Справа № 683/600/17
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 683/600/17

Головуючий у 1-й інстанції: Андрощук Є.М.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

08 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Ратушної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, з розрахунку 90 відсотків від грошового утримання працюючого судді апеляційного суду та виплати різниці,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2017 року позивач звернувся до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про зобов'язання відповідача здійснити з 13 грудня 2016 року перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 90 % від грошового утримання працюючого судді апеляційного суду та виплатити різницю між виплаченим та перерахованим розміром щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила суд її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, рішенням Вищої ради юстиції від 08.12.2016 року та відповідно до наказу голови Апеляційного суду Хмельницької області від 12.12.2016 року ОСОБА_2 звільнено у відставку з посади судді Апеляційного суду Хмельницької області.

З 13 грудня 2016 року розпорядженням Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області позивачу призначено довічне грошове утримання у розмірі 80 % суддівської винагороди. При цьому, відповідач при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання врахував лише стаж роботи на посаді судді, не зарахувавши період строкової військової служби, перебування на прокурорській посаді, а також половини строку навчання у вищому навчальному закладі, чим позбавив ОСОБА_2 права на довічне грошове утримання у розмірі 90%.

22 лютого 2017 року позивач звернувся до Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області із заявою про перерахунок грошового утримання із розрахунку 90 % суддівської винагороди.

Листом від 03 березня 2017 року відповідач повідомив ОСОБА_2, що відсоток від грошового забезпечення встановлено позивачу на підставі статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з вимогами чинного законодавства України, позивач має право на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % суддівської винагороди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Статтею 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Однак, згідно з абз. 4 п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таку ж норму містили і положення пункту 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. №2453-VI, в силу якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_2 проходив строкову військову службу протягом 1983-1986 років (2 роки 7 місяців 24 дні), навчався на денній формі юридичного факультету Київського Державного університету ім. Т Шевченка з 1986 року по 1991 рік (4 роки 9 місяців 24 дні), а з серпня 1991 року по липень 1996 року працював у Шепетівській прокуратурі на посаді помічника прокурора (майже 5 років). Такі обставини відповідачем у справі не заперечувались.

З 13 липня 2007 року за ОСОБА_2 визнано право на отримання довічного грошового утримання, яке було призначено і виплачувалось одночасно із грошовим утриманням судді. В подальшому на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року позивачу припинено виплату такого утримання. Згідно з розрахунком стажу роботи судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, від 12.06.2007 року № 838, виданим Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Хмельницькій області, стаж роботи ОСОБА_2 станом на 20 липня 2007 року становить 20 років. На підтвердження зазначеного позивачем надано також копію листа ДСА України від 11.07.2007 року № 17-4388/07 щодо надання дозволу на отримання щомісячного грошового утримання ОСОБА_2, наказ в.о. голови Апеляційного суду Хмельницької області від 30.07.2007 року про виплату судді ОСОБА_2 щомісячного грошового утримання.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що ще в липні 2007 року позивач набув право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді виходячи зі стажу на посаді судді, до якого також зарахований і період проходження строкової військової служби, половина строку навчання на денній формі юридичного факультету КДУ ім. Т. Шевченка та період роботи на посаді помічника прокурора Шепетівської прокуратури.

Також суд зазначає, що відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" ( в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів" від 24 лютого 1994 року), який був чинний на момент призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з указами Президента України № 584/95 від 10 липня 1995 року "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та № 1061/2002 від 25 листопада 2002 року "Про внесення змін до указу Президента України від 10.07.1995 року № 584" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Аналогічні положення були закріплені і в постанові Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року №685 "Про оплату праці та щомісячне довічне грошове утримання судді" зі змінами.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що період проходження строкової військової служби позивачем, період його роботи на посаді помічника Шепетівського міжрайонного прокурора, а також половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі повинні зараховуватись до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання. Отже, стаж роботи позивача із врахуванням зазначених періодів становить понад 30 років.

Пунктом 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Таким чином, позивач повинен отримувати щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% суддівської винагороди судді.

Отже, відповідач протиправно призначив ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання судді у розмірі 80 % від суддівської винагороди.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Старокостянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 14 червня 2017 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Боровицький О. А.