Справа № 806/1205/17
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року Житомир справа № 806/1205/17

категорія 2.1

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Попова О.Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання зняти арешт,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 15 травня 2017 року, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, яка полягає у не знятті арешту з майна - 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2;

- зобов'язати Богунський відділ державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зняти арешт з 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, накладений на підставі постанови Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області № АА 562959 від 13 жовтня 2009 року, для отримання свідоцтва про право на спадщину.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_2 є померлим сином позивача. Вказує, що ОСОБА_2 належала на праві власності 1/4 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1. Наголошує, що з метою реалізації своїх прав як спадкоємця він, та його дружина, ОСОБА_3 зверталися до нотаріуса за отриманням свідоцтва про спадщину, проте отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що згідно інформаційної довідки №81044563 від 23.02.2017 накладено арешт на майно ОСОБА_2, а саме на 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1. Як зазначає позивач, для арешту є постанова Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про арешт майна та оголошення заборони на відчуження № АА 562959 від 13 жовтня 2009 року. Вказує, що 15 березня 2017 року звертався до відповідача із заявою про зняття арешту з майна та отримав лист Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 28.03.2017 №13517/7.21-40/13 згідно якого позивачу повідомлено, що на виконанні у Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебували виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь юридичних осіб, по яких в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем були винесені постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження. Як зазначає позивач, вказаним листом також повідомлено, що станом на 28.03.2017 відкриті виконавчі провадження Стосовно ОСОБА_2 відсутні. Зазначено, що відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, а тому для звільнення з-під арешту майна належного на праві власності ОСОБА_2 спадкоємцю потрібно звернутися до суду у порядку та у спосіб, визначеному законом.

На думку позивача, вказана відмова відповідача у знятті арешту, викладена у листі є незаконною та необґрунтованою, за своєю суттю є протиправною бездіяльністю, яка фактично позбавляє позивача можливості реалізувати своє право на набуття спадщини.

Позивач в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце проведення слухання повідомлявся належним чином.

Представник позивача до суду прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження. (а.с. 42).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце проведення слухання повідомлявся належним чином. Письмових пояснень та заперечень на адміністративний позов не надіслав.

Зважаючи на неявку сторін та керуючись приписами ст. 41, ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло №56092 від 05 вересня 2007 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у рівних долях дійсно належить на праві приватної спільної часткової власності квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Загальна площа квартири - 69,33 кв. м., відносна вартість на момент приватизації - 12,48 грн. (а.с. 9).

На підставі свідоцтва про право власності №56092 від 05.09.2007 реєстратором Комунального підприємства "Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради ОСОБА_5 18 грудня 2007 року було прийнято рішення про реєстрацію права власності та внесено відповідний запис до Реєстру прав на нерухоме майно.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17107783 від 18 грудня 2007 року, квартира, реєстраційний номер 21481812 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано право власності на вказаний об'ект нерухомого майна:

- ОСОБА_1 - 1/4 частки, форма власності: приватна спільна часткова;

- ОСОБА_2 - 1/4 частки, форма власності: приватна спільна часткова;

- ОСОБА_3 - 1/4 частки, форма власності: приватна спільна часткова;

- ОСОБА_4 - 1/4 частки, форма власності: приватна спільна часткова.

Номер запису: 15138 в книзі: 185 (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ТП №079185 від 10 грудня 2007 року ОСОБА_2 помер 07 грудня 2007 року у віці 27 років, про що в Книзі реєстрації смертей 10 грудня 2007 року зроблено відповідний актовий запис №3113.

Як встановлено із наявного у матеріалах справи копії інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №81044563 від 23.02.2017 на об'єкт нерухомого майна реєстраційний номер 21481812 за адресою: АДРЕСА_2 накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, а саме:

- реєстраційний номер обтяження № 8967075 від 13.08.2009, зареєстровано реєстратором Житомирської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Підстава обтяження - постанова Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 562959 від 13.08.2009. Об'єкт обтяження: невизначене майно, все майно в межах суми боргу. Власник: ОСОБА_2, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код невідомий державному виконавцю. Заявник: Богунський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції;

- реєстраційний номер обтяження № 8967100 від 13.08.2009, зареєстровано реєстратором Житомирської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України. Підстава обтяження - постанова Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 562960 від 13.08.2009. Об'єкт обтяження: невизначене майно, все майно в межах суми боргу. Власник: ОСОБА_2, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код невідомий державному виконавцю. Заявник: Богунський відділ державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції. (а.с. 13-14).

Встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 II-РУ №437247 від 24.01.1980, батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3. (а.с. 24).

Відповідно до довідки Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вих. № 902/02-14 від 26 травня 2016 року, 23 лютого 2017 року було заведено спадкову справу №22, після смерті померлого ОСОБА_2 07 грудня 2007 року. Спадкоємцями померлого ОСОБА_2 є: батько померлого ОСОБА_1, в 1/25 частці, та мати ОСОБА_3, в 1/2 частці. (а.с. 43).

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6О винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №338/02-14 від 23.02.2017, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1, за законом, на 1/2 (одну другу) ід. ч., яке складається з 1/4 (однієї четвертої) ід. ч. квартири №11 (одинадцять), яка розташована за адресою: м. Житомир, проспект Миру, будинок № 34 (тридцять чотири), після померлого 07 грудня 2007 року сина, ОСОБА_2. Підставою для відмови зазначено наявність накладеного арешту на все нерухоме майномайно Померлого ОСОБА_2, реєстраційний номер обтяження №8967075, №8967100 (а.с. 32 та зворот).

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6О винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. №339/02-14 від 23.02.2017, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3, за законом, на 1/2 (одну другу) ід. ч., яке складається з 1/4 (однієї четвертої) ід. ч. квартири №11 (одинадцять), яка розташована за адресою: м. Житомир, проспект Миру, будинок № 34 (тридцять чотири), після померлого 07 грудня 2007 року сина, ОСОБА_2. Підставою для відмови зазначено наявність накладеного арешту на все нерухоме майномайно Померлого ОСОБА_2, реєстраційний номер обтяження №8967075, №8967100 (а.с. 16 та зворот).

15 березня 2017 року позивач та ОСОБА_3 звернулися до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявою про зняття арешту з майна, в якій зазначали, що вказаний арешт був накладений після смерті ОСОБА_2, а тому просили зняти арешт з майна, а саме: 1/4 квартири №11, яка розташована за адресою: м. Житомир, проспект Миру, будинок № 34, накладений на підставі постанови Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 562959 від 13.08.2009. (а.с. 28).

Богунським відділом державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на адресу позивача направлено лист від 28.03.2017 №13517/7.21-40/13 згідно якого ОСОБА_1 повідомлено, що на виконанні у Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебували виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь юридичних осіб, по яких в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем були винесені постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження. Станом на 28.03.2017 відкриті виконавчі провадження стосовно ОСОБА_2 відсутні. Зазначено, перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна(коштів) згідно ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" та повідомлено, що відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, для звільнення з-під арешту майна належного на праві власності ОСОБА_2 спадкоємцю потрібно звернутися до суду у порядку та у спосіб, визначеному законом. (а.с. 29-30).

Вважаючи, що відповідач проявляє протиправну бездіяльність у не знятті арешту з майна померлого ОСОБА_2О, 1/4 квартири №11, яка розташована за адресою: м. Житомир, проспект Миру, будинок № 34, накладеного на підставі постанови Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 562959 від 13.08.2009, позивач звернувся із позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

На момент накладення спірного арешту на майно ОСОБА_2 вказані правовідносини регулювалися Законом України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21 квітня 1999 року в редакції від 16 квітня 2009 року.

Відповідно до ч.6 ст.24 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 за заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом.

Положеннями статті 55 Закону України "Про виконавче провадження" №606-XIV від 21.04.1999 передбачено, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Арешт застосовується:

1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації;

2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника;

3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена боржником начальнику відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, або до суду у 10-денний строк.

Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису й арешту майна боржника. Під час проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися ним, а у разі потреби - обмежити права користування майном або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису й арешту. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Судом встановлено, що 15 березня 2017 року позивач та ОСОБА_3 звернулися до Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області із заявою про зняття арешту з майна, в якій зазначали, що вказаний арешт був накладений після смерті ОСОБА_2, а тому просили зняти арешт з майна, а саме: 1/4 квартири №11, яка розташована за адресою: м. Житомир, проспект Миру, будинок № 34, накладений на підставі постанови Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 562959 від 13.08.2009. (а.с. 28).

На момент звернення позивача із вказаною заявою правовідносини щодо зняття арешту з майна боржника регулюються Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року.

Відповідно до положень частини 1-3 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частиною 4 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Згідно частини 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як зазначено відповідачем у листі від 28.03.2017 №13517/7.21-40/13, станом на 28 квітня 2017 року відкриті виконавчі провадження стосовно ОСОБА_2 відсутні.

Відповідачем на адресу суду не надано документів на підтвердження або спростування правомірності винесення державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції ОСОБА_7 постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 562959 від 13.08.2009 та № АА 562960 від 13.08.2009. Також Богунським відділом державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області не було надано суду документів щодо виконавчих проваджень відносно ОСОБА_2 та, зокрема, документів, які були підставою для винесення державним виконавцем зазначених постанов.

З метою з'ясування усіх фактичних обставин справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, судом було зроблено запит до Житомирської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України №806/1205/17/7306/17 від 30.05.2017 щодо надання документів, що стали підставою для внесення записів до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 13.08.2009 за реєстраційним №8967075 та №8967100, а саме: копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія AA №562959 від 13 серпня 2009 року та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія AA №562960 від 13 серпня 2009 року, видані Богунським відділом Державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції. (а.с. 38).

Як встановлено із наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вказаний лист-запит було отримано представником Житомирської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України 02 червня 2017 року. (а.с. 41).

На момент розгляду справи вказані документи та інформація від Житомирської філії державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України не надійшла.

Здійснивши системний аналіз правових норм та наявних у матеріалах справи доказів суд зазначає, що у Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відсутні правові підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_2 в розумінні ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016.

Крім того, враховуючи відсутність належних та достатніх доказів, підтверджуючих або спростовуючих документів щодо правомірності накладення арешту чи порушення порядку накладення арешту на майно ОСОБА_2, неможливим є також застосування ч. 3 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016.

Таким чином, у відповідача не виникло обов'язку щодо зняття арешту з 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, накладений на підставі постанови Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області № АА 562959 від 13 жовтня 2009 року відповідно до положень ч.3, 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльність Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, яка полягає у не знятті арешту з майна - 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 та зобов'язання Богунський відділ державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області зняти арешт з 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, накладений на підставі постанови Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області № АА 562959 від 13 жовтня 2009 року не підлягають задоволенню.

Водночас, з метою належного захисту прав позивача чуд зазначає наступне.

Стаття 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20.03.1952, ратифікованого Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17.07.1997 № 475/97-ВР, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини конвенційне поняття «майно» являє собою «існуюче майно» або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» стосовно ефективного здійснення права власності (справа «ОСОБА_8 Ганс-Адам II проти Німеччини», заява № 42527/98, рішення від 12.07.2001 р. п. 83).

Засоби юридичного захисту ефективними є тоді, коли вони можуть запобігти виникненню умов, які становлять порушення, або не допустити подальшого існування таких умов (справа «Мельник проти України», заява № 72286/01, рішення від 28.03.2006 р., щодо статті 13)

Втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (справа «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Принцип верховенства права зобов'язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові й практичні умови для втілення їх в життя (справа «Броньовський проти Польщі», заява № 31443/96, рішення від 22.06.2004 р., п. 184).

Частиною 1 статті 1216 Цивільного кодексу України №435-IV від 16.01.2003 визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Положеннями ч. 1 ст. 1222 Цивільно кодексу України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Статтею 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_6 вих. № 902/02-14 від 26 травня 2016 року, 23 лютого 2017 року було заведено спадкову справу №22, після смерті померлого ОСОБА_2 07 грудня 2007 року. Спадкоємцями померлого ОСОБА_2 є: батько померлого ОСОБА_1, в 1/25 частці, та мати ОСОБА_3, в 1/2 частці. (а.с. 43).

Здійснивши системний аналіз правових норм та наявних у матеріалах справи доказів суд зазначає, що у позивача, ОСОБА_1 та його дружини, ОСОБА_3, після смерті сина та відкриття спадщини виникло законне сподівання щодо успадкування права власності на майно ОСОБА_2, а саме 1/4 квартири №11 за адресою: м. Житомир, проспект Миру, 34.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження обґрунтованості накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 згідно постанов постанови Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області № АА 562959 від 13 жовтня 2009 року та № АА 562960 від 13 жовтня 2009 року.

Крім того, відповідачем не доведено необхідність подальшого продовження накладення обтяження та заборони на відчуження майна боржника ОСОБА_2, не надано належних та достатніх доказів на підтвердження того, що вказане обтяження забезпечує реальне виконання рішення чи задоволення вимог невизначених кредиторів.

Таким чином, на момент розгляду справи обтяження та заборони на відчуження майна ОСОБА_2 у вигляді арешту майна не є вмотивованим та обґрунтованим. Відповідачем також не надано жодних документів на підтвердження необхідності подальшого продовження обтяження та заборони на відчуження майна ОСОБА_2, що є порушенням дотримання «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Суд погоджується із доводами позивача та наголошує, що існування вказаного обтяження перешкоджає реалізації права ОСОБА_1 на вступ у спадщину та набуття права власності на майно померлого сина, ОСОБА_2 у порядку, визначеному Цивільним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно частини 5 статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Оскільки позов не може бути задоволений у формі, в якій просить позивач, з метою захисту та недопущення подальшого порушення прав, свобод та законних інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог.

Належним способом захисту буде скасування записів про обтяження майна ОСОБА_2.

Використовуючи повноваження, передбачені ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою надання повного захисту правам, свободам та законним інтересам позивача, про захист прав яких він просить суд вважає необхідним визнати нечинним та скасувати арешт всього нерухомого майна ОСОБА_2, накладеного на підставі постанови Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 562959 від 13.08.2009, реєстраційний номер обтяження: №8967075 від 13.08.2009 та скасувати відповідний запис про наявність заборон у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Згідно з ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наявність правових підстав для визнання нечинним та скасування арешту всього нерухомого майна ОСОБА_2, накладеного на підставі постанови Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 562959 від 13.08.2009, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 8, 11, 41, 71, 86, 94, 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати нечинним та скасувати арешт всього нерухомого майна ОСОБА_2, накладеного на підставі постанови Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № АА 562959 від 13.08.2009, реєстраційний номер обтяження: №8967075 від 13.08.2009 та скасувати відповідний запис про наявність заборон у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

У решті позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 14 червня 2017 р.