Справа № 815/5698/16
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

12 червня 2017 року м. Київ К/800/18968/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року, відмовлено в задоволенні позову про визнання неправомірним і скасування наказу ГУ ДМС України в Одеській області від 18.10.2016р. № 199 про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов'язання ГУ ДМС України в Одеській області прийняти рішення про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, ОСОБА_1.

Судами встановлено, що позивач прибув до України з метою навчання. З 2011 року був студентом, в 2015 році припинив навчання через фінансові проблеми. До міграційної служби не звертався, а перебував на території України нелегально.

Наказом ГУ ДМС України в Одеській області від 18.10.2016 р. № 199 відповідно до статті 8 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" прийнято рішення про відмову в оформленні документів позивачу у зв'язку з відсутністю стосовно заявника умов, передбачених пунктами 1, 13 частини першої статті 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Судові рішення мотивовані тим, що позивачем не надано доказів на підтвердження можливої загрози його життю, аналізом проведених інтерв'ю, а саме: анкети від 10.10.2016 р. та протоколу співбесіди від 18.102016 р. в рамках особової справи неможливо обґрунтувати причину виїзду особи з Судану з позиції надання міжнародного захисту в Україні, а тому відповідачем прийнято обґрунтоване, правомірне, в межах компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, що регулює спірні правовідносини, рішення від 18.10.2016р. № 199 про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, ОСОБА_1.

За результатами аналізу матеріалів особової справи позивача встановлено, що його історія переслідування є необґрунтованою та не може бути розглянута у контексті надання міжнародного захисту. Крім цього, отримані пояснення шукача захисту містять в собі суттєві відмінності та елементи зловживання процедурою. Так, після загострення ситуації в Судані, у зв'язку із чим позивач втратив зв'язок із родиною, у серпні 2015 року він безперешкодно повернувся до Судану, де проживав протягом трьох місяців та одружився за релігійними звичаями із громадянкою Судану. Позивач вказав, що під час перебування в Судані з серпня по жовтень 2015 року він не зазнавав жодного роду переслідувань чи погроз (арк. 6 протоколу співбесіди від 18.10.2016 р.). Крім того, позивач зазначає, що в місті Хартум, де він проживав з 1984 року по 1993 рік та з 1999 року по 2011 рік, ситуація є спокійною, а територія придатною для проживання (арк. 1 заяви-анкети від 10.10.2016 р. та арк. 8 протоколу співбесіди від 18.10.2016 р.). Під час проведення співбесіди від 18.10.2016 р. (арк. 4) позивач стверджував, що спілкувався з батьками в червні 2016 року та згодом змінив власні твердження та зазначив, що останній раз підтримував зв'язок із родиною в червні 2015 року. Однак, позивач не розповідав про свою родину в минулому часі, а називав речі в реальному часі. Він стверджував, що члени його родини з 2009 року проживають у м. Ед Дамазін, володіють приватним будинком, мають середній економічний рівень, займаються сільським господарством, вирощують овочі та фрукти, реалізують худобу (арк. 4 протоколу співбесіди від 18.10.2016 р.). Додатковою причиною, за якою позивач не бажає повертатися на Батьківщину, він називав проблеми представників його етнічної належності "нуба" з представниками уряду. Разом з тим, позивач зазначив, що ніколи не мав проблем через свою етнічну належність до "нуба", а виключно вдається до припущень можливості уявних проблем. Також, позивач зазначив, що представники етнічної групи "нуба" не мають жодних зовнішніх відмінностей від інших мешканців Судану, про це можуть знати тільки його знайомі та сусіди (арк. 8 протоколу співбесіди від 18.10.2016 р.).

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає, що судові рішення прийнято без вивчення інформації по країні походження.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак