Справа № 165/2681/16-а,2-а/156/23/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4230/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Хобор Р.Б., Попка Я.С.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 27.02.2017 року у справі № 165/2681/16-а за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

21.12.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 04.01.2016 року у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вона отримує пенсію по ІІ групі інвалідності на загальних підставах. На момент визнання її особою з інвалідністю ІІ групи вона перебувала на державній службі, а саме : на посаді помічника судді в Нововолинському міському суді Волинської області, та мала стаж державної служби більше десяти років, починаючи з 14 жовтня 2002 року. На даний час продовжує займати вказану посаду. 06 грудня 2016 року звернулась до відповідача із заявою про переведення на інший вид пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». 15 грудня 2016 року Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовило у призначенні пенсії.

Вважає дану відмову незаконною та просить зобов'язати відповідача призначити та виплачувати їй пенсію державного службовця відповідно до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII згідно довідок № 478 від 01.12.2016 року та № 479 від 01.12.2016 року територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області, починаючи з 6 грудня 2016 року, із включенням до розміру заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії, посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років та інше.

Постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 27.02.2017 року у справі № 165/2681/16-а позов задоволено, а саме судом першої інстанції було визнано дії Нововолинсько-Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії як державному службовцю з 6 грудня 2016 року незаконними, а також було зобов'язано Нововолинсько-Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити та виплачувати ОСОБА_1, пенсію державного службовця відповідно до вимог статті 37 Закону України "Про державну службу" N 3723-XII згідно довідок № 478 від 01.12.2016 року та № 479 від 01.12.2016 року територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області, починаючи з 6 грудня 2016 року, із включенням до розміру заробітної плати для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії, посадового окладу, надбавки за ранг, надбавки за вислугу років та інше.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, оскільки дане рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та таке, що неповно відображає обставини, які мають істотне значення для даної справи, а саме те що для призначення пенсії державного службовця у відповідності до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» необхідно дотримання чітко визначених в Законі умов: 1) особи, які на час звернення за призначенням пенсії не є не є державними службовцями, 2) особи, які на час досягнення зазначеного віку мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи, 3) досягнення пенсійного віку.

Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до Розділу 4 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» - Пенсії по інвалідності в солідарній системі не передбачено призначення пенсії державного службовця по інвалідності.

Просить скасувати постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 27.02.2017 року у справі № 165/2681/16-а та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що що ОСОБА_1 з 14 жовтня 2002 року по даний час працює в Нововолинському міському суді Волинської області , а саме: з 14.10.2002 року по 17.01.2005 року працювала на посаді секретаря судових засідань; з 18.01.2005 року по даний час - на посаді помічника судді, що підтверджується записами , здійсненими у трудовій книжці( а.с.8, 9). Стаж роботи на державній службі станом на 04.07.2016 року згідно розрахунку стажу становить 13 років 08 місяців 19 днів. ( а.с.11) .

Відповідно до запису, здійсненому у трудовій книжці №20, з 04.07.2016 року позивач призначена на посаду помічника судді патронатної служби. (а.с.10)

З 04.01.2016 року позивач перебуває на обліку в Іваничівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області та отримує пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок загального захворювання , призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

06 грудня 2016 року позивач звернулася до Іваничівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про переведення її на інший вид пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». 15 грудня 2016 року Іваничівське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відмовивши у призначенні та виплаті пенсії позивачу, відповідно до Закону України Про державну службу, Нововолинсько-Іваничівське обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської порушило його законні права та інтереси.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з положення ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

А тому на підставі вищенаведеного колегія апеляційного адміністративного суду не бере до уваги посилання апелянта на те, що позивач на момент звернення до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області не досягла пенсійного віку та на те, що для призначення пенсії державного службовця у відповідності до ст.37 ЗУ «Про державну службу» необхідно дотримуватись умов як: особа, яка на час звернення за призначенням пенсії не є державним службовцем; особа, яка на час досягнення зазначеного віку мають не менше як 20 рокув стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи; досягнення пенсійного віку.

При цьому колегія апеляційного суд вважає за необхідне зазначити, що порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії передбачений Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Згідно абз.1 ч.3 ст. 45 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Статтею 36 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні передбачено матеріальне, соціально-побутове і медичне забезпечення інвалідів, яке здійснюється у вигляді грошових виплат (пенсій, допомоги, одноразових виплат), забезпечення медикаментами, технічними й іншими засобами, включаючи друковані видання із спеціальним шрифтом, звукопідсилюючу апаратуру та аналізатори, а також шляхом надання послуг по медичній, соціальній, трудовій і професійній реабілітації, побутовому та торговельному обслуговуванню.

Отже органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні сприяти забезпеченню прав інвалідів щодо включення до суспільного життя нарівні з іншими громадянами.

Стосовно прохання позивача врахувати при перерахунку пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії, посадового окладу, надбавки за класний чин, надбавки за вислугу років та інше суд зазначає наступне.

У частині першій статті 1 Закону України Про оплату праці встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник, або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Частиною другою статті 33 Закону України Про державну службу передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, статтею 66 Закону України Про пенсійне забезпечення врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховується в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За правилами ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Нормою ст. 5 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України.

Згідно ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_2 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги, так як такі не спростовують висновків суду першої інстанції. При цьому суд зазначає, що у даному спорі йде мова не про безпосереднє призначення пенсійного забезпечення, а зміна позивачем одного виду пенсійного забезпечення на інше.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суду вважає, що даний адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при вирішенні оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області - залишити без задоволення.

Постанову Іваничівського районного суду Волинської області від 27.02.2017 року у справі № 165/2681/16-а за позовом ОСОБА_1 до Нововолинсько-Іваничівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4