Справа № 357/6382/17
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/6382/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2017 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Бондаренко О. В. , оглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, на рішення, дію або бездіяльність державної виконавчої служби,-

В С Т А Н О В И В:

07.06.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом та просить в судовому порядку зобовязати відповідача припинити чинність арешту , накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_1, номер запису про обтяження 131966 від 12.02.2013 року, постанова ВП № 36192585 від 22.01.2013 року, державний виконавець Гаєва М.І., обтяжувач МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ, код 34846021, зобовязати відповідача припинити чинність арешту, накладеного на все рухоме майно ОСОБА_1, обтяжував МВ ДВС, номер заяви 53751043, реєстраційний номер обтяження 14093419, контрольна сума ЕБАД 020Г5А, постанова про арешт ВП № 36192585 від 23.12.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

В п. 2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 21.05.2012 року № 5 «Про внесення змін до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» (зі змінами) передбачено, що до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Справи за позовами про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) належать до справ адміністративної юрисдикції незалежно від суб'єкта звернення до суду ч. 5 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно приписів ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Отже, зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби в порядку цивільного судочинства можуть звернутися сторони виконавчого провадження в тому випадку, коли на виконанні перебуває судове рішення у цивільній справі і під час його виконання порушено права чи свободи особи, котра звертається зі скаргою.

Як вказує ОСОБА_1 в адміністративному позові, на примусовому виконанні у Білоцерківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебувало виконавче провадження № 36192585, щодо виконання рішення суду у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КТ Банк «Приватбанк» грошових коштів, та оскаржує дії та бездіяльність державного виконавця при виконанні вказаного судового рішення.

Отже, для таких справ встановлено законодавством інший порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, а саме: ОСОБА_1, як сторона виконавчого провадження, має звернутися до суду зі скаргою в порядку цивільного судочинства для захисту її прав, які вона вважає порушеними, а не з адміністративним позовом.

В п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснюється, що відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника.

Враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у ч. 1 статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», оскільки відповідно до частини другої статті 7 цього Закону державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, визначених у статті 15 Закону про виконавче провадження, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогами ЦПК, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

А тому, згідно вищенаведених правових норм, поданий ОСОБА_1 адміністративний позов не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, а вона має право звернутися до суду зі скаргою в порядку цивільного судочинства.

За п. 1 ч. 1 ст.109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись 18, 109, 181 КАС України, ст. 383 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за адміністративним ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області, на рішення, дію або бездіяльність державної виконавчої служби, оскільки заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2