Справа № 815/1478/17
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1478/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Вовченко O.A., судді Стефанова С.О., судді Аракелян М.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов'язання вчинити певні дії, суд, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Донецькій області про:

- визнання протиправною бездіяльність ДФС України щодо не розгляду рапорту та подання щодо звільнення ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС в Донецькій області та податкової міліції надісланих до ДФС України з ГУ ДФС у Донецькій області за реєстраційним номером 5760/8/05-99-94-02-13 від 28.10.2016 року та не видання наказу щодо звільнення ОСОБА_1 з 07.12.2016 року;

- зобов'язання ДФС України видати Наказ щодо звільнення ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС в Донецькій області та податкової міліції з визначенням у наказі узгодженої сторонами дати звільнення, а саме 07.12.2016 року;

- зобов'язання ГУ ДФС у Донецькій області зробити запис у трудовій книжці щодо звільнення ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС в Донецькій області та податкової міліції з визначенням узгодженої сторонами дати припинення трудових взаємовідносин, а саме 07.12.2016 року;

- зобов'язання ГУ ДФС у Донецькій області здійснити розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби ОСОБА_1 з урахуванням узгодженої дати звільнення, а саме 07.12.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача в адміністративному позові, з посиланням на приписи: Податкового кодексу України, Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Кодекс законів про працю України, зазначив, що позивач з 01.09.2016 року був призначений наказом ДФС України на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС в Донецькій області. З 02.09.2016 року по 14.02.2017 року перебував у складі сил та засобів, які залучалися та брали безпосередньо участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань. У жовтні 2016 року позивач звернувся до керівництва із рапортом про звільнення з посади та податкової міліції за віком, з 07.12.2016 року. Станом на 07.12.2016 року позивачу виповнилося 45 років. 16.02.2017 року позивачу стало відомо про існування наказу ДФС України про звільнення його з посади та органів податкової міліції у лютому 2017 року. Звільнення з посади та податкової міліції у лютому 2017 року є незаконним та порушенням узгодженої домовленості між сторонами про припинення трудових відносин з 07.12.2016 року. Станом на 9 березня 2017 року позивачу не надавався наказ щодо його звільнення з посади та податкової міліції та він особисто його не підписував. Рапорт щодо звільнення з посади та податкової міліції позивач особисто не відкликав, згоди щодо анулювання такої домовленості не надавав. Відповідачі не мали підстав, щодо не видання вчасного наказу щодо звільнення позивача з посади та податкової міліції з 07.12.2016 року, таке рішення є таким, що порушує права позивача, а саме право на пенсію. На момент подання позовної заяви з позивачем не були проведені розрахунки.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача - Головного управління ДФС у Донецькій області 18.05.2017 року подав заперечення на адміністративний позов (а.с. 122-124) та 25 травня представник відповідача - ДФС України подав заперечення на адміністративний позов де зазначено, що відповідачі вважають позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. З вересня 2016 року по лютий 2017 року ОСОБА_1, обіймав посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області. У жовтні 2016 року позивач звернувся з рапортом про звільнення у запас Збройних Сил України за п.п. 64 (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УССР від 29.07.1991 року № 114, визначивши дату звільнення 07.12.2016 року та відмовившись від проходження військово-лікарняної комісії. Відповідно до наказу ДФС № 240 від 03.11.2014 року, особи начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО відносяться до основної номенклатури ДФС України. 28 жовтня 2016 року ГУ ДФС у Донецькій області направлені матеріали на звільнення ОСОБА_1 у запас Збройних Сил України за п.п. «а» п. 64 (за віком) Положення № 114. Наказом ДФС України № 240 затверджено Інструкцію про порядок призначення на посади та звільнення з посад осіб начальницького складу податкової міліції ДФС України, де передбачено, що подання про призначення на посади та звільнення з посад основної номенклатури ДФС України подається та підписується начальником ГУ ДФС в областях з обов'язковим погодженням із керівником підрозділу внутрішньої безпеки та керівником відповідного підрозділу за напрямком діяльності. У зв'язку з порушенням порядку візування та погодження документів, 22 листопада 2016 року направлений лист до ДФС України про відкликання документів на звільнення ОСОБА_1, для доопрацювання. 29 листопада документи були повернуті до ГУ ДФС у Донецькій області на звільнення ОСОБА_1 для доопрацювання. 28 листопада 2016 року ОСОБА_1, звернувся до ГУ ДФС у Донецькій області з заявою видати направлення на проходження військово-лікарської комісії. 01.12.2016 року позивач отримав в ГУ ДФС у Донецькій області направлення на ВЛК в ДУ «Територіальне медичне об'єднання МВС України у Донецькій області. 20 грудня 2016 року ОСОБА_1, подав до ГУ ДФС у Донецькій області рапорт про звільнення з займаної посади та податкової міліції через хворобу відповідно до свідоцтва про хворобу № 1/СНП від 19 грудня 2016 року. Позивач на стадії звільнення, в межах тримісячного терміну встановленого п. 68 Положення № 114, самостійно виявив бажання щодо зміни підстав звільнення, а саме через хворобу, наказом ДФС України від 14.02.2017 року № 263-о, позивача звільнено у запас Збройних Сил України за п.п. «б» п. 64 (через хворобу) Положення № 114. На підставі наказу ДФС України, видано наказ ГУ ДФС у Донецькій області від 20.02.2017 року № 45-о «Про звільнення ОСОБА_1.». Діюче законодавство України не встановлює обов'язку для особи, яка самостійно змінює підстави для свого звільнення відкликати попередній рапорт. Відповідно до вимог наказу ГУ ДФС у Донецькій області від 20.02.2017 року № 45-о «Про звільнення ОСОБА_1.», позивачу виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 38146,50 грн.

В судове засідання представники відповідачів Головного управління ДФС у Донецькій області та ДФС України не з'явилися, належним чином та завчасно повідомлені про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до приписів частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 128 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (п.1). ДФС здійснює повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. ДФС та її територіальні органи є органами доходів і зборів. У складі ДФС та її територіальних органах діють підрозділи податкової міліції (п.7).

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом ХVІІІ Податкового кодексу України.

Згідно положень ПК України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (п. 353.1 ст. 353). Особам, яких прийнято на службу до податкової міліції на посади начальницького і рядового складу, присвоюються такі спеціальні звання: старший начальницький склад: … підполковник податкової міліції; ... (п.п. 353.4.2 п. 353.4 ст. 353).

Підполковник податкової міліції ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області.

Порядок звільнення працівників органів внутрішніх справ врегульоване нормами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі Положення № 114)

В жовтні 2016 року, ОСОБА_1, подав через ГУ ДФС у Донецькій області рапорт на ім'я голови ДФС України про звільнення його з податкової міліції ДФС України за віком 07.12.2016 року та про відмову від проходження ВЛК (а.с. 14). Точної дати подачі рапорту судом не встановлено, оскільки на рапорті відсутня дата написання рапорту та дати резолюцій, щодо погоджень звільнення позивача, однак сторонами не заперечується, що рапорт про звільнення з податкової міліції за віком ОСОБА_1 подано в жовтні 2016 року.

Пунктом 7 Положення № 114 встановлений вік перебування на службі в органах внутрішніх справ для осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу залежно від присвоєних їм спеціальних звань. Згідно з абзацом 1 цього пункту Положення, особи середнього і старшого начальницького складу, за винятком полковників міліції та полковників внутрішньої служби перебувають на службі в органах внутрішніх справ до 45 років.

Приписами п.8 Положення № 114 передбачено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, які досягли встановленого для них пунктом 7 цього Положення віку, підлягають звільненню в запас з постановкою на військовий облік або у відставку. При необхідності на службі в органах внутрішніх справ можуть бути залишені на строк до п'яти років: особи середнього і старшого начальницького складу до полковника міліції та полковника внутрішньої служби включно - начальниками, яким надано право призначати їх на посаду…

Відповідно до підпункту «а» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років.

28 жовтня 2016 року ГУ ДФС у Донецькій області направило на адресу голови ДФС України рапорт ОСОБА_1 і подання Погорєлого С.С. - начальника ГУ ДФС у Донецькій області та Літовка Ю.М., - в.о. заступника начальника управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО щодо звільнення з посади та податкової міліції в запас Збройних Сил України позивача за п.64 п.п. «а» (за віком) Положення № 114 (а.с. 15-16). Подання щодо звільнення з податкової міліції ОСОБА_1, узгоджене з Погуляйко Ю.М. - начальником управління внутрішньої безпеки, що підтверджено підписом в поданні.

В запереченнях відповідачів на адміністративний позов зазначалося, що ГУ ДФС у Донецькій області 22 листопада 2016 був направлений лист до ДФС України про відкликання документів на звільнення ОСОБА_1 для доопрацювання, а 29 листопада 2016 року документи були повернуті до ГУ ДФС у Донецькій області на доопрацювання.

З досліджених доказів судом не встановлено, що ГУ ДФС у Донецькій області після доопрацювання направляли рапорт ОСОБА_1 про звільнення за віком до ДФС України.

Рапорт ОСОБА_1 про звільнення за віком (а.с. 14) адресований голові ДФС України та відповідно повинен бути розглянутий та за наслідками розгляду рапорту прийняте рішення саме ДФС України. Отже ГУ ДФС у Донецькій області не є уповноваженим органом, щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення за віком, та щодо прийняття рішення про не направлення зазначеного рапорту до ДФС України.

Крім того посилання відповідачів в запереченнях, щодо порушення посадовими особами ГУ ДФС у Донецькій області порядку візування та погодження рапорту позивача про звільнення не є належним та обґрунтованим доказом правомірності не розгляду рапорту ОСОБА_1, відповідачем - ДФС України.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 09 січня 2013 року у справі «Волков проти України» за заявою №21722/11 зазначено, що в країнах повинен діяти принцип правової визначеності, який зобов'язує держави та їх органи здійснювати реалізацію прав та їх захист шляхом прийняття законодавства з чітким правовим визначенням спірних правовідносин та гарантує громадянам очікувати від держав та їх органів своєчасних та вичерпних дій відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд вважає, що позивач подаючи в жовтні 2016 року рапорт про звільнення за віком, правомірно очікував від ДФС України розгляду його рапорту та відповідних наслідків, щодо звільнення.

Разом з тим, ГУ ДФС у Донецькій області та ДФС України не вчинили дії, щодо розгляду та реалізації рапорту про звільнення ОСОБА_1, за віком, чим проявили бездіяльність.

З метою захисту прав та інтересів позивача відповідно до ч.2 ст.11 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача та зобов'язати ГУ ДФС у Донецькій області направити рапорт ОСОБА_1, про звільнення за віком, до ДФС України, а ДФС України розглянути рапорт ОСОБА_1, щодо звільнення його з податкової міліції ДФС України за віком.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність ДФС України щодо не розгляду подання про звільнення ОСОБА_1 з посади та податкової міліції надісланих до ДФС України з ГУ ДФС у Донецькій області за реєстраційним номером 5760/8/05-99-94-02-13 від 28.10.2016 року, суд зазначає, що зазначене подання є документом ГУ ДФС у Донецькій області, та не розгляд в ДФС України подання ГУ ДФС у Донецькій області від 28.10.2016 року не порушує права та інтереси позивача.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративний суд виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим критеріям ч.3 ст.2 КАС України, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Положення Кодексу адміністративного судочинства України свідчать про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків. Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення. Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи вище зазначені обставини, суд вважає, що вимога позивача про зобов'язання ДФС України видати наказ щодо звільнення ОСОБА_1, з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС в Донецькій області та податкової міліції з визначенням у наказі узгодженої сторонами дати звільнення, а саме 07.12.2016 року не підлягає задоволенню, оскільки розгляд рапортів працівників ДФС України та прийняття за наслідками розгляду рапортів, рішень є дискреційними повноваженнями голови ДФС України.

28 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Головного управління ДФС у Донецькій області з заявою про видачу направлення на проходження військово - лікарняної комісії (а.с. 126). 1 грудня 2016 року позивач отримав направлення на ВЛК в ДУ «Територіальне медичне об'єднання МВС України у Донецькій області», що підтверджується розпискою позивача про отримання направлення (а.с. 126, 132).

З свідоцтва про хворобу № 1/СНП від 19 грудня 2016 року (а.с. 139-140), судом встановлено, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

20 грудня 2016 року ОСОБА_1 подав до Голови ДФС України рапорт про звільнення з займаної посади та податкової міліції у відповідності до п.п. «б» п. 64 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ 21.12.2016 року (а.с. 138). Позивачем додано до рапорту: свідоцтва про хворобу № 1/СНП від 19 грудня 2016 року з додатком (а.с. 139-142).

Згідно п.п. 12 п. 11 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 року № 236, голова ДФС: приймає на роботу та звільняє з роботи в порядку, передбаченому законодавством, працівників ДФС.

На підставі: рапорту ОСОБА_1, свідоцтва про хворобу та додатку до свідоцтва про хворобу від 19.12.2016 року № 1/СНП, ДФС України прийнято 14 лютого 2017 року наказ № 263-о про звільнення ОСОБА_1, з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за п. 64 п.п. «б» Положення (через хворобу) (а.с. 137).

Відповідно до наказу №45-о від 20.02.2017 року ГУ ДФС у Донецькій області ОСОБА_1, звільнений з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО ГУ ДФС у Донецькій області та відповідачем ГУ ДФС у Донецькій області здійснено розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні (а.с.47).

Вищевказане свідчить, про те що позивач є звільненим з посади та податкової міліції ДФС у запас. Накази ДФС України № 263-о від 14 лютого 2017 року та ГУ ДФС у Донецькій області №45-о від 20.02.2017 року не скасовані та є чинними, а тому судом не встановлено правових підстав для зобов'язання ДФС України видати наказ щодо звільнення ОСОБА_1 з посади та податкової міліції з 07.12.2016 року, оскільки наявність одночасного звільнення з різних дат є недопустимим.

Порядок ведення трудових книжок визначено в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі Інструкція № 58).

Приписами п. 2.4 Інструкції № 58 передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Судом встановлено, що рапорт ОСОБА_1, про звільнення його за віком з 07.12.2016 року не розглянутий та відповідно наказ про звільнення позивача з 07.12.2016 року відповідачами не видавався.

Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що вимога позивача про зобов'язання ГУ ДФС у Донецькій області зробити запис у трудовій книжці щодо звільнення ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС в Донецькій області та податкової міліції з визначенням узгодженої сторонами дати припинення трудових взаємовідносин, а саме 07.12.2016 року, не підлягає задоволенню оскільки відсутній наказ про звільнення позивача саме з 07.12.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв'язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв'язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Приписами п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 р. № 393, передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби: які звільняються із служби за станом здоров'я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

З досліджених доказів, судом встановлено, що ГУ ДФС у Донецькій області на підставі наказу № 45-о від 20.02.2017 року, відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», з урахуванням вислуги для виплати грошової допомоги - 21 рік 05 місяців 16 днів, здійснило розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1, в розмірі 38146,50 грн., що підтверджено розрахунком (а.с. 47).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги позивача про зобов'язання ГУ ДФС у Донецькій області здійснити розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з 07.12.2016 року, оскільки наказ про звільнення позивача з 07.12.2016 року, відсутній, а відповідачем - ГУ ДФС у Донецькій області вже здійснено розрахунок щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, у відповідності до наказу про звільнення ОСОБА_1 № 45-о від 20.02.2017 року. Розрахунок не оскаржувався та є чинним.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), та згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оцінюючи подані сторонами докази за правилами ст. 86 КАС України, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 11, 69-71, 128, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДФС у Донецькій області, що полягає у не направленні рапорту ОСОБА_1 про звільнення за віком до ДФС України для розгляду.

Визнати протиправною бездіяльність ДФС України, що полягає у не розгляді рапорту про звільнення ОСОБА_1 за віком з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ четвертого відділу управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС в Донецькій області та податкової міліції.

Зобов'язати ГУ ДФС у Донецькій області направити рапорт ОСОБА_1 про звільнення за віком, до Державної фіскальної служби України для розгляду.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України розглянути рапорт ОСОБА_1, щодо звільнення його з податкової міліції ДФС України за віком.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя O.A. Вовченко

Суддя С.О. Стефанов

Суддя М.М. Аракелян