Справа № 747/109/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 747/109/17 Головуючий у 1-й інстанції: Ходіч В.М. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просив: визнати незаконними дії Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови в здійсненні перерахунку ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01 грудня 2016 року, виходячи із суми 28800,00 гривні посадового окладу працюючого судді на відповідній посаді; Зобов'язати Бахмацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі Довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області від 21 грудня 2016 року №03-36/1246 з урахуванням раніше виплачених сум - в розмірі 90 % суддівської винагороди без обмеження граничного розміру з 1 грудня 2016 року. Встановити судовий контроль за виконанням даного рішення, поклавши на Бахмацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України обов'язок подати суду звіт про виконання його у місячний строк з дня набрання ним законної сили.

Постановою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов'язано Бахмацьке об'єднане управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з 90 % розміру грошового утримання судді відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області № 03-36/1246 від 21.12.2016 з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження граничного розміру з 01.12.2016. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача, при цьому вказує на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У частині відмови у задоволенні позову судове рішення сторонами не оскаржене.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Розгляд апеляційної скарги здійснюється у межах доводів апелянта відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом установлено, що ОСОБА_2 є суддею у відставці, стаж його роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді, становить 41 рік 5 місяців та 10 днів, починаючи з 08.06.2016 позивачеві нараховується довічне грошове утримання в розмірі 90% від заробітку працюючого судді.

27.12.2016 позивач звернувся до Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у зв'язку з підвищенням суддівської винагороди працюючим суддям, надавши довідку Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області №03-36/1246 від 21.12.2016.

Листом від 05.01.2017 №2 Управління повідомило позивача про відмову у здійсненні такого перерахунку, мотивувавши це недоцільністю його проведення, так як розмір довічного грошового утримання зменшиться.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач має законодавчо закріплене право на здійснення перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а відсутність погодженого механізму здійснення такого перерахунку обмежує права позивача.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії і в часі. Цей принцип закріплений у частині першій ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" N 2453-VI від 07.07.2010 р. втратив чинність, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 розділу XII Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016р., на підставі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 р., який набрав чинності 30.09.2016 р.

Отже, на час звернення позивача із заявою про призначення та із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці спірні правовідносини були врегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 р.

Відповідно до п.4 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" N1402-VIII від 02.06.2016 р. у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно з п.25 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010р., №№41-45, ст.529; 2015р., №№18-20, ст.132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно ст.8 Закону України "Про державний бюджет на 2016 рік" установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Отже, з 1 грудня 2016 р. змінився розмір складової суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що відповідно до п.4 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" N1402-VIII від 02.06.2016 р. є підставою для перерахунку раніше призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання за грудень 2016 року.

Отже висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову є правильним і ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

У своїй апеляційній сказі відповідач посилається на те, що проектом постанови правління Пенсійного Фонду України "Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 р. №3-1 передбачено, що перерахунок щомісячного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Судова колегія відхиляє такі доводи, оскільки зазначений Проект не є нормативно-правовим актом.

Спірні правовідносини у справі виникли з приводу відмови позивачу у перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання за грудень 2016 року, при цьому до пенсійного органу позивач звернувся 27.12.2016, тому посилання відповідача в апеляційній скарзі на Закон України "Про Вищу раду правосуддя" від 21.12.2016р. № 1798-VIII та Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016р. №1774-VIII, які набули чинності у 2017 році, та подальші дії щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання за січень 2017 року також є необґрунтованими.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів, також є доводи скаржника з приводу того, що призначене позивачу щомісячне довічне грошове утримання підлягало обмеженню граничним розміром в 10740 грн., оскільки на час звернення позивача із заявою про перерахунок:

- Закон України "Про судоустрій і статус суддів" N1402-VIII від 02.06.2016р. не передбачав обмеження щомісячного довічного грошове утримання;

- Закон України Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI втратив чинність;

- стаття 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" N 3668-VI від 08.07.2011 року діяла в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" N911-VIII від 24.12.2015 року. На час прийняття та набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" N911-VIII від 24.12.2015 року діяв Закон України Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI, а Закону України "Про судоустрій і статус суддів" N1402-VIII від 02.06.2016р. ще не було прийнято. Отже, у суду відсутні підстави вважати, що дія положень статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" N3668-VI від 08.07.2011 року також поширювалися і на Закон України "Про судоустрій і статус суддів" N1402-VIII від 02.06.2016р.

Також, колегія суддів враховує, що у пункті 4 рішення №4-рп/2016 під час розгляду клопотання про визнання неконституційними положення абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI щодо встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, Конституційний Суд України виходив з того, що він уже розглядав питання про недопустимість визначення в законі максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, зокрема у рішеннях від 18 червня 2007 року №4-рп/2007, від 3 червня 2013 року №3-рп/2013. У цих рішеннях Конституційний Суд України наголошував, що закріплення в законі максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів обмежує гарантії їх незалежності.

У пункті 7 рішення №4-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що вже визнавав неконституційними положення законів України щодо зниження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позбавлення суддів можливості подальшого перерахунку розміру такого утримання; припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання на період роботи суддів у відставці на певних посадах, а також встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 резолютивної частини Рішення від 3 червня 2013 року №3-рп/2013). Незважаючи на це, Верховна Рада України прийняла Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року N 911-VIII, окремими положеннями яких звужено обсяг гарантій незалежності суддів.

У зв'язку із цим Конституційний Суд України зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов'язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

Згідно статті 151-2 Конституції України, в редакції від 30.09.2016, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов'язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, оскільки позовні вимог позивача є обґрунтованими, а відповідач не довів суду правомірність своєї відмови.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні спору правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, водночас, відповідачем не доведено підстав для його скасування, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на постанову Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Бахмацького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення, а постанову Срібнянського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 12 червня 2017 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.