Справа № 826/9774/16
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9774/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

14 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Грибан І.О.,

Губської О.А.,

за участю секретаря Маменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Київській області на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Атестаційної комісії №4 Головного управління Національної поліції в Київській області, Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_4) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі по тексту - відповідач 1), Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Київській області (далі по тексту - відповідач 2) та Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області (далі по тексту - відповідач 3) в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції в Київській області від 21 грудня 2015 року, яким позивача визнано такою, що займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність;

2) визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 16 лютого 2016 року №66 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_4, інспектора Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області зі служби в поліції у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) за підпунктом 5 частини першої статті 77 (через службову невідповідність) Закону України "Про Національну поліцію", з 16 лютого 2016 року;

3) поновити позивача на службі в поліції на посаді інспектора Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, з 17 лютого 2016 року та стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу починаючи з 17 лютого 2016 року по день поновлення на посаді.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2017 адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) Атестаційної комісії №4 Головного управління Національної поліції в Київській області, оформлене протоколом від 21 грудня 2015 року, в частині невідповідності ОСОБА_4 займаній посаді. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 16 лютого 2016 року №66 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_4 зі служби в поліції. Поновлено ОСОБА_4 на службі в поліції на посаді інспектора Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 40 613,71 грн. (сорок тисяч шістсот тринадцять гривень сімдесят одна копійка). Також суд вийшов за межі позовних вимог та визнав протиправними дії Головного управління Національної поліції в Київській області щодо проведення атестації ОСОБА_4.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідачем Головним управлінням Національної поліції України в Київській області подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі атестаційного листа та висновку Атестаційної комісії від 21 грудня 2015 року наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 16 лютого 2016 року №66 о/с "По особовому складу" капітана поліції ОСОБА_4 інспектора Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, з 16 лютого 2016 року звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Позивач вважає протиправним звільнення з органів поліції, звернулася до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції вийшовши за межі позовних вимог, дійшов висновку про те, що звільнення позивача через службову невідповідність за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" відбулось незаконно, тому наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 16 лютого 2016 року №66 о/с "Щодо особового складу" в частині звільнення ОСОБА_4 є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Зі змісту пункту 9 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII вбачається, що видання наказу про призначення, є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Зазначена норма не передбачає процедури переатестування колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді, як під час прийняття, так і під час подальшого проходження служби в поліції. Та обставина, що при прийнятті позивача на службу в поліцію для нього не проводився конкурс на зайняття посади в поліції, не породжує для відповідача права проводити відповідний конкурс в подальшому, тобто для вже призначеного на посаду працівника.

Статтею 58 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків. Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що у будь-якому випадку строковість призначення на посаду поліцейського не є самостійною підставою для проведення атестації, крім того, вказані накази не містить жодних застережень про тимчасовість призначення позивача на посаду.

Водночас, мету та підстави атестування поліцейських визначено у статті 57 Закону №580-VIII.

Згідно частини 1 статті 57 Закону №580-VIII, атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 57 Закону №580-VIII, атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками. Рішення про проведення атестування приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами. Порядок проведення атестування поліцейських затверджується Міністром внутрішніх справ України.

Частиною 2 статті 57 Закону №580-VIII передбачено, що атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Аналогічні норми в частині підстав для атестування містить також Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року №1465 (далі - Інструкція №1465), яка затверджена відповідно до статті 57 Закону України «Про Національну поліцію», з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри, зокрема її пункт 3 розділу І.

При цьому, такі підстави для проведення атестації, як для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, є наслідком виявлення ознак невідповідності поліцейського займаній посаді, зокрема: в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби; метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Наведені у частині 2 статті 57 Закону №580-VIII підстави для проведення атестування є вичерпними. Метою проведення атестування із будь-яких зазначених вище підстав є вирішення можливості в той чи інший спосіб залишення особи на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю виходячи з професійних, моральних і особистих якостей.

Закон №580-VIII не передбачає проведення атестування без настання обставин, визначених частиною 2 статті 57 вказаного Закону.

Визначену у частині 1 статті 57 Закону №580-VIII мету атестування відповідач необґрунтовано розцінив як самостійну і достатню підставу для проведення атестування поліцейських, серед яких був і позивач, з ціллю визначення можливості їх звільнення через службову невідповідність, хоча наявності конкретних передумов (порушення порядку і правил несення служби тощо) для призначення атестування у такому контексті відповідач не довів. Мета проведення атестації та підстави для її проведення не є тотожними поняттями, оскільки мета це те, що необхідно досягнути проведенням атестування поліцейського, а підстава це причина або достатній привід для її проведення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що підставою проведення атестування ОСОБА_4 не було призначення її на вищу посаду чи переміщення на нижчу посаду, відсутні обставин, які б свідчили про невідповідність позивача займаній посаді, зокрема, в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Отже, до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, підлягають включенню лише ті поліцейські, стосовно яких наявні підстави для проведення атестації, що передбачені частиною другою статті 57 Закону №580-VІІІ, крім того, статтею 57 Закону № 580-VIII взагалі не передбачено проходження поліцейськими так званих планових атестацій, для підтвердження ними відповідності займаним посадам.

Як зазначено в оскаржуваному наказі, підставою для звільнення позивача є атестаційний лист ОСОБА_4 та висновок Атестаційної комісії від 21 грудня 2015 року.

Згідно з протоколом Атестаційної комісії 21 грудня 2015 року за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення комісією прийнято рішення про те, що ОСОБА_4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до пункту 5 розділу I Інструкції атестування проводиться атестаційними комісіями органів (закладів, установ) поліції, що створюються їх керівниками.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу ІІ Інструкції визначено, що у Національній поліції України створюються атестаційні комісії органів поліції, персональний склад яких затверджується наказом керівника відповідного органу за погодженням із Національною поліцією України.

До повноважень атестаційної комісії органу поліції належить проведення атестування поліцейських відповідних органів поліції.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 розділу ІІ Інструкції до складу атестаційних комісій входять: в атестаційних комісіях органів поліції: голова комісії та секретар комісії визначаються керівником органу поліції за погодженням із Головою Національної поліції України.

У разі відсутності голови (секретаря) атестаційної комісії його обов'язки виконує член атестаційної комісії, який обраний більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії.

Пункт 4 розділу ІІ Інструкції передбачає що до зазначених вище атестаційних комісій можуть бути включені працівники підрозділів кадрового забезпечення, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, практичної психології та інші працівники апарату Національної поліції України чи органу поліції, а також за згодою народні депутати України, працівники МВС, громадських, правозахисних організацій, представники проектів міжнародної технічної допомоги, громадськості та засобів масової інформації.

Матеріали справи підтверджують, що наказами Головного управління Національної поліції в Київській області від 18 листопада 2015 року №10, від 23 листопада 2015 року №16 "Про створення атестаційних комісій Головного управління Національної поліції в Київській області" та наказом Головного управління Національної поліції в Київській області від 21 грудня 2015 року №68 "Про внесення змін до наказу ГУ від 23 листопада 2015 року №16" затверджено склад атестаційних комісій та прийнято рішення про проведення атестування поліцейський Головного управління Національної поліції в Київській області.

Як вбачається із протоколу Атестаційної комісії від 21 грудня 2015 року атестацію позивача проводила Атестаційна комісія №4 Головного управління Національної поліції в Київській області з наступним складом: голова комісії - ОСОБА_5, члени комісії - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, секретар комісії - ОСОБА_9

У відповідності до положень пунктів 10-13 розділу IV Інструкції з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Якщо поліцейський, який атестується, не з'явився на співбесіду з атестаційною комісією, то комісія приймає рішення без проведення співбесіди, про що робиться відповідний запис у протоколі засідання атестаційної комісії.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Поліцейські, які проходять атестування, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

Пункт 15 розділу IV Інструкції встановлює, що атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до пункту 16 розділу IV Інструкції атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії:

1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій);

2) показники службової діяльності;

3) рівень теоретичних знань та професійних якостей;

4) оцінки з професійної і фізичної підготовки;

5) наявність заохочень;

6) наявність дисциплінарних стягнень;

7) результати тестування;

8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

За правилами, встановленими пунктами 17-20 розділу IV Інструкції атестаційна комісія проводить розгляд матеріалів за відсутності особи, щодо якої приймається рішення.

Голосування проводиться за відсутності особи, щодо якої приймається рішення, і запрошених осіб.

Рішення атестаційної комісії приймаються більшістю голосів присутніх на засіданні членів атестаційної комісії.

У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови атестаційної комісії.

Усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Наведені норми Інструкції свідчать, що висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, у тому числі: результати тестування за професійним тестом та тестом на загальні здібності та навички; атестаційний лист; матеріали співбесіди; документи, що надійшли на запити атестаційної комісії, результати тестування на поліграфі та матеріали особової справи поліцейського, з яких можна встановити повноту виконання функціональних обов'язків, показники службової діяльності, наявність заохочень та дисциплінарних стягнень.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідно до змісту атестаційного листа ОСОБА_4, остання охарактеризована безпосереднім керівником - начальником сектору капітаном поліції ОСОБА_10 виключно з позитивного боку, зокрема як сумлінний та професійно підготовлений працівник.

За результатами тестування на знання законодавчої бази (професійний тест) позивач набрала 15 бали із 60 максимально можливих, та за тестом на загальні здібності та навички - 11 балів із 60 максимально можливих, всього 26 балів; про проведення інших тестувань та їх результати в атестаційному листі не вказано.

У протоколі Атестаційної комісії від 21 грудня 2015 року вказано, що під час проведення атестування ОСОБА_4 комісією було досліджено атестаційний лист та інші матеріали, зібрані на поліцейського, а саме: декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", інформацію з відкритих джерел; за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення одноголосно прийнято рішення про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність його звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Разом з тим, відповідач 2 не надав суду матеріали співбесіди ОСОБА_4 та не довів, що при прийнятті рішення про невідповідність позивача займаній посаді враховувались обов'язкові критерії згідно з пунктом 16 розділу IV Інструкції, і, що за сукупністю оцінки усіх критеріїв позивач презентував себе як некваліфікований працівник, зокрема щодо низьких показників хоча б одного із встановлених критеріїв. Натомість, позивач зазначає, що під час проведення співбесіди їй не ставились питання, пов'язані зі службовою діяльністю, у сфері оцінки ділових, професійних якостей освітнього чи кваліфікаційного рівнів.

Крім того, Атестаційна комісія прийняла рішення щодо невідповідності позивача займаній посаді з порушенням права особи, яка проходить атестування, в частині забезпечення права на відвід.

Так, відповідно до пункту 4 розділу ІІІ Інструкції член атестаційної комісії повинен бути відведений, якщо є інформація про конфлікт інтересів або обставини, що викликають сумнів у його безсторонності. Якщо такі обставини існують, член атестаційної комісії повинен заявити самовідвід. Із тих самих підстав відвід члену комісії можуть заявити особи, щодо яких атестаційна комісія може прийняти рішення.

Відвід має бути вмотивований і поданий до початку розгляду питання у формі письмової заяви на ім'я голови атестаційної комісії. Головуючий на засіданні зобов'язаний ознайомити із заявою про відвід члена комісії, якому заявлено відвід.

Рішення про відвід (самовідвід) приймає атестаційна комісія більшістю голосів членів, які беруть участь у засіданні. Член комісії, щодо якого приймається рішення про відвід (самовідвід), не бере участі в голосуванні.

Позивач стверджує, що її не було ознайомлено із персональним складом атестаційної комісії, що позбавило його можливості знати про можливий конфлікт інтересів та викликало сумніви у безсторонності членів комісії, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_4 ознайомлена із персональним складом атестаційної комісії, що унеможливило скористатись передбаченим правом заявляти відвід членам атестаційної комісії.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення (висновок) Атестаційної комісії щодо невідповідності позивача займаній посаді та необхідність звільнення її зі служби в поліції через службову невідповідність, оформлене протоколом від 21 грудня 2015 року, прийняте без врахування з професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки ОСОБА_4, не підтверджується належними доказами.

Пункт 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" передбачає, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

У свою чергу визначення терміну "службова невідповідність" Закон України "Про Національну поліцію" не надає; тим не менше, виходячи із вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість. Отже, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку і правил несення служби тощо.

Оскільки, метою проведення атестації для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду або звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність є вирішення можливості залишення на службі і, як крайній захід, пропозиція щодо звільнення зі служби у зв'язку зі службовою невідповідністю, в контексті норм Закону України "Про Національну поліцію" та Інструкції звільнення за через службову невідповідність може бути застосоване як вид дисциплінарного стягнення, про що зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2014 року у справі №21-13а14.

Згідно з положеннями статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

В матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на невідповідність ОСОБА_4 займаній посаді, наприклад акт відповідного службового розслідування, документи, що характеризують позивача з негативної сторони або вказують на низький професійний рівень.

Крім того, як свідчить наявна у справі копія листка непрацездатності серії АГЮ №596111, з 03 лютого 2016 року по 01 березня 2016 року ОСОБА_4 перебувала на лікарняному, тобто, звільнена у період її тимчасової непрацездатності, що суперечить приписам частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги незаконність проведення атестації позивача та протиправність рішення Атестаційної комісії, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення позивача через службову невідповідність за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" відбулось незаконно.

Разом з тим, відповідно до статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом, встановленим частиною 2 вказаної статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У той же час, частиною 3 статті 99 КАС України передбачено спеціальний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, який становить однин місяць з дня, коли особа дізналася про порушення своїх справ.

Позивач проходив службу в органах Національної поліції України, таким чином позивач оскаржує звільнення з публічної служби, а отже, строк звернення з позовом щодо звільнення або проходження служби регулюється саме ч. 3 ст. 99 КАС України.

З матеріалів справи встановлено та поясненнями позивача підтверджено, що позивач була ознайомлена зі змістом атестаційного листа 01.02.2016, що підтверджується відміткою про ознайомлення на атестаційному листі (а.с.10-11).

11.01.2016 року позивач до апеляційної атестаційної комісії північного регіону подала скаргу на висновок атестаційної комісії ГУ Національної поліції в Київській області , в якій просила скасувати останній та прийняти новий об'єктивний висновок, щодо її подальшого проходження служби в Національній поліції України.

Положеннями п.5 розділу VІ Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських визначено порядок створення атестаційних комісій, організацію та порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №1465 від 17 листопада 2015 року, за якими поліцейський, щодо якого центральною атестаційною комісією чи атестаційною комісією органу поліції прийнято висновок, визначений підпунктом 3 або 4 пункту 15 розділу IV цієї Інструкції, за умови набрання ним загалом за професійний тест та тест на загальні здібності та навички 60 балів і більше має право протягом 5 робочих днів з дня ознайомлення або оприлюднення на офіційному веб-сайті МВС, Національної поліції України чи відповідного органу поліції результатів атестування подати скаргу на висновок відповідної атестаційної комісії.

Крім того, у п. 9.3 постанови Пленуму ВАСУ від 29.09.2016 року №11 зазначено, що строк звернення до суду з позовом про скасування рішення (висновку) атестаційної комісії у разі, якщо до звернення до суду була використана апеляційна процедура в апеляційній атестаційній комісії і при цьому атестована особа отримала за результатами тестування менше 60 балів, починає перебіг з моменту ознайомлення особи з рішенням (висновком) атестаційної комісії.

Колегія суддів з атестаційного листа ОСОБА_4 вбачає, що за результатами тестування загальних навичок позивачем набрано 11 балів, за результатами професійного тестування - 15 балів, що загалом становить 26 балів та є недостатнім для подання скарги на висновок атестаційної комісії.

Таким чином колегія суддів зазначає, що строк звернення до суду з позовом про скасування рішення (висновку) атестаційної комісії, починає перебіг з моменту ознайомлення особи з рішенням (висновком) атестаційної комісії тільки якщо вказана особа набрала менше 60 балів за професійний тест та тест на загальні здібності та навички і, відповідно, втратила право на подання скарги на висновок центральної атестаційної комісії.

Крім того, згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06.03.2008 №2 роз'яснено про те, що при розгляді спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби застосовуються строки звернення до суду, встановлені спеціальними законами. У разі коли ці закони зазначені питання не врегульовують, то з врахуванням необхідності субсидіарного застосування законів про працю суди повинні виходити зі строків звернення до суду, визначених частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України. Тому громадянин може звернутися із заявою про вирішення спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатись про порушення свого права, а у справах про звільнення з публічної служби у місячний строк із дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

З матеріалів справи встановлено та поясненнями позивача підтверджено в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, що витяг з наказу про звільнення та трудову книжку ОСОБА_4 отримала 17.02.2016 року, про що свідчить копія розписки з підписом позивача (а.с.28).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду з вимогою про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 16 лютого 2016 року №66 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_4 обчислюється з 17.02.2016 року.

В матеріалах справи міститься копія листка непрацездатності серії АГЮ №596111, відповідно до якого з 03 лютого 2016 року по 01 березня 2016 року ОСОБА_4 перебувала на лікарняному.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, за захистом власних прав та інтересів звернулася лише 29.06.2016 року, тобто, через більше, ніж через чотири місяці після ознайомлення з наказом про звільнення та отриманням трудової книжки.

Водночас, позивачем не наведено, а судом не встановлено жодних обставин, котрі були об'єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача чи були пов'язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного звернення до суду з позовом.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції розглядалось клопотання Національної Поліції України про залишення без розгляду адміністративного позову через пропуск строку звернення до суду та ухвалою від 23.02.2017 року відмовлено у його задоволенні з мотивів того, що у справі відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_4 була ознайомлена зі змістом рішення Атестаційної комісії про невідповідність її займаній посаді та необхідність звільнення зі служби в поліції у формі відповідного протоколу. При цьому, судом не зазначено норми закону, яка б передбачала необхідність ознайомлення з рішенням Атестаційної комісії саме у формі відповідного протоколу.

Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що Закон (ст. 233 КЗпП) пов'язує початок перебігу строку на подачу адміністративного позову до суду саме з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, які позивач отримала 17.02.2016 року, а не з моментом ознайомлення з рішенням атестаційної комісії у формі протоколу, про що помилково вказано в ухвалі суду першої інстанції про поновлення строку.

Згідно ст. 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Аналіз положень законодавства, норми якого регулюють питання дотримання строків звернення до адміністративного суду у справах, пов'язаних з прийняттям, проходженням та звільненням громадян з публічної служби, дає підстави стверджувати, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального Закону, безпідставно поновивши позивачу строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Слід зазначити, що запроваджений в КАС України інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Колегія суддів наголошує, що реалізація права позивача на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, а тому нереалізація цього права є наслідком його власної поведінки.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 дізналася про порушення своїх прав під час ознайомлення з наказом про звільнення 17.02.2016 року, однак із позовом до суду щодо його оскарження звернувся лише 29.06.2016 року, при цьому докази, які містяться в матеріалах справи не підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, колегія суддів приходить до висновку, що останнім пропущено строк звернення до суду, встановлений ч.3 ст.99 КАС України.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до п. 4 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції не дав належної оцінки вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, не правильно застосував норми процесуального права, у зв'язку із чим, ухвалив рішення, яке підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.99, 100, 155, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Київській області - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2017 року скасувати, позовну заяву ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Київській області, Атестаційної комісії №4 Головного управління Національної поліції в Київській області, Бориспільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.06.2017.

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: І.О. Грибан

О.А. Губська

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Грибан І.О.

Губська О.А.