Справа № 813/2898/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4858/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Носа С.П., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі Управління) з вимогами: визнати протиправним і скасувати наказ т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області № 1686 від 21.07.2016 в частині накладення дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції старшого інспектора дозвільної системи сектору превенції патрульної поліції Яворівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, капітана поліції ОСОБА_2 (далі Позивача); визнати протиправним і скасувати наказ т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області № 230 о/с від 12.08.2016 року По особовому складу в частині звільнення зі служби в поліції позивача; поновити позивача на посаді старшого інспектора дозвільної системи сектору превенції патрульної поліції Яворівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26.01.2017р. задоволено позов.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням відповідач - Управління звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

Апелянт вважає, що судове рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, позаяк суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги тієї обставини, що спірному звільненню внаслідок дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни передувало службове розслідування, яке призначено на відповідній правовій підставі, обєктивно проведено та закінчено в порядку та у строк визначений чинним законодавством, у висновку якого зазначено, що позивач допустив порушення Присяги працівника поліції, службової дисципліни, вчинив проступок, що проявився у вимаганні та отриманні неправомірної вигоди у громадянина за дії, які зобов'язаний був вчинити у відповідності до своєї посади, що призвело до надзвичайної події відкриття відносно поліцейського кримінального провадження та повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Зазначає, що при умові відсутності в діях ОСОБА_2 ознак кримінального правопорушення жодним чином не може вказувати на відсутність в його діях ознак дисциплінарного проступку. Вважає необґрунтованим висновок суду щодо безпідставності та передчасності застосування норм дисциплінарного статуту до поліцейського, який вчинив порушення службової дисципліни. Також зазначає, що суд не вказав у своєму рішенні з якої дати здійснити поновлення.

В судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у звязку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.07.2016 т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області прийнято наказ № 1686 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, згідно якого за грубе порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, ст. 18 Закону України Про Національну поліцію, використання своєї посади, для створення обставин, які сприяли вимаганню неправомірної вигоди у громадянина ОСОБА_3 на старшого інспектора дозвільної системи сектору превенції патрульної поліції Яворівського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Згідно наказу т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області № 230 о/с від 12.08.2016, прийнятого на підставі наказу ГУНП від 21.07.2016 № 1686, з 15.08.2016 звільнено ОСОБА_2 зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 /у звязку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби/.

Не погоджуючись з вищезазначеними наказами Управління, позивач оскаржив їх до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття спірних рішень у відповідача не було жодного рішення суду, яке б набрало законної сили щодо притягнення позивача до відповідальності за вчинення проступку, що проявився у вимаганні та отриманні неправомірної вигоди у громадянина за дії, які зобов'язаний був вчинити у відповідності до своєї посади, що призвело до надзвичайної події відкриття відносно поліцейського кримінального провадження та повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, відтак спірні накази відповідача є передчасними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до ст. 19 Закону № 580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст.60 Закону № 580-VIII проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Разом з тим, п.6 ч.1 ст.77 Закону № 580-VIII визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського. Поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Статтею 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-IV (далі - Дисциплінарний статут) визначено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Положеннями статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно ч. 5 ст. 17 Дисциплінарного статуту особа рядового або начальницького складу, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов'язаної з наданням публічних послуг, та/або пов'язаного із зловживанням своїм службовим становищем, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Разом з тим судом встановлено, що Позивача притягнено до спірної дисциплінарної відповідальності лише за наявності кримінального провадження № 0000109 від 09.06.2016 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. На даний час вказане кримінальне провадження відносно позивача знаходиться на розгляді в Яворівському районному суді Львівської області, що не заперечується представниками сторін, а отже може не доказуватись перед судом за правилами ч. 3 ст. 72 КАС України.

Відповідно до закріпленого у ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України принципу презумпції невинуватості особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою (ч. 5 ст. 17 КПК).

У рішенні від 10.02.1995 в справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.11.2002р. у справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, - щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що сам по собі факт порушення кримінального провадження стосовно позивача не свідчить про доведеність його вини у вчиненні злочину, отже в ході службового розслідування обставини вчинення дисциплінарного порушення позивачем не з'ясовані, вина позивача не доведена, а жодні докази вчинення дисциплінарного проступку позивачем в матеріалах службового розслідування відсутні, відтак оскаржувані накази про накладення дисциплінарного стягнення на позивача та звільнення його зі служби є протиправним. Разом з тим, відповідачем при звільненні позивача за відсутності беззаперечних доказів вчинення ним дій, які дискредитують звання поліцейського, та за наявності порушеного кримінального провадження, по якій не ухвалено обвинувального вироку, порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи дисциплінарного впливу, тому спірний наказ відповідача №1686 від 21.07.2016 прийнятий без врахування всіх обставин що мають значення для прийняття рішення, та з порушенням принципу розсудливості, а отже підлягає скасуванню, та похідний від нього наказ №230 о/с від 12.08.2016.

Згідно ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, суд дійшов висновку, що позивач підлягає поновленню на тій посаді та у тому органі, з якого він був протиправно звільнений, а саме на службі в Національній поліції на посаді старшого інспектора дозвільної системи сектору превенції патрульної поліції Яворівського відділу поліції ГУ НП у Львівській області.

Відповідно до ч.2,3 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Як вбачається з наказу т.в.о. начальника ГУ НП у Львівській області №230 о/с від 12.08.2016 капітана поліції ОСОБА_2 звільнено зі служби 15.08.2016, отже і з цієї дати позивач підлягає поновленню на службі.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, які б спростовували законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 березня 2017 року у справі № 813/2898/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текс виготовлено 13.06.2017р.