Справа № 2а-17627/12/2670
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2017 р. м. Київ К/800/29363/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді Головчук С.В. (суддя-доповідач),

суддів Іваненко Я.Л., Черпака Ю.К.,

секретар судового засідання Малина Л.В.,

за участю представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року

у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «ФІДОБАНК» про стягнення фінансових санкцій,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2012 року Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні (далі - УПФУ в м. Херсоні) звернулося до суду з позовом про стягнення з ПАТ «ФІДОБАНК» на користь УПФУ в м. Херсоні фінансових санкцій у вигляді штрафу в сумі 65743,12 грн. Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що в ході перевірки відповідача встановлено порушення установою банку вимоги ч. 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», тому заявлена сума на підставі рішення від 18 червня 2007 року № 199 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу підлягає стягненню з банку в порядку, встановленому законодавством України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2013 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 65743,12 грн.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2013 року та прийнято нове рішення, яким в задоволені позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі УПФУ в м. Херсоні просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що 17 травня 2007 року заступником начальника відділу надходження доходів Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона проведена перевірка виконання установою банку Херсонської філії Акціонерного банку «Факторіал-Банк» вимог ч. 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та абз. 5 п. 3.9 ст. 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21 січня 2004 року № 22, за період з 21 лютого 2005 року по 31 грудня 2006 року.

В акті перевірки від 17 травня 2007 року № 14 зафіксовано порушення установою банку ч. 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне державне страхування», що призвело до неотримання управлінням коштів на суму 65743,12 грн.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Херсона № 199 від 18 червня 2007 року до Херсонської філії Акціонерного банку «Факторіал-Банк» було застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 65743,12 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» зобов'язує банки перевіряти відповідність сум страхових внесків, які перераховуються до Пенсійного фонду.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанцій дійшов протилежного висновку, вказав, що зобов'язання банку перевіряти правильність нарахування страхувальником суми страхових внесків відносно суми нарахованої ним заробітної плати законодавство України не передбачає, оскільки ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV вимагає від установ банків лише приймати від клієнтів платіжні документи на перерахування (видачу) заробітної плати за умови одночасного подання платіжних документів про перерахування відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум.

Окрім того апеляційний суд вказав, що Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 року за № 377/8976, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ не передбачено зобов'язання банку перевіряти правильність нарахування страхувальником суми страхових внесків відносно суми нарахованої ним заробітної плати.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV установи банків приймають від страхувальників платіжні доручення та інші платіжні документи на видачу (перерахування) коштів для виплат заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання страхувальником платіжних документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум страхових внесків або документів, що підтверджують фактичну сплату цих сум. У разі невиконання банками цієї вимоги вони за рахунок власних коштів у порядку, встановленому Національним банком України, сплачують відповідному територіальному органу ПФУ суму, що дорівнює сумі несплачених страхових внесків, з правом зворотної вимоги до страхувальників щодо відшкодування цієї суми.

Згідно з п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону № 1058-IV за порушення вимог, передбачених частиною дванадцятою статті 20 цього Закону, виконавчі органи ПФУ застосовують до банків фінансові санкції у розмірі суми страхових внесків, яка підлягає сплаті страхувальником.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що Законом № 1058-IV на банки покладено обов'язок перевіряти повноту сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування при прийнятті ними платіжних доручень на видачу заробітної плати. У протилежному випадку банк буде зобов'язаний сам відшкодувати недоплачену суму.

Між тим суди встановили, що підприємство подавало до ПАТ «ФІДОБАНК» платіжні документи на перерахування страхових внесків, але ці суми не відповідали тим, що підлягали сплаті. Отже, банк здійснив виплату заробітної плати без одночасного перерахування страхувальником (підприємством) страхових внесків в сумі 65743,12 грн.

Колегія суддів вважає помилковим посилання суду апеляційної інстанції в обґрунтування свого рішень на норми Закону № 2346-ІІІ, оскільки положення п. 22.6 ст. 22 Закону говорить лише про ідентифікацію документів (реквізитів), які банк приймає до виконання, утім, це не означає, що норма Закону № 2346-ІІІ виключає обов'язок банка перевіряти повноту сплати страхових внесків відповідно до положень Закону № 1058-IV.

Також суд касаційної інстанції не може погодитись з посиланням скаржника на Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, зокрема абз. 4 п. 3.9, за змістом якого банк не повинен перевіряти правильність нарахування (обчислення) платежів, утриманих із заробітної плати. Цей нормативно-правовий акт не підлягає застосуванню, оскільки є підзаконним, тобто має меншу юридичну силу по відношенню до Закону № 1058-IV і тому не може йому суперечити. Крім того, в абзаці п'ятому цього ж пункту встановлено, що якщо банк не забезпечив перерахування страхових внесків одночасно з видачею (перерахуванням) коштів на виплату заробітної плати, то він за рахунок власних коштів сплачує відповідному Фонду суму несплачених страхових внесків. У разі несплати самим банком цих сум Фонд здійснює їх стягнення з банку в порядку, встановленому законодавством України.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 27 травня 2014 року, справа № 21-163а14.

Таким чином, суд апеляційної інстанції помилково скасував правильне рішення суду першої інстанцій та безпідставно відмовив в позові з мотивів відсутності зобов'язання у банку перевіряти правильність нарахування страхувальником суми страхових внесків відносно суми нарахованої ним заробітної плати.

Згідно з ст. 226 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 226, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Херсоні задовольнити.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року скасувати та залишити в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Я.Л. Іваненко
Ю.К. Черпак