Справа № 821/1324/16
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/1324/16

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агростеп» на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агростеп» до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

16.09.2016р. товариство з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) «Агростеп» звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (надалі ГУ ДФС у Херсонській області) про скасування податкових повідомлень-рішень від 05.09.2016р. №№; НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_3. /т.1 а.с.3-7, 120-127/

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всі господарські правовідносини позивача з контрагентами дійсно мали реальний характер, за якими наявні первинні документи та відсутні будь-які підстави для висновку про порушення норм чинного законодавства. Ствердження відповідача про безтоварність спірних господарських операцій не відповідають дійсності та спростовуються наданими до перевірки документами.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 20.12.2016р. позов залишений без задоволення.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, тому просить постанову суду скасувати та прийняти нову про задоволення позову.

Згідно із п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання, належним чином повідомлені про розгляд справи, не прибули сторони, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу від 27.07.2016 року, виданого ГУ ДФС у Херсонській області, згідно ст.20, пп.78.1.11 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України на виконання ухвали від 08.07.2016 року слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області за клопотанням сторони кримінального провадження №0000035 від 13.05.2016 року слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Херсонській області податкової міліції про призначення позапланової документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства проведено позапланову документальну невиїзну перевірку товариства за період з 01.01.2015 року по 30.06.2016 року.

За наслідками перевірки ГУ ДФС у Херсонській області складений акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Агростеп» (код 34933318) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 30.06.2016» №82/21-22-14-04 від 10.08.2016 року.

Перевіркою встановлені порушення позивачем: пп.134.1.1, п.134.1, ст.134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2015 рік на загальну суму 1173287грн.;

п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що сплачується до державного бюджету за лютий 2016 року на суму 720658грн.;

п.п.49.18.1 п.49.1 ст.49 ПК України в результаті несвоєчасного подання звітності з податку на додану вартість за квітень, травень 2016 року;

п.119.2 ст.119 та п.176.2 ст.176 ПК України не надано податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платника податку (форма 1-ДФ) за I-III квартали 2015 року та I квартал 2016 року;

пп.168.1.1, 168.1.5, п.168.1 ст.168 ПК України в частині ненарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з нарахованої заробітної плати працівникам підприємства за травень-вересень 2015 року на загальну суму 8347,08грн.;

п.164.2 ст.164 та 167.1 ст.167 ПК України в частині невключення до загального місячного оподаткованого доходу доходів, отриманих як додаткове благо на загальну суму 274079,30грн.;

п.п.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень, підпункту 176.2 ст.176 ПК України, а саме ненарахування, неутримання, та несплату військового збору з доходу у сумі 1472565,50грн., отриманого, як заробітна плата та додаткове благо за період січень-вересень 2015 року. Сума не утриманого військового збору становить 22088,48грн. /т.1 а.с.12-36/

На підставі висновків акту перевірки №82/21-22-14-04 від 10.08.2016 року, відповідачем прийнято податкові повідомлення рішення від 05.09.2016р. №№, яким позивачу за порушення пп.164.2.11 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.170.9 ст.170 ПК України визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 494246,17грн.; НОМЕР_3, яким позивачу за порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 ПК України зменшено суму відємного значення суми податку на додану вартість за березень 2016 року в розмірі 121048грн.; НОМЕР_2, яким позивачу за порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 ПК України збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 900822,50грн.; НОМЕР_1, яким позивачу за порушення п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 813287грн. /т.1 а.с.10, 128-130/

Не погоджуючись з винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, посилаючись на те, що проведеною перевіркою всебічно досліджено та встановлено наявні порушення податкового законодавства з боку товариства, тому позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ТОВ «Агростеп» () зареєстровано 16 березня 2007 року Генічеським районним управлінням юстиції Херсонської області за №0001165, взято на податковий облік в органах державної податкової служби 20.03.2007 року. Товариство є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом №200215915 від 01 травня 2015 року. Основним видом діяльності позивача за КВЕД є: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового кодексу України. Так, згідно з пунктом 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» .

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуг зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Так, згідно з пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому відповідно до підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п.44.3 ст. 44 Податкового кодексу України платники податків зобовязані забезпечити зберігання документів, визначених у п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, а також документів, повязаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи.

Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу (п.198.1 ст.198 ПК України).

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п.198.6 ст.198 зазначеного Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Тобто, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати) в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем. Жодна норма Податкового кодексу України та жодний законодавчий акт не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

За чинними нормами права будь-яка відповідальність, у т.ч. цивільна, податкова, фінансова носить індивідуальний характер і стосується лише винної особи, через що на позивача не може бути покладено відповідальність за невиконання або неналежне виконання контрагентами обов'язків зі своєчасності, правильності ведення бухгалтерського і податкового обліку та звітності.

Перевіркою встановлено порушення п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України, ненарахування та несплата до бюджету податку на доходи фізичних осіб на суму 57367,10грн., а саме згідно видаткових касових ордерів за серпень-грудень 2015 року були видані грошові кошти на земельний пай 2015 року в сумі 8400075грн. Всі первинні документи які використовувалися при проведенні перевірки податковий орган отримав виключно з матеріалів кримінального провадження. Так, як перевірка проводилася впродовж одного робочого дня, запити до товариства про надання інформації щодо других первинних документів бухгалтерського обліку, які не були використані при проведенні перевірки податковим органом не надавалися.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за видатковими ордерами (відображені в касовій книзі підприємства за 2015 рік) з каси підприємства були видані грошові кошти за земельні паї: від 04.08.2015р. на суму 150000грн., від 05.08.2015р. на суму 150000грн., від 25.05.2015р. на суму 135260грн., від 17.08.2015р. на суму 40000грн., від 18.08.2015р. на суму 149900 грн., від 19.08.2015р. на суму 135160 грн., від 22.12.2015р. на суму 79755 грн., а всього на суму 840075грн. /т.3 а.с.149/

Оскільки, орендовані підприємством земельні ділянки знаходяться в декількох районах Херсонської області, а офісне приміщення знаходиться в Генічеському районі, тому грошові кошти за земельні паї видавалися власникам паю за місцем реєстрації земельних ділянок, згідно касових ордерів кожному власнику паю.

Так, відповідно до п.п.3.4, 3.5 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління національного банку України від 15.12.2004 року №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року №40/10320, всі видаткові касові ордери підписані керівником підприємства. Касиром, з записом документу, на підставі якого видана сума паю, та підпис особи, яка одержала грошові кошти із зазначенням одержаної суми.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі цих видаткових касових ордерів з каси підприємства були списані грошові кошти загальними видатковими ордерами, які вказані в касовій книзі. Всі копії видаткових касових ордерів, які є первинними бухгалтерськими документами і які підтверджують реальність одержання грошових коштів з каси підприємства власникам земельних паїв, згідно з п.44.1 ст.44 ПК України наявні в матеріалах справи. /т.3 а.с.30-113/

Отже, податок на доходи фізичних осіб, що нараховані податковими агентами (ТОВ «Агростеп») із доходів платника податку інших, ніж з/плата (видача паїв) становить 126011,25грн.

При цьому, позивачем фактично було зараховано, утримано та сплачено грошові кошти з ознакою: податок на доходи фізичних осіб, що сплачені податковими агентами із доходів платника податку інших, ніж з/плата в сумі 120200грн., за платіжними дорученнями: від 11.02.2016р. №19694 на суму 33000грн.; від 11.02.2016р. №19695 на суму 5000грн.; від 12.02.2016р. №19705 на суму 15200грн.; від 16.02.2016р. №19716 на суму 6000грн.; від 16.02.2016р. №19715 на суму 41000грн.; від 15.04.2016р. №19775 на суму 10000грн.; від 15.04.2016р. №19774 на суму 10000грн. /т.3 а.с.150-156/

Таким чином, позивачем самостійно нараховано, утримано та сплачено на суми доходів, виплачених власникам земельного паю за 2015 рік податок на доходи фізичних осіб, що сплачені податковими агентами із доходів платника податку інших, ніж з/плата фактично 120200грн. на суму виплаченого земельного паю в розмірі 801333,33грн.

Слід зазначити, що згідно з п.120.1 ст.120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобовязаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафу, а не донарахування податків.

Отже, судом встановлено, що в порушення п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України, а саме ненарахування та несплата до бюджету податку на доходи фізичних осіб ТОВ «Агростеп» за 2015 рік із доходів, виплачених власникам земельного паю становить 7015,33грн., а не 57367,10грн., як визначено податковою. /т.3 а.с.149/

Перевіркою правильності витрачання коштів, отриманих під звіт, встановлено непідтверджених витрат готівкових коштів, отриманих під звіт, які не перевірено та не повернуто платником у встановлений строк, на загальну суму 1111366грн., в тому числі ОСОБА_1 707255грн., ОСОБА_2 404111грн., внаслідок чого відбулося ненарахування податку на доходи фізичних осіб на суму неповернутих коштів на загальну суму 216712,20грн. /т.1 а.с.34,183-184/

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 (згідно довіреності від 12.11.2014р. є уповноваженою особою позивача) видавалися під звіт у 2015 році грошові кошти для придбання сільськогосподарської техніки, всього на суму 707065грн. /т.3 а.с.163/

При цьому, ОСОБА_1 на підтвердження понесених витрат на суму 707065грн. щодо оформлення документів; огляду сільськогосподарської техніки; придбання дощувальних машин, вугля, борони дискової, бункерів сівалки, трактору колісного ХТЗ, надані звіти щодо використання коштів, та всі необхідні документи, на підтвердження витрат, а саме: квитанції до прибуткових касових ордерів; довідки-розрахунки; висновки спеціаліста; акти про присвоєння ідентифікаційних номерів; свідоцтва про реєстрацію; товарні чеки, які відповідають вимогам Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління національного банку України від 15.12.2004 року №637, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005р. №40/10320. /т.2 а.с.37-52, т.3 а.с.165-209, 215-338/

Посилання відповідача щодо неможливості прийняття документів придбання ОСОБА_1 товару у МПП Аграрно-промислова компанія «Континент», оскільки дане підприємство зареєстроване на непідконтрольній території України, не заслуговують на увагу, так, як на даний час промислова компанія зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. /т.3 а.с.209/

Аналогічним чином, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 (згідно довіреності є уповноваженою особою позивача) видавалися під звіт у 2015 році грошові кошти для використання на оплату послуг, повязаних зі зрошенням посівів сої на суму 404111грн. /т.3 а.с.163/

Так, ОСОБА_3 отримала грошові кошти у сумі 404111 грн. для оплати послуг, повязаних зі зрошенням посівів сої. Між ТОВ «Агростеп» та ТОВ «ВДМ «Азов Дон» був укладений договір про спільну діяльність №16-3/09/14 від 14.09.2014р., відповідно до якого позивачу були передані земельні частки для спільного вирощування сої. Всі витрати, повязані з посівами, вирощуванням та придбанням врожаю сої згідно укладеного договору покладені на позивача. Оскільки технологія вирощування сої потребує зрошення, а ТОВ «Агростеп» не мало договірних відносин у 2015р. на споживання води з Генічеським управлінням водного господарства, позивач фактично сплачував грошові кошти за зрошення сої, у тому числі за ТОВ «ВДМ «Азов Дон», шляхом використання підзвітних коштів через ОСОБА_3. /т.1 а.с.53-86/

При цьому, ОСОБА_3 на підтвердження понесених витрат на суму 404111грн. щодо зрошення посівів надані платіжні доручення на вказану суму. /т.1 а.с.93-102/

На підставі викладеного, судова колегія дійшла до висновку щодо протиправності податкового повідомлення рішення від 05.09.2016р. №№, яким позивачу за порушення пп.164.2.11 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.168.1.1, 168.1.5 п.168.1 ст.168, п.170.9 ст.170 ПК України визначено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 494246,17грн;

Перевіркою також встановлено, що ТОВ «Агростеп» мало господарській стосунки з ТОВ «Оушен Маркет», ТОВ «Дантлін», ТОВ «Бонпассаж», ТОВ «БК Рамзес 2015», за наслідком яких позивачем у податковій звітності було завищено податковий кредит з податку на додану вартість за лютий 2016 року на загальну суму 841706грн. (720658грн. сума ПДВ за лютий 2016р. - 121048грн. відємне значення за березень 2016р.). /т.1 а.с.31/

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивачем з ТОВ «Оушен Маркет» укладений договір купівлі-продажу №4/03 від 25.02.2016 року на придбання селітри у кількості 95 тонн на суму 1026000грн.; з ТОВ «БК Рамзес 2015» укладений договір купівлі-продажу №8/02 від 25.02.2016 року на придбання селітри 120 тонн на суму 1296000грн.; з ТОВ «Датлін» укладений договір купівлі-продажу №4/03 від 25.02.2016 року на придбання селітри 90 тонн на суму 909000грн.; з ТОВ «Бонпассаж» укладений договір купівлі-продажу №9-02 від 02.02.2016 року на придбання селітри 175 тонн на суму 1767500грн.

Реальність господарських операцій щодо придбання товару підтверджується податковими накладними зареєстрованими в ЄДРПН у встановлені законодавством строки, накладними про передачу товару, актами використання селітри, подорожними листами вантажних автомобілів щодо перевезення придбаної селітри. /т.1 а.с.211-214, т.2 а.с.107-130, 137-139/

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження товарності за вказаними господарськими стосунками та спроможність позивача підтвердити реальний характер вчинених господарських дій з метою отримання прибутку у власній діяльності.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла до висновку щодо протиправності податкового повідомлення рішення від 05.09.2016р. №№, яким позивачу за порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 ПК України збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість в розмірі 900822,50грн.; НОМЕР_3, яким позивачу за порушення п.44.1 ст.44, п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 ПК України зменшено суму відємного значення суми податку на додану вартість за березень 2016 року в розмірі 121048грн.

Перевіркою, також, було встановлено, що грошові кошти в розмірі 1888300грн. не надавались позивачем ПАТ «Волна» в якості поворотної фінансової допомоги, та, як результат така сума підлягає оподаткуванню податком на прибуток у відповідності до пп.1.34.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України. /т.1 а.с.171-172/

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Волна» був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги №1 від 10.03.2015р., додаткова угода №1 від 03.07.2015р., на виконання яких позивачем надана ТОВ «Волна» фінансова допомога: згідно акту прийому-передачі послуг від 15.07.2015р. №1 шляхом надання послуг по збору врожаю озимого ріпаку в кількості 561га на суму 392700грн.; згідно акту прийому-передачі послуг №2 від 29.07.2015р. шляхом надання послуг по збору врожаю озимої пшениці в кількості 600га та ярового ячменю в кількості 236га на загальну суму 585200грн.; згідно акту прийому-передачі товару №1 від 17.07.2015р. шляхом передачі дизельного палива в кількості 25285л. на суму 412651грн.; згідно акту прийому-передачі товару №2 від 07.08.2015р. шляхом передачі дизельного палива в кількості 30500л. на суму 497760грн.; шляхом перерахування на розрахунковий рахунок ПАТ «Волна» в березні 2015р. 360000грн., в квітні 2015р. 126000грн.; в травні 2015р. 132000грн., в червні 2015р. 23000грн., в липні 2015р. 1043500грн., в серпні 2015р. 1113600грн., в вересні 2015р. 171300грн., в жовтні 2015р. 235000грн., в грудні 826500грн., всього у 2015 році позивачем була надана матеріальна допомога ПАТ «Волна» на суму 5919211,20грн. / т.3 а.с.212-213/

ПАТ «Волна» здійснило повернення поворотної фінансової допомоги у 2015р. шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Агростеп»: у липні 2015р. 1187700грн., у серпні 2015р. 1113000грн., у вересні 2015р. 955000грн., у жовні 2015р. 627000грн, у листопаді 2015р. 1307500грн., у грудні 2015р. 729000грн., всього позивачу повернуто фінансову допомогу на суму 5919200грн. /т.1 а.с.205-210, т.2 а.с.98-106, 158-161/

Другою складовою податкового повідомлення-рішення № від 05.09.2016р. стали господарські стосунки ТОВ «Агростеп» з ПП «Грандметалл и К», а саме: на підставі укладеного договору від 01.07.2015р. №01/07-1 про надання механізованих послуг по збору сільськогосподарських культур позивач перерахував грошові кошти контрагенту за збір врожаю на суму 2529963грн. про, що між ним та ПП «Грандметалл и К» були укладені акти прийому-передачі виконаних робіт від 14.07.2015р. та від 27.07.2015р. , згідно яких загальна вартість виконаних робіт становить 2549400грн. Розрахунки за надані послуги були проведені шляхом перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку ТОВ «Агростеп» на розрахунковий рахунок ПП «Грандметалл и К». /т.1 а.с.24/

Господарські операції зі збору врожаю 2015р. були проведені найманими комбайнами, врожай був фактично зібраний та вивезений з поля на елеватор, про що свідчать первинні бухгалтерські документи: реєстр відправки зерна та іншої продукції з поля, відомість руху зерна та іншої продукції, товарно-транспортні накладні, акти прийому-передачі виконаних робіт від 14.07.2015р. та від 27.07.2015р., якими задокументовано виконанні ПП «Грандметалл и К» послуги за збір врожаю ріпаку - 1059га, збір врожаю пшениці 2347га, збір врожаю ячменю 236га, на загальну суму 2549400грн.

Згідно банківських виписок позивач перерахував ПП «Грандметалл и К» 2529963грн.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла до висновку щодо протиправності податкового повідомлення рішення від 05.09.2016р. №, яким позивачу за порушення п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 813287грн.

Слід зазначити, що кримінальне провадження №0000035 від 13.05.2016р., за фактом сприяння в ухиленні від сплати податків субєктам господарювання реального сектору економіки за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.212 КК України, в рамках якого була призначена та проведена перевірка позивача, за наслідками якою були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, постановою прокуратури Херсонської області від 14.09.2016 року, - закрито у звязку з відсутністю в діях службових осіб ТОВ «Агростеп» складу кримінального правопорушення. /т.2 а.с.180-181/

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні справи допустив порушення норм матеріального права, тому постанова суду першої інстанції підлягає в порядку ст.202 КАС України скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 197, 198, 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Агростеп» задовольнити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 05.09.2016р. №№; НОМЕР_1; НОМЕР_2; НОМЕР_3.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агростеп» () судовий збір у сумі 38435 (тридцять вісім тисяч чотириста тридцять пять)грн. 16коп.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: А.В. Крусян

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька