Справа № 445/244/17
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5656/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Золочівського обєднаного Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Золочівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Золочівського обєднаного Пенсійного фонду України Львівської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Золочівського обєднаного Пенсійного фонду України Львівської області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення позивача, викладене в листі № 802/04-40 від 07.02.2017 щодо відмови йому в перерахунку пенсії відповідно до ст.ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу»; зобовязати відповідача провести перерахунок та виплачувати його пенсію відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції на час призначення пенсії) з 01.02.2017, в розмірі 90% від заробітної плати з включенням до неї для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення та суми індексації заробітної плати за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року, згідно довідок фінансового управління Золочівської райдержадміністрації від 23.01.2017 року № 04-51/7 та № 04-51/8.

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Золочівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області від 07.02.2017 №802/04-40 щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії. Зобовязано Золочівське обєднане управління Пенсійного фонду України Львівської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 90% відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції чинній на момент призначення пенсії), починаючи з 1 лютого 2017 року, з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати за період з 01.01.2009 до 31.12.2010, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана постанова є безпідставною, винесена з порушенням норм процесуального права і з неправильним застосуванням норм матеріального права, в звязку з чим просить таку скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що оскільки на час звернення позивача відсутні норми, які б регулювали умови та порядок проведення перерахунку пенсій державним службовцям, такі перерахунки не проводяться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Золочівського управління Пенсійного фонду від 05.01.2011 №141349 позивачу призначено пенсію державного службовця за віком в розмірі 90% від заробітку. При призначені пенсії стаж державної служби становив 30 років 8 місяців.

24.01.201 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії згідно довідок фінансового управління Золочівської райдержадміністрації від 23.01.2017 №04-51/7 та №04-51/8.

Рішенням Золочівського обєднаного управління ПФУ Львівської області від 07.02.2017 №802/04-40 відмовлено позивачу в проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VII.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом ст. 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Частиною 2 статті 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби. При цьому застосуванню підлягає стаття 37 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС України від 08.07.2015 № 732/48/15-а.

У частині 1ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно із ч. 2ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців - складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про державну службу» передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Наведені положення дають підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входить до системи оплати праці державного службовця, оскільки із неї сплачено внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Крім цього,ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначаються виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином доводи відповідача, про те, що матеріальна допомога на оздоровлення не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховуються при обчисленні розміру його пенсії, є безпідставними.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина 1 статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078).

Таким чином, мова йде про грошові доходи населення, які згідно ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» включаються для обчислення пенсії.

Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом України у постановах від 28.05.2013 року (№21-97а13), від 04.03.2014 року (№ 21-3а14), від 16.09.2014 року (№21-314а14), які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень і для всіх судів України.

Частиною 1статті 244-2 КАС України визначено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних відносинах, є обов`язковими для всіх судів України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного переконання, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення щодо відмови в перерахунку пенсії та зобовязання здійснити перерахунок пенсії із включення при перерахунку пенсії виплат матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації заробітної плати є підставними, підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 41, ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Золочівського обєднаного Пенсійного фонду України Львівської області залишити без задоволення, а постанову Золочівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року у справі № 445/244/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст судового рішення виготовлено 13.06.17