Справа № 645/699/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2017 р.Справа № 645/699/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.
Суддів: Русанової В.Б. , Бартош Н.С.
за участю секретаря судового засідання - Дудка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.03.2017р. по справі № 645/699/17
за позовом ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в поданні розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати позивачці одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»; зобов`язати відповідача подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати позивачці одноразової грошової допомоги, передбаченої вказаними Законом та Постановою.
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 р. позов задоволено.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 р. та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 має статус вдови померлого учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, інваліда 2 групи ОСОБА_2 , відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням Харківської обласної державної адміністрації № 505156 с від 10.03.2014 р.
Чоловік позивачки мав статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується посвідченням Харківської обласної державної адміністрації категорії 1 серії НОМЕР_1 від 11.08.2010 р.
В жовтні 1986 року ОСОБА_2 призваний (мобілізований) на спеціальні військові збори та з 13.10.1986 р. по 24.11.1986 р. проходив військову службу з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у зв`язку з чим йому було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, про що 07.02.2014 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1985 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки Центрального архіву Міністерства оборони України від 19.12.1994 р. № 51/6386 та військового квитка НОМЕР_3 померлий ОСОБА_2 був призваний на спеціальні військові збори у складі військової частини № НОМЕР_4 (с. Ораноє) для участі в роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 13.10.1986 р. (прибув, згідно наказу № 163) по 24.11.1986 р. (вибув, згідно наказу № 206).
ОСОБА_2 отримав два експертних висновки Харківської міжвідомчої Експертної комісії по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (№ 2568 від 07.08.1991 р.; № 460 від 26.05.2004 р.), відповідно до яких було встановлено, що зазначені в них захворювання ОСОБА_2 пов`язані з виконанням ним обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер внаслідок Атеросклеротичної хвороби серця, що підтверджується довідкою про причину смерті №267-с від 06.02.2014 р.
Згідно витягу з протоколу № 48 засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 12.03.2014 р. встановлено, що захворювання, старшини у відставці ОСОБА_2 , 1961 р.н. «Атеросклеротична хвороба серця», яке призвело до смерті, пов`язане із виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
27.07.2016 р. ОСОБА_1 , як вдова померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , інваліда 2 групи учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, призваного на спеціальні військові збори, звернулася до Харківського обласного військового комісаріату із заявою щодо виплати їй одноразової грошової допомоги.
За результатом розгляду цієї заяви, відповідач надіслав на адресу позивачки відповідь № 1816/ВСЗ від 10.08.2016 р. щодо неможливості виплати одноразової грошової допомоги, оскільки позивачка не надала документи, що є підставою для складання висновку щодо можливості виплати їй одноразової грошової допомоги, як дружині померлого ОСОБА_2 , згідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Як вбачається з цієї відповіді, відповідач відмовив позивачці у складанні відповідного висновку, оскільки законодавством передбачена виплата одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, а не особи звільненої з військової служби, чоловік позивачки на час своєї смерті не виконував вказані вище обов`язки.
Не погодившись із відмовою, позивачка звернулася до суду із цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що, відмовляючи у поданні висновку щодо виплати позивачці одноразової грошової допомоги, відповідач діяв з порушенням норм чинного законодавства.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими вКонституції Українита законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначений Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 (далі - Порядок № 975).
Згідно п. 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до п. 4 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала: 1) під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) у період проходження військовослужбовцем військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві військовозобов`язаним та резервістом, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори.
Згідно з п. 5 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Пунктом 10 Порядку № 975 закріплено перелік документів, що подають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів.
Судовим розглядом встановлено, що оскаржувана відмова відповідача не пов`язана із невиконанням позивачкою вимог саме пункту 10 Порядку № 975.
Відповідно до п. 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що після отримання заяви ОСОБА_1 керівник уповноваженого органу повинен був подати у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пункті 10 цього Порядку.
ІНФОРМАЦІЯ_3 під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції не надано доказів, які б підтвердили правомірність неподання ним у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України № 2011-VII та Порядком № 975, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, колегія суддів переглянувши у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.03.2017 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно правовим обґрунтуванням.
Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.03.2017р. по справі № 645/699/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Русанова В.Б. Бартош Н.С.
Повний текст ухвали виготовлений 12.06.2017 р.