Справа № 2-а/1570/3189/11
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2012-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2012 р.Справа № 2-а/1570/3189/11

Категорія:8.2.1Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Бойка А.В., Яковлєва О.В.,

за участю секретаря Родіонова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2011 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси, за участю прокуратури Суворовського району м.Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2011 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДПІ у Суворовському районі м.Одеси про скасування податкових повідомлень-рішень від 29.03.2011р. № та №. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що висновки акту перевірки про наявність порушень Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»та Закону України «Про податок на додану вартість»є безпідставними, оскільки суми, які були визначені відповідачем як валовий дохід підприємця у 2009р. в сумі 360999,89 грн. та у 2010р. в сумі 477788,62 грн. не є саме такими, бо це кошти, перераховані позивачем на свій поточний рахунок як власні заощадження та, відповідно, не є її виручкою у розумінні ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва». Крім того, ТОВ «Цитрус Дискаунт», згідно платіжних доручень №2975 від 06.11.2009р. та №2086 від 12.11.2009р., помилково перерахувало на рахунок позивача суми 70000 грн. та 100000 грн. відповідно, що також не являється виручкою від реалізації товарів, робіт, послуг.

ДПІ у Суворовському районі м.Одеси проти позову заперечила, зазначивши, що в результаті проведеної перевірки позивача встановлено, що обсяг виручки від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2009р. наростаючим підсумком з початку терміну дії Свідоцтва про сплату єдиного податку в календарному році склав 795522, 89 грн. та за 2010р. 477788,62 грн. Починаючи з 4 кварталу 2009р. ФОП ОСОБА_1 повинна була перейти на загальну систему оподаткування і з 01.10.2009р. позивач несе відповідальність за не нарахування або несплату ПДВ на рівні зареєстрованого платника. Вказані обставини знайшли своє відображення в акті перевірки і, як наслідок прийнято спірні податкові повідомлення-рішення. Вимоги позову ДПІ вважає безпідставними, в задоволенні позову просила відмовити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06.09.2011р. позов ФОП ОСОБА_1 задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ДПІ у Суворовському районі м.Одеси подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, та прийняти нову постанову, якою позов ФОП ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 28.01.2011р. по 17.02.2011р. ДПІ у Суворовському районі м.Одеси було проведено документальну планову перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 за період з 01.01.2008р. по 31.12.2010р., за результатами якої складено акт перевірки №792/17-1/НОМЕР_1 від 24.02.2011р.

В матеріалах перевірки вказується на порушення позивачем п.4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», п.8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, затв. наказом ДПА України №599 від 29.10.1999р., ст.13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян», п.п.4.2.8 п.4.2 ст.4, п.п.9.12.2, п.п.9.12.1 п.9.12 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість». Зокрема, в акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 отримані на банківський рахунок кошти за реалізований товар не відображались в повному обсязі в книзі обліку доходів та витрат та не враховувались до її загального валового доходу. Враховуючи перевищення доходів у 2009р. на суму 360999,89 грн. та у 2010р. на суму 477788,62 грн. позивач, на виконання вимог Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», повинна була сплатити податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 40 612,49 грн. та в сумі 53 751,22 грн. відповідно. Зазначено, що з 01.10.2009р. позивач втратила право на застосування спрощеної системи оподаткування обліку та звітності та несе відповідальність за не нарахування або не сплату податку на додану вартість.

На підставі вказаного акту перевірки 29.03.2011р. ДПІ у Суворовському районі м.Одеси прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивачу визначено податкове зобовязання за платежем податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в сумі 117954,64 грн. (в тому числі: за основним платежем 94363,71 грн., за штрафними санкціями 23590,93 грн.);

- №, яким позивачу визначено податкове зобовязання за платежем податок на додану вартість в сумі 318327,88 грн. (в тому числі: за основним платежем 254662,30 грн., за штрафними санкціями 63665,58 грн.).

Задовольняючи позов ФОП ОСОБА_1 та скасовуючи вказані податкові повідомлення-рішення суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем доведено факт внесення власних заощаджень на свій розрахунковий рахунок та помилкове перерахування на нього коштів ТОВ «Цитрус Дискаунт», а тому твердження ДПІ у Суворовському районі м.Одеси про заниження ОСОБА_1 валового доходу є помилковими. Колегія суддів погоджується з таким висновком Одеського окружного адміністративного суду.

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2007р. ОСОБА_1 зареєстрована виконавчим комітетом Одеської міської ради фізичною особою підприємцем та в 2009-2010р.р. перебувала на спрощеній системі оподаткування, була платником єдиного податку.

Статтею 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва»передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується до фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень. Під виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) слід розуміти суму, фактично отриману суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг). Суб'єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку (ст.2 Указу).

Відповідно до п.1.2, п.1.3 ст.1 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» дохід це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами. Дохід з джерелом його походження з України є будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України.

Обєктом оподаткування є загальний місячний оподатковуваний дохід; чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального річного оподатковуваного доходу на суму податкового кредиту такого звітного року; доходи з джерелом їх походження з України, які підлягають кінцевому оподаткуванню при їх виплаті; іноземні доходи (ст.3 Закону).

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»платниками прибуткового податку (суб'єктами оподаткування) в Україні є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства як ті, що мають, так і ті, що не мають постійного місця проживання в Україні. Об'єктом оподаткування у громадян, які мають постійне місце проживання в Україні, є сукупний оподатковуваний доход за календарний рік (що складається з місячних сукупних оподатковуваних доходів), одержаний з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Згідно п.«ї»ст.5 Декрету до сукупного оподатковуваного доходу, одержаного громадянами в період, за який здійснюється оподаткування, не включаються суми, одержані громадянами в результаті розміщення їх власних заощаджень на поточних (депозитних) рахунках банків України, в тому числі в іноземній валюті. Суми виплат, що не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу громадян, не враховуються при визначенні бази нарахування страхових внесків, податків і зборів, які нараховуються на фонд оплати праці відповідно до законів України.

Матеріалами справи, зокрема, банківськими виписками підтверджено, що обсяг виручки від реалізації товарів за 1 квартал 2009 року у позивача складає 138953, 89 грн., за 2 квартал 2009 року наростаючим підсумком - 250606, 1 грн., за 3 квартал 2009 року 201776, 1 грн., за 4 квартал 2009 року 294 372, 95 грн.

Фактично єдиною підставою для донарахування позивачу податкових зобовязань з податку з доходів фізичних осіб та податку на додану вартість став висновок перевіряючих про перевищення ФОП ОСОБА_1 у 2009р. максимального розміру виручки на 360999,89 грн.

Колегія суддів вважає обґрунтованими твердження ФОП ОСОБА_1, що виручкою від реалізації товарів (робіт, послуг) та відповідно обєктом оподаткування єдиним податком може бути лише та сума коштів, яка надійшла на розрахунковий рахунок субєкта господарювання платника єдиного податку як плата за надані товари (роботи, послуги), а не загальна сума грошових коштів, яка надійшла на розрахунковий рахунок підприємця. З заяв про переказ готівки №14 від 13.01.2009р., №21 від 02.03.2009р., №3 від 18.03.2009р., №8 від 01.04.2009р., №21 від 05.05.2009р., №10 від 01.06.2009р., №7 від 19.06.2009р., №16 від 23.06.2009р., №13 від 01.07.2009р., №8 від 10.07.2009р., №7 від 28.07.2009р., №1 від 04.08.2009р., №4 від 02.09.2009р. та №7 від 02.10.2009р. вбачається, що у 2009р. ФОП ОСОБА_1 здійснено поповнення розрахункового рахунку власними коштами на загальну суму 405796 грн. Вказані грошові кошти не є її виручкою у розумінні ст.1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», оскільки надійшли безпосередньо не від продажу товарів.

Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відповідачем безпідставно зроблено висновок про заниження валового доходу позивачем внаслідок визначення її власних заощаджень на своєму розрахунковому рахунку як валовий дохід підприємця.

Поряд з цим, колегія суддів знаходить безпідставним зарахування ДПІ у Суворовському районі м.Одеси до валового доходу ФОП ОСОБА_1 помилково перерахованих коштів на розрахунковий рахунок від ТОВ «Цитрус Дискаунт»в сумі 170000 грн. Як правильно зазначив суд першої інстанції, вказані кошти не відповідають поняттю «доходи, що підлягають оподаткуванню», виходячи із приписів ст.ст. 1, 3 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб». Факт помилкового перерахування вказаної суми підтверджується листами ТОВ «Цитрус Дискаунт»вих. №996 від 06.11.2009р. та №1006 від 12.11.2009р., а також платіжними дорученнями про повернення помилково перерахованих коштів №209 від 09.11.2009р. та №218 від 12.11.2009р.

Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затв. постановою правління НБУ від 21.01.2004р. №22, реквізит «Призначення платежу»платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів утримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України та відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам лише за зовнішніми ознаками.

В платіжних дорученнях №209 від 09.11.2009р. на суму 70000 грн. та №218 від 12.11.2009р. на суму 100000 грн. призначенням платежу є «повернення помилково перерахованих коштів»стягувачу ТОВ «Цитрус Дискаунт».

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що ДПІ у Суворовському районі м.Одеси не доведено порушення ФОП ОСОБА_1 п.4 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», п.8 Порядку видачі Свідоцтва про сплату єдиного податку, ст.13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян», п.п.4.2.8 п.4.2 ст.4, п.п.9.12.2, п.п.9.12.1 п.9.12 ст.9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість»і, як наслідок, законність податкових повідомлень-рішень від 29.03.2011р. № та №.

При розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 196, 199 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Суворовському районі м.Одеси залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2011 року без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 29.03.2012р.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Бойко А.В.

ОСОБА_2