Справа № 159/2941/14-а
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4992/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2017 року про розяснення постанови у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про забовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

03.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розяснення постанови Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2014 року у справі №159/2941/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про забовязання вчинити певні дії, а саме: розяснити якої позиції дотримувався суд при винесенні постанови стосовно застосування норм законодавства в частині визначення відсотка розміру пенсії та її індексування.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Роз'яснено постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2014 року у справі №159/2941/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про забовязання вчинити певні дії, вказавши, що управління Пенсійного фонду України у м. Ковелі та Ковельському районі зобов'язано провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, як державному службовцю, з урахуванням фактично отриманих нею усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, як складових заробітної плати, починаючи з 14.11.2013 року з урахуванням проведених виплат, відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії, виходячи з відсотків заробітної плати, які визначені на час призначення пенсії.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що суд ухвалюючи постанову виходив з того, що при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зміни до ст. 37 Закону України «Про державну службу» щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її постановленою з неповним зясуванням обставин справи, порушенням норм процесуального права, Ковельське об'єднане управління Пенсійного фонду України оскаржило її в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2017 року та прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про розяснення постанови.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що у позивача були відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії державного службовця через відсутність підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця.

Апелянт стверджує, що допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога на оздоровлення не є складовими заробітної плати державного службовця, тому не можуть враховуватися при здійсненні перерахунку пенсії. Тому посилання позивача на Закон України «Про оплату праці» як на підставу включення допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення до сум заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії є необгрунтованим, оскільки складові заробітної плати державного службовця для призначення (перерахунку) пенсії визначаються виключно статтею 33 Закону України «Про державну службу».

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що постановою постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2014 року у справі №159/2941/14-а позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в місті Ковелі та Ковельському районі Волинської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, як державному службовцю, з урахуванням усіх видів оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески, як складових заробітної плати, з яких проводиться нарахування (чергові перерахунки) пенсії згідно норм чинного законодавства, починаючи з 14.11.2013 року, з урахуванням виплачених сум. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 12.03.2016р. постанову Ковельського міськрайонного суду від 29.05.2014 року залишено без змін.

Частиною 1 ст. 170 КАС України передбачено, що якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Виходячи із системного тлумачення даної норми, роз'яснено може бути постанову чи ухвалу суду у разі, якщо без такого роз'яснення її тяжко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Як слідує з матеріалів справи, з 16.06.2009 року ОСОБА_1 призначено пенсію відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».

За змістом ст.37 Закону України «Про державну службу» (в редакцій чинній на момент призначення пенсії 16.06.2009 року) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказана стаття визначає розмір пенсії для державних службовців, які звертаються за призначенням пенсії. Осіб, які вже отримують пенсію державного службовця, зазначені положення та зміни до них не можуть стосуватись, оскільки закони не мають зворотної дії в часі.

В силу ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, з аналізу вказаних норм та обставин справи апеляційний суд вважає, що при розрахунку пенсії позивача підлягає застосуванню положення ст. 37 Закону України «Про державну службу», в редакції, що діяла на момент призначення пенсії 16.06.2009 року, а не на момент здійснення перерахунку.

За таких обставин суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апелянта на правомірність прийнятої ухвали не впливають та висновків суду не спростовують, в звязку з чим апеляційну скаргу Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду без змін.

Згідно п.1 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, п.1 ч.1 ст.199, ст.ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 березня 2017 року про розяснення постанови у справі №159/2941/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Ковелі та Ковельському районі Волинської області про забовязання вчинити певні дії без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4