Справа № 522/8516/17
Суддя: Нікітіна С. Й.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/8516/17
Провадження № 2а/522/1516/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06. 2017 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Нікітіна С. Й., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними і зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В:

В суд з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 і просить зобов'язати відповідача виплачувати призначену йому пенсію у розмірі 31 985, 83 грн. без обмежень максимальним розміром до наступного перерахунку пенсії на умовах та відповідно до законодавства та виплатити недоплачену частину пенсії у розмірі 19 027, 33 грн. у період з 1 травня 2016 року по день набрання рішення законної сили.

Вимоги ч.ч. 3, 4, 5 ст. 183-2 КАС України судом виконані.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив публічну військову службу на посаді Головнокомандувача Військово-Повітряних Сил Збройних Сил України, звільнений з військової служби у запас за п. 67, підпункт «Б» (за станом здоров'я), виключений із списків особового складу частини. Отримує пенсію за вислугою років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 12 411, 90 грн. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області із заявою про перерахування пенсії на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 718 від 19 жовтня 2016 р., якою змінено посадовий оклад з 1 травня 2016 р., на яку отримав відповідь, з якої вбачається, що йому проведено перерахунок розміру пенсії, яка з урахуванням доплат складає 31 985, 83 грн., проте її виплата здійснюється в попередньому розмірі - 12 985, 50 грн., оскільки Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», визначено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 р., максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 740 грн.

Суд знаходить, що відмова відповідача виплачувати позивачу нараховану пенсію у розмірі 31 985, 83 грн. є протиправною з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Згідно ст. 46 Конституції України, «Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом».

Згідно ст. 2 КАС України, «Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, в тому числі, органів державної влади».

Розділ 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови призначення пенсій за вислугою років, її розміри пенсій, надбавки та допомога до пенсії, їх підвищення, строки призначення і виплати.

Саме згідно норм вказаного вище закону, в грудні 2016 р. позивачу було перераховано пенсію, яка станом на 01 травня 2016 року складає 31 985, 83 грн., що зазначено самим відповідачем у листі позивачу від 16 квітня 2016 року за № 276/С-11 з урахуванням посадового окладу в розмірі 11 200 грн., встановленого Постановою Кабінету Міністрів України № 718 від 19 жовтня 2016 р. «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу».

Проте фактично виплачується позивачу пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та згідно ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у розмірі 12 985, 50 грн.

Згідно частини сьомої ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в редакції від 13.11.2016 року, «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України; держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей (частини перша, друга, п'ята статті 17 Основного Закону України).

Особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, створених відповідно до законів України, а також члени їхніх сімей мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою в Конституції України виокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави; до них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі, у тому числі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність, її економічну та інформаційну безпеку (рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004).

Конституційний Суд України стверджував, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п'ятою статті 17 Конституції України, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Також, рішенням Конституційного Суду України у справі за № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року визнано такими, що

«не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частина сьома статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Зазначено в цьому рішенні Конституційного Суду України і те, що положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Посилання відповідача на Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» з огляду на висновки які зробив Конституційний Суд України по суті таких обмежень, є хибним, оскільки найвищу юридичну силу має Конституція України.

Окрім того, згідно Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» такі обмеження визначені з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", стаття 43 якого визнана Конституційним Судом України не конституційною.

Крім того, згідно прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» «обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Про це також зазначено і в наказі Міністерства соціальної політики України, від 07.03.2013, № 106 "Про застосування норми абзацу третього пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи".

Тоді як, позивачу пенсія призначалася ще у вересні 2002 року, а у грудні 2016 року йому було зроблено лише перерахунок такої, тоді як Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» на який посилається відповідач набрав чинності лише 01.10.2011 року, тобто через дев'ять років після призначення позивачу пенсії.

Згідно ст. 22 Конституції України «Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод».

Отже, виходячи із розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб зміст, якого неодноразово було висловлено у рішенні Конституційного Суду України обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення, що не було враховано відповідачем.

Таким чином, підсумовуючи наведене, відмова відповідача у виплаті позивачу пенсії у повному її розмірі є протиправною, рівно як і обмеження виплати позивачу пенсії розміром 12958 грн. 50 коп.

Згідно ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» «При настанні обставин, які тягнуть за собою зміну розміру пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та їх сім'ям, перерахунок цих пенсій провадиться відповідно до строків, встановлених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв'язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком».

Згідно ст. 46 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» «Нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів».

Отже, є обґрунтованими вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача виплачувати позивачу пенсію без обмежень максимальним розміром пенсії, та в частині зобов'язання виплатити йому недоплачену частину пенсії у розмірі 19 027, 33 грн. - різницю між розміром призначеної пенсії у розмірі 31 985, 83 грн. та пенсією, яка виплачується у розмірі 12 958, 50 грн. у період з 1 травня 2016 року по день набрання рішення законної сили.

За таких обставин суддя робить висновок, що дії - відмова відповідача виплачувати позивачу нараховану пенсію у розмірі 31 985, 83 грн. є протиправними, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 19, 46 Конституції України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, та постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 р. за № 718, ст. ст. 2, 6, 9, 69-71, 94, 97, 100, 158-163, 183-2 КАС України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області по обмеженню виплати пенсії ОСОБА_1 пенсії розміром 12 958 грн. 50 коп. протиправними.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області виплачувати ОСОБА_1 призначену йому пенсію у розмірі 31 985, 83 грн. без обмежень максимальним розміром до наступного перерахунку пенсії на умовах та відповідно до законодавства.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину пенсії у розмірі 19 027, 33 грн. у період з 1 травня 2016 року по день набрання рішення законної сили.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами, або іншими особами, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, в апеляційному порядку, шляхом подачі в десятиденний строк з моменту отримання її копії, апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя:

12.06.2017