Справа № 304/1596/16-а,2-а/304/13/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4359/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,
суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації на постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 09.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації Чиняк Л.В. про скасування рішення комісії та спонукати до вчинення дій,

ВСТАНОВИВ:

06.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації про скасування рішення комісії та спонукання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням комісії від 28.11.2016 року комісії щодо розгляду питань забезпечення житлом сімей загиблих, військовослужбовців які брали безпосередню участь в АТО, а також інвалідів І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції та потребують поліпшення житлових умов, йому було відмовлено в призначенні грошової компенсації в зв`язку з тим, що він не є особою, визначеною у пункті 11 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до пп. 4 п. 15 Порядку №719.
Постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 09.03.2017 позов задоволено.
Не погоджуючись з постановою суду, відповідач управління праці та соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
В апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги безпідставно не прийняв до уваги покликання сторони відповідача про те, що ОСОБА_1 не входить в коло осіб визначених п. 11 ч. 2 статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не належить до задоволення.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Як передбачено ч.1 ст.2 цього ж Кодексу завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 брав участь у бойових діях в антитерористичній операції в Донецькій та Луганській областях в період з 19.05.2014 року по 07.08.2014 рік, що стверджується довідкою Великоберезнянсько-Перечинського об`єднаного районного військового комісаріату №2672 від 27 серпня 2015 року.
Посвідченням серії НОМЕР_1 від 15.10.2015року стверджується, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, яке дійсне до 01.04.2017 року.
Витягом з протоколу №661 від 5 жовтня 2015 року засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону Міністерства Оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, визначено, що ОСОБА_1 отримав контузію під час антитерористичної операції.
ОСОБА_1 звернувся до Перечинської РДА з проханням виплати грошової компенсації для покращення житлових умов.
Протокольним рішенням комісії щодо розгляду питань забезпечення житлом сімей загиблих, військовослужбовців які брали безпосередню участь в АТО, а також інвалідів І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції та потребують поліпшення житлових умов від 28 листопада 2016 року за №4 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні грошової компенсації, в зв`язку з тим, що він не є особою, визначеною у пункті 11 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до пп. 4 п. 15 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року №719.
Не погоджуючись з відмовою відповідачів, позивач звернулась з позовом до суду.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 дійшов висновку, що позивач має право на грошову компенсацію за належні йому для отримання жилі приміщення, оскільки є особою, визначеною пунктом 11 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, на яку поширюється чинність Законів № 3551-XII та № 2011-XII
Колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, звертаючи увагу на встановлені обставини у справі та норми права, що врегульовують дані правовідносини.
Статтею 48-1 Житлового кодексу України № 5464-X встановлено, що порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання наведеної норми Закону № 5464-X Кабінетом Міністрів України 19.10.2016 року прийнято постанову за №719 з питань забезпечення житлом сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідів I-II групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов, якою затверджено Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво (придбання) житла для сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також для інвалідів I-II групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов та Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам I-II групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов.
Статтею 1 встановлено, що Порядок надання субвенції визначає механізм надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво (придбання) житла для сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також для інвалідів I-II групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов (далі - субвенція), і перебувають на обліку за місцем проживання як такі, що потребують поліпшення житлових умов відповідно до норм Житлового кодексу Української РСР.
Статтями 2 та 3 передбачено, що Головним розпорядником субвенції та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики.
Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської держадміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення); структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчі органи з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (крім м. Києва) рад (далі - районні та міські органи соціального захисту населення).
Статтею 4 цього Порядку визначено, що субвенція спрямовується на придбання житла у прийнятих в експлуатацію житлових будинках на первинному та вторинному ринках або на інвестування в об`єкти житлового будівництва відповідно до Закону України Про інвестиційну діяльність шляхом призначення і виплати сім`ям загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам I-II групи з числа військовослужбовців, які брали безпосередню участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов (далі - сім`ї загиблих військовослужбовців та інваліди), грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення.
Статтею першою Порядку передбачено, що виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам I-II групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов за №719 передбачено, що такий визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції (далі - загиблий військовослужбовець), а також інвалідам I-II групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов (далі - грошова компенсація), та перебувають на обліку за місцем проживання як такі, що потребують поліпшення житлових умов відповідно до норм Житлового кодексу Української РСР (далі - квартирний облік), та на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги
Статтею сьомою Порядку визначено, що заяву про призначення грошової компенсації член сім`ї загиблого військовослужбовця, інвалід (далі - заявник) або їх законний представник чи уповноважена особа особисто подають до органу соціального захисту населення за місцем перебування на квартирному обліку (далі - орган соціального захисту населення).
Також статтями 10-12 Порядку передбачено, що орган соціального захисту населення протягом п`яти робочих днів з дня прийняття заяви з усіма необхідними документами обстежує матеріально-побутові умови заявника, про що складає акт за формою, встановленою Мінсоцполітики.
Після складення акта обстеження матеріально-побутових умов заявника орган соціального захисту населення протягом трьох робочих днів, а у випадку, визначеному у пункті 22 цього Порядку, протягом десяти робочих днів вносить до комісії подання про виплату грошової компенсації.
Комісія протягом п`яти робочих днів з дня надходження подання розглядає його по суті і в присутності заявника або його законного представника чи уповноваженої особи приймає рішення щодо призначення або відмови в призначенні грошової компенсації.
Пунктом четвертим ст. 15 Порядку встановлено, що комісія може відмовити заявнику в призначенні грошової допомоги, якщо заявник не є особою, визначеною у пункті 11 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.
Статтею 18 Порядку визначено, що заявник має право оскаржити рішення комісії про відмову в призначенні грошової компенсації до суду.
Статтею 1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 3551-XII) визначено, що цей Закон спрямований на захист ветеранів війни шляхом: створення належних умов для підтримання здоров`я та активного довголіття; організації соціального та інших видів обслуговування, зміцнення матеріально-технічної бази створених для цієї мети закладів і служб та підготовки відповідних спеціалістів; виконання цільових програм соціального і правового захисту ветеранів війни; надання пільг, переваг та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності відповідно до професійної підготовки і з урахуванням стану здоров`я.
Частиною другою ст.4 Закону № 3551-XII визначено, що до ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Також законодавцем 07.04.2015 року доповнено ст. 7 ч.2 Закону № 3551-XII пунктом одинадцятим про те, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та стали інвалідами внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення.
Колегія суддів не може погодитись з твердженням апелянта в тій частині, що ОСОБА_1 не належить до категорії осіб визначених п.11 ч. 2 ст. 7 Закону України № 3551-XII, оскільки даний статус підтверджується саме посвідченням серії НОМЕР_1 від 15.10.2015року та витягом з протоколу №661 від 5 жовтня 2015 року засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону Міністерства Оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.
Разом з тим необхідно зазначити, що за вимогами ст.6 Порядку визначено, що до повноважень комісії належить: перевірка наявності у особи статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця та інваліда; визначення категорії особи як члена сім`ї загиблого військовослужбовця; перевірка складу сім`ї інваліда; перевірка наявності документів про взяття на квартирний облік членів сім`ї загиблого військовослужбовця та інваліда; перевірка факту спільного або роздільного проживання членів сім`ї загиблого військовослужбовця, які мають право на грошову компенсацію; прийняття рішення про призначення або відмову в призначенні грошової компенсації; визначення розміру грошової компенсації.
Також статтею 8 Порядку передбачено, що до заяви додаються копії: 1) документа, що посвідчує особу заявника, а у разі подання документів законним представником чи уповноваженою особою - документи, що посвідчують особу тих осіб, від імені яких подається заява, а також документ, який надає повноваження законному представникові чи уповноваженій особі представляти таких осіб, оформлений відповідно до законодавства; 2) посвідчення встановленого зразка згідно з додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. № 302 Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни (ЗП України, 1994 р., № 9, ст. 218), що підтверджує статус особи як члена сім`ї загиблого військовослужбовця або інваліда; 3) довідки встановленого зразка згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 Про затвердження Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (Офіційний вісник України, 2014 р., № 73, ст. 2068) про безпосередню участь загиблого військовослужбовця або інваліда в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України; 4) рішення про взяття заявника на квартирний облік із зазначенням складу сім`ї - осіб, які разом із заявником перебувають на такому обліку; 5) документів, що посвідчують родинні стосунки між заявником і загиблим військовослужбовцем, між малолітніми чи неповнолітніми дітьми і загиблим військовослужбовцем, між інвалідом і членами його сім`ї, які разом з ним перебувають на квартирному обліку.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що комісія діяла всупереч наведеним нормам права, що призвело до порушень відповідачем права ОСОБА_1 на отримання грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення.
Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи позовну вимогу позивача про повторний розгляд відповідачем питання про призначення ОСОБА_1 грошової компенсації визначеної Порядком № 719 діяв у відповідності до наведеної норми Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанова суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Перечинської районної державної адміністрації залишити без задоволення.

Постанову Перечинського районного суду Закарпатської області від 09.03.2017 року у справі №304/1596/16а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді І. М. Обрізко
Р. В. Кухтей

Повний текст виготовлено 13.06.2017р.