Справа № 428/1695/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Журавель Т.С.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року справа №428/1695/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 квітня 2017 року у справі № 428/1695/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, третя особа - Державне підприємство «Первомайськвугілля» про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про:

- скасування рішення пенсійного органу № 4037а/2016 від 02 вересня 206 року про відмову в призначенні позивачу пенсії;

- зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах, відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 02 серпня 2016 року, як робітника очисного вибою, який був зайнятий на цих роботах більше 20 років, включивши до наявного стажу стаж роботи в період з 01 травня 2014 року по 19 липня 2014 року у Відокремленому підрозділі «Шахта «Первомайська Західна» Державного підприємства «Первомайськвугілля» гірником очисного вибою підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 1-3).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 квітня 2017 року задоволено. Скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області №4037а/2016 від 02 вересня 2016 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 02 серпня 2016 року, як робітника очисного вибою який був зайнятий на цих роботах більше 20 років, включивши до наявного стажу стаж роботи з 01 травня 2014 року по 19 липня 2014 року у ВП «Шахта «Первомайська Західна» ДП «Первомайськвугілля» гірником очисного вибою підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 79-80).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 квітня 2017 року у справі № 428/1695/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено наступне.

Для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення за ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідна безпосередня зайнятість особи на пільгових роботах. Докази, якими керується суд при прийнятті спірного рішення не містять відомості про безпосередню зайнятість на пільгових роботах позивача у спірний період роботи з 01 травня 2014 року по 19 липня 2014 року на ВП «Шахта «Первомайська Західна» ДП «Первомайськвугілля», при цьому, первинні документи, які могли би підтвердити пільговий характер роботи позивача знаходяться на тимчасово окупованій території, відтак, управління не може здійснити перевірку достовірності відомостей викладених в уточнюючих довідках підприємства.

Крім того, апелянтом зазначено, що скасування спірного рішення, яке, зокрема, підтвердило пільговий стаж роботи позивача 19 років 11 місяців 02 дні, призведе до скасування і цього пільгового стажу (а.с. 86-89).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2, з 01 травня 2014 року по 19 липня 2014 року працював гірником очисного забою підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею на ВП «Шахта Первомайська» ДП «Первомайсьвугілля», що підтверджується трудовою книжкою позивача (зворотній бік а.с. 7).

02 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 18).

Для підтвердження стажу роботи, в тому числі і на пільгових умовах, позивач надав трудову книжку, довідки про підтвердження наявного трудового стажу та інші.

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 02 вересня 2016 року № 4037а/2016 (ОСОБА_2) відмовлено у призначенні пенсії заявнику на підставі положень п. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». В рішенні зазначено, що страховий стаж позивача складає 22 років 07 місяців 13 днів, пільговий стаж за ст. 14-20-шахтарі складає 19 років 11 місяців 02 дні, за ст. 14-25 - шахтарі складає 1 місяць 5 днів. На підставі даних персоніфікованого обліку до пільгового стажу зараховано період роботи на ВП «Шахта Первомайська» ДП «Первомайсьвугілля» з 01 травня 2014 року по 30 червня 2014 року, відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 8).

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах та не зарахуванням періоду роботи з 01 травня 2014 року по 19 липня 2014 року у ВП «Шахта «Первомайська Західна» ДП «Первомайськвугілля» гірником очисного вибою підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач звернулась до суду із даним позовом.

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно не включено до пільгового стажу позивача спірний період роботи. На день подання заяви позивача про призначення пенсії його пільговий стаж дає право на призначення пенсії на підставі положень ч. 1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак, рішення управління є протиправним, а пенсія на пільгових умовах є такою, що підлягає призначенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п.2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Аналогічний порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо - рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З трудової книжки позивача вбачається, що позивач з 01 травня 2014 року по 19 липня 2014 року працював гірником очисного забою підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею на ВП «Шахта Первомайська» ДП «Первомайсьвугілля» (зворотній бік а.с. 7).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день на підземних роботах в шахті. Записи про спірні періоди роботи здійснені у 2014 році, засвідчені відповідною печаткою підприємства і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем доведено пільговий характер своєї роботи у спірний період, а пенсійних орган не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

При цьому суд не приймає твердження апелянта, що з трудової книжки позивача не вбачається пільговий характер роботи у спірний період, оскільки в ній зазначено, що позивач працював гірником очисного забою підземним 5-го розряду з повним робочим днем під землею.

В матеріалах справи містяться індивідуальні відомості про застраховану особу, позивача, за формою ОК-5, які засвідчені відповідачем, які підтверджують, що дійсно в 2014 році роботодавцем проводилась сплата страхових внесків до управління за позивача, як за робітника. З даної довідки вбачається сума заробітної плати для нарахування пенсії, кількість днів стажу в місяці, сплата страхових внесків (а.с. 21).

Відповідно до Постанов Правління ПФУ № 26-1 від 05 листопада 2009 року «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 25-2 від 03 грудня 2013 року «Про визнання такою, що втратила чинність, Постанови Правління ПФУ від 08 жовтня 2010 року № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; № ЗП3014А2 - працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Тобто, при здачі звітів страхувальником-роботодавцем до органів Пенсійного фонду вказувалося, що страхові внески за позивача вносилися за професією за кодом ЗП3013А1, що в свою чергу відповідає положенням ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що пільговий стаж позивача за період з 01 травня 2014 року по 19 липня 2014 року є підтвердженим та підлягає зарахуванню при призначенні пенсії позивачу, відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, суд зазначає, що доводи апелянта про те, що скасування спірного рішення призведе до скасування всього пільгового стажу, є безпідставними, оскільки управлінням страховий стаж позивача (22 років 07 місяців 13 днів), пільговий стаж за ст. 14-20-шахтарі (19 років 11 місяців 02 дні), за ст. 14-25 - шахтарі (1місяць 5 днів) визнано, та не є спірним. Спірним був лише період роботи на ВП «Шахта Первомайська» ДП «Первомайсьвугілля» з 01 травня 2014 року по 30 червня 2014 року.

Стосовно твердження апелянта, що для управління не може здійснити перевірку достовірності відомостей викладених в уточнюючих довідках підприємства, які знаходяться на тимчасово окупованій території, відтак пенсія не може бути призначена, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку, позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову.

При цьому, суд ще раз наголошує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості для встановлення періоду, характеру роботи позивача, а уточнюючі довідки необхідні лише у випадку відсутності цих даних.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Щодо доводів апелянта щодо визнання ним пільгового стажу роботи позивача 19 років 11 місяців 02 дні, який при скасуванні його рішення призведе до скасування і цього пільгового стажу, суд апеляційної інстанції не визнає зазначений довід,оскільки він не є спірним питанням по даній справі та його визнано самим відповідачем при обрахуванні пільгового стажу позивача.

Крім того, суд зазначає, що дії управління при відмові у призначенні пенсії позивачу є непропорційними заявленій легітимній меті (підтвердження тривалості роботи на посаді і роботі, указаної в трудовій книжці), тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач у даному випадку не врахував те, що позивач позбавлена можливості надати додаткові докази на підтвердження свого пільгового стажу, оскільки вісі первинні документи залишились на тимчасово окупованій території.

За таких умов суд апеляційної інстанції, вважає рішення пенсійного органу таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неправомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 13 квітня 2017 року у справі № 428/1695/17 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державне підприємство «Первомайськвугілля» про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова