Справа № 820/3950/16
Суддя: Калитка О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 р.Справа № 820/3950/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калитки О. М.

Суддів: Калиновського В.А. , Бондара В.О.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2016р. по справі № 820/3950/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просила суд скасувати податкові повідомлення-рішення Східної обєднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 21.06.2016р.: № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, а також рішення від 21.06.2016р. № НОМЕР_3 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що зазначені податкові повідомлення-рішення та рішення про застосування штрафних санкцій є незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують його права.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року у справі № 820/3950/16 задоволено адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень. Скасовано податкове повідомлення-рішення Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 21.06.2016 року №, № НОМЕР_4, № та №. Скасовано рішення Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 21.06.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Відповідач не погодився із рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив суд скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач в судове засідання не зявилася, була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомила.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, в квітні-травні 2016 року фахівцями податкових органів було проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014р. по 31.12.2015р.

За наслідками перевірки складено акт від 31.05.2016р. № 2844/20-38-13-05-11/НОМЕР_5 (а.с. 9-21, том 1), за висновками якого встановлено:

1. порушення п. 177.4, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за період, що перевірявся, на суму 40104,96 грн.;

2. порушення ч. 2 а. 1 ст.7, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано суму єдиного внеску в розмірі 89663,28 грн.;

3. порушення п.п. 198.3, п.п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 07.01.2016р.), в результаті чого занижено суму податкових зобовязань з податку на додану вартість за період з 01.01.2014р. по 31.12.2015р. на суму 70181,9 грн.;

4. порушення ст. 168, ст. 176 Податкового кодексу України, п.п. 1.2, 1.6, п. 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобовязань з військового збору за перевірений період на суму 1794,4 грн.;

5. порушення п. 187.1 ст. 187 та ст. 188 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкового зобовязання з ПДВ на 20034,67 грн.

За наслідками розгляду заперечень позивача на акт перевірки від 31.05.2016р. № 2844/20-38-13-05-11/НОМЕР_5, згідно листа Східної ОДПІ від 16.06.2016р. № 1890/13/2036 13-04-04 (а.с. 28, том 1) висновки акту перевірки викладено в новій редакції, зокрема,

п. 1 порушення п. 177.4, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності за 2014-2015 роки на суму 45 810,78 грн. (в тому числі за 2014 рік 27093,15 грн., за 2015 рік 18717,63 грн.);

п. 2 порушення ст. 168, ст. 176 Податкового кодексу України, п.п. 1.2, 1.6, п. 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобовязань з військового збору за перевірений період на суму 1794,4 грн.;

п. 3 - порушення ч. 2 а. 1 ст.7, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», в результаті чого донараховано суму єдиного внеску в розмірі 89663,28 грн.;

п. 4 - порушення п.п. 198.3, п.п. 198.4 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла до 07.01.2016р.), в результаті чого занижено суму податкових зобовязань з податку на додану вартість за період з 01.01.2014р. по 31.12.2015р. на суму 70181,9 грн.

За наслідками розгляду вказаного акту перевірки 21.06.2016р. відповідачем було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № НОМЕР_1 (а.с. 29, том 1) про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість в загальній сумі 105272,85 грн. (в тому числі за основним платежем 70181,90 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 35090,95 грн.);

- № НОМЕР_4 (а.с. 30, том 1) про визначення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 2243 грн. (в тому числі за основним платежем - 1794,40 грн. та штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 448,60 грн.);

- № НОМЕР_6 (а.с. 31, том 1) про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 2827,40 грн.) в звязку із необґрунтованим зменшенням розміру відємного значення суми податку на додану вартість;

- № НОМЕР_2 (а.с. 32, том 1) про збільшення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в загальному розмірі 68716,17 грн. (в тому числі за основним платежем 45810,78 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 22905,39 грн.).

Також за наслідками розгляду зазначеного акту перевірки відповідачем було прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (а.с. 33, том 1), згідно якого позивачці донараховано 89 663, 28 грн. єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Так, під час проведення перевірки податковим органом було встановлено заниження позивачем валового доходу за 2014 рік на 88054,44 грн. Згідно банківських виписок податковим органом встановлено, що на розрахунковий рахунок позивача надійшли кошти за реалізований зріджений газ за 2015 рік в розмірі 728166,67 (без ПДВ) та згідно роздрукованих щоденних фіскальних звітних чеків (Z-звітів) виручка за 2015 рік становить 1631900,44 грн., а також встановлено, що задекларований позивачем валовий дохід за 2015 рік перевищує дані первинних документів, досліджених під час проведення перевірки на 23289,32 грн.

Перевіркою правильності визначення витрат, відображених у деклараціях про доходи, безпосередньо повязані з одержанням доходу та документально підтверджених, в порівнянні з даними про суми витрат, визначеними в ході перевірки, податковим органом виявлено завищення валових витрат позивача за період з 01.01.2014р. по 31.12.2015р. на суму 170341,57 грн.

При цьому, податковим органом враховано, що вказані розбіжності в сумі витрат виявлені між даними декларацій про одержані доходи, книги обліку доходів та витрат, видаткових накладних за 2014 2015 роки та іншими первинними документами, наданими до перевірки.

Також податковим органом було встановлено, що позивачем у період з 01.01.2014р. по 31.12.2015р. було придбано продукції (зрідженого газу) у кількості 414,3 т. на загальну суму 4360708,31 грн.

Залишки продукції станом на 01.01.2014р. складають 61019.37 л зрідженого газу, протягом перевіряємого періоду придбано 753272,05 л зрідженого газу, реалізовано протягом перевіряємого періоду 594623,1 8 л, отже залишки МЦ станом на 01.01.2016р. становлять: 61019.37л + 753272,05л - 594623,1 8л = 2 19668,24л

Позивачем протягом 2014 року згідно даних роздрукованих щоденних фіскальних звітних чеків (Z- звітів), виписаних видаткових та податкових накладних та банківських виписок реалізовано 332132,03 л. зрідженого газу на загальну суму 2151433,02 грн., протягом 2015р. реалізовано 262491.147 л. зрідженого газу на загальну суму 2088083.7 грн.

До витратної частини декларації про майновий стан та доходи за 2014 рік позивачем до вартості придбаних ТМЦ віднесено 1809169,09 грн. (341352,65 л. зрідженого газу, згідно даних видаткових накладних та книги обліку доходів та витрат), за 2015р. до вартості придбаних ТМЦ віднесено 1778265.77 грн. (282264.4 л. зрідженого газу, згідно даних видаткових накладних та книги обліку доходів та витрат) .

З урахуванням викладеного, податковим органом зроблено висновок про те, що позивачем безпідставно включено до складу валових витрат, витрати на придбання зрідженого газу за 2014 рік у кількості 9220, 62 л. на 50713,41 гри. за видатковою накладною №27046 від 22.12.2014р., який станом на 12.2014р. не був реалізований та за 2015р. у кількості 19773,25 л. на 119628,16 грн. за видатковими накладними № 690 від 16.12.2015р. та №1821 від 16.12.2015р., який станом на 01.01.2016р. не був реалізований.

Таким чином, за результатами перевірки встановлено завищення позивачем за 2014 2015 роки валових витрат на 170341, 57 грн. (за 2014 рік на суму 50713,41 грн., за 2015 рік на 119628,16 грн.), чим, на думку податкового органу, було порушено п. 177,2 та п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України.

Щодо визначення сум податку на доходи фізичних осіб, податковим органом було встановлено заниження сум цього податку позивачем згідно наданих нею декларацій від 08.02.2015р. № та від 03.02.2016р. № НОМЕР_7 відповідно на 21387,33 грн. та 18717,63 грн.

Нараховуючи вказаний податок, відповідач посилався на вимоги п.п. 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 Податкового кодексу України в редакції, що діяла станом до 01.01.2015р., за якими остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб здійснюється з урахуванням сплаченого податку на доходи фізичних осіб та збору на провадження деяких видів підприємницької діяльності на підставі документального підтвердження факту їх сплати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень невірно встановлені всі дійсні обставини справи, що призвело до прийняття необґрунтованих рішень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно до приписів п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин 177.4. до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

- обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Актом податкової перевірки від 31.05.2016р. № 2844/20-38-13-05-11/НОМЕР_5 було встановлено заниження валового доходу за 2014 р. на 88054,44 грн.

Вказана розбіжність встановлена між даними податкової декларації про майновий стан та доходи за 2014 р. та даними банківських виписок, згідно яких на розрахунковий рахунок позивачки протягом 2014 р. надійшли кошти за реалізований зріджений газ у розмірі 708750,00 грн. (без ПДВ) та згідно даних роздрукованих щоденних фіскальних звітних (2-звітів) за 2014 р. отримано коштів у розмірі 1731219,627 грн. з ПДВ (14442683,023 грн. без ПДВ).

Відповідно до наданих до перевірки документів, а саме банківських виписок, згідно яким на розрахунковий рахунок надійшли кошти за реалізований зріджений газ за 2015 р. у розмірі 728166,67 грн. (без ПДВ) та згідно роздрукованих щоденних фіскальних звітних (2-звітів) виручка за 2015 р. становить 1631900,44 грн. (1359917,03 без ПДВ), встановлено, що задекларований валовий дохід перевищує дані наданих до перевірки первинних документів, на 23289,32 грн.

Перевіркою виявлено завищення валових витрат за період з 01.01.2014 р. по 31.012.2015 р. на суму 170341,51 гри. (за 2014 р. на 50713,41 гри., за 215 р. на 119628,16 грн.)

Вказані розбіжності виявлені між даними декларацій про одержані доходи, книг обліку доходів та витрат, видаткових, накладних та іншими первинними документами, які надані для перевірки.

Акт перевірки від 31.05.2016р. № 2844/20-38-13-05-11/НОМЕР_5 містить перелік видаткових накладних, згідно яких позивач придбала зріджений газ з 01.01.2014 р. по 31.12.2015 р. у кількості 414, 3 тн, на суму 4360708,31 грн., а саме:

- за 2014 р. - 22 видаткових накладних на 213,163 тн (387569,08 л) загальною

вартістю 2057365,24 грн.;

- за 2015 р. - 29 видаткових накладних на 201,137 тн (365702,97 л) загальною

вартістю 2303343,07.

Як встановлено з матеріалів справи, у перевіреному періоді позивач придбавала скраплений газ згідно договорів, укладених з ТОВ «Євростандарт-Автогаз»: № 29/Г від 15.06.2014р., № 29/Г від 01.01.2015р., а також договору № 89 від 10.04.2015р., укладеного з ПП «Ілант» та договору № 0006-КР-201 від 26.06.2015р., укладеного з ТОВ «Імгаз».

При цьому, матеріалами справи підтверджено придбання позивачем у 2014 році - 180,417 тн скрапленого газу, що складає 328030,91 л. газу загальною вартістю 2317995,70 грн. та у 2015 році - 176,242 тн скрапленого газу, що складе 320440 л. газу загальною вартістю 2365739,29 грн.

Щодо розбіжностей розбіжності в акті податкової перевірки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач включив у перелік видаткових накладних, за яким позивач отримувала газ неіснуючі та зайві документи, а саме: до переліку видаткових накладних за 2014 рік помилково включені видаткова накладна № 7232 від 08.12.2013 року, неіснуючі видаткові накладні № 12370 від 26.06.2014 року, № 20 від 31.10.2014 року № 22 від 30.11.2014 р.; до переліку видаткових накладних за 2015 рік включена неіснуюча видаткова накладна від 11.03.2016р. № 3880, двічі включена накладна № 15376 від 26.07.2015 р., двічі, але під різними номерами включені видаткові накладні від 20.08.2015 р., від 16.12.2015 року, що, в свою чергу, призвело до невірних висновків податкового органу.

Крім того, позивачем до початку податкової перевірки надавалось відповідачу повідомлення про те, що операторами-газозаправниками в січні 2015 року та в червні 2015 року були допущені помилки при заповненні касових чеків, а саме - не проставлені коми після суми цілих гривень, в результаті чого двічі сума чеку була завищена в 100 разів.

Зокрема, в січні 2015 року був помилково виданий чек на суму 58746,70 грн. замість 587,467 грн.; в червні 2015 був помилково виданий чек на суму 42506,10 грн. замість 425,061.

За таких обставин, якщо враховувати помилкові чеки, валовий дохід збільшується на (58646,7-586,467) + (42596,10 - 425,961) = 100141,27 грн., що не відповідає дійсності.

До матеріалів справи позивачем надано копії чеків разом з поясненнями операторів-заправників, які підтверджують помилкове невірне вказання у чеках сум за відпущений газ (а.с. 24-27, том 1), які у складі заперечень на акт податкової перевірки від 31.05.2016р. № 2844/20-38-13-05-11/НОМЕР_5 надавались позивачкою до податкового органу.

Також, при проведенні перевірки посадовими особами податкового органу було враховано саме помилкові чеки, що призвело до невірного нарахування визначених ними сум.

В подальшому неврахування податковим органом зазначених вище обставин призвело до невірного визначення показників валового доходу та валових витрат, що, в свою чергу, вплинуло на розрахунок та донарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та військового збору, а також донарахування податковим органом зобовязань позивача з податку на додану вартість.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, суду не надано доказів законності та обґрунтованості оскаржуваних рішень, у той час як позивачем подано переконливі докази в обґрунтування своєї позиції, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2016 року у справі № 820/3950/16 відповідає вимогам ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2016р. по справі № 820/3950/16 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 12.06.2017 р.