Справа № 804/2339/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 р. Справа № 804/2339/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук - Борисенко Н.В.
при секретарі - Музиці Я.І.
представників позивача - Земляного О.Ю., Постоєнко М.М. представника відповідача - Малютіної В.Е.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії, -
07.04.2017 Публічне акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - ПАТ «МГЗК», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач 1), Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - відповідач 2), в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ним подано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 1492262,00 грн., яка є узгодженою за результатами проведеної перевірки, однак, заявлена сума в розмірі 1492262, 00 грн. на рахунок ПАТ «МГЗК» не надійшла. Позивач вважає, що факт неповернення заявленої суми надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 1492262, 00 грн. свідчить про протиправну бездіяльність як з боку Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, яка виразилась у ненаданні у встановлений ПКУ строк до органу Казначейської служби висновку про повернення невідповідних сум, так і з боку Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, яка виразилась у неповерненні ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» суми надміру сплачених грошових зобов'язань у встановлений ПКУ строк. З огляду на викладене, позивач вважає повні вимоги такими. що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Представники позивача під час судового засідання підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просили позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача 1 у судовому засіданні заперечував проти адміністративного позову у повному обсязі та просив відмовити у його задоволенні, зазначивши наступне. Листом від 23.02.2017 № 1/134 ПАТ «МГЗК» просить зарахувати надмірно сплачені кошти з податку на прибуток приватних підприємств (код класифікації доходів бюджет) 11021000) у сумі 1 492 262,00 грн. на поточний рахунок платника. Проте, відповідно до пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 ПК України надміру сплачені грошові зобов'язання - це суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату. Представник відповідача зазначив, що ПАТ «МГЗК» не нараховує грошові зобов'язання зі сплати до бюджету податку на прибуток приватних підприємств, тому відсутні підстави стверджувати, що кошти, які підприємство просить повернути, є коштами, які зараховані до бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, тобто надміру сплаченими. Крім того, відповідно до листа ДФС від 10.01.2017 № 406/7/99/99-07-02-03-17 «Про виконання пункту 43-3 статті 43 Податкового кодексу України» «згідно з абзацом 6 пункту 2 розділу І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, ЄСВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, визначено, що оперативний облік податків і зборів до бюджету здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС. З огляду на викладене, представник відповідача 1 вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Представник відповідача 2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, із запереченнями до суду не звертався.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, дослідивши письмові докази в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.
На виконання вимог ст. 57 Податкового кодексу України в редакції станом на 01.01.2014 протягом січня-квітня 2014 року ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» сплатило до бюджету авансові внески з податку на прибуток підприємств в розмірі 1 492 262 грн. згідно платіжних доручень від 30.01.2014. №Е0130UFCO2, від 28.02.2014 № Е0228UFOO3, від 28.03.2014 № E0328UFWOK, від 30.04.2014 № E0430UG6FA.
Відповідно до алгоритму заповнення Декларації сума нарахованих авансових внесків за період січень-грудень 2014 року відображена в повному обсязі у рядку 13.7 Додатку ЗП до Декларації у розмірі 4 492 078 грн.
Таким чином, 02.03.2015 при поданні Декларації з податку на прибуток за 2014 рік, у зв'язку з тим, що сума нарахованих та сплачених авансових внесків перевищила суму податку на прибуток за звітний (податковий) період, в Інтегрованій картці платника податку сформована суш надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств в розмірі 4 363 180гри.,і тому числі сума у розмірі 1 492 262 грн., яка сплачена в періодах січень-квітень 2014 року.
Станом на 23.02.2017 у ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» утворилась сума надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств в розмір 4 998 757 грн., що підтверджується даними ДФС України, які містяться в Електронному кабінеті платника ПАТ «Марганецький ГЗК», з якої 1 492 262 грн. були надміру сплачені позивачем до державного бюджету протягом січня-квітня 2014 року в якості авансових внесків.
Аналізуючи виниклі правовідносини суд зазначає наступне.
У відповідності до положень п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до п.200.4 ст.200 ПКУ при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:
а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -
б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації,
в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Пунктами 200.7 - 200.9 ст.200 ПКУ передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.
Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Пунктами 200.10 - 200.13 ст.200 ПКУ встановлено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.
Перелік достатніх підстав, які надають право контролюючим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Контролюючий орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
На підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.
Згідно п.200.17 ст.200 ПКУ джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи бюджету, до якого сплачується податок.
Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.
Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.
Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.
На підставі вимог ст. 43 ПКУ ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» подало Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби заяву про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємств в розмірі 1 492 262 грн. (заява від 23.02.2017 року № 1/134 була отримана Офісом 02.2017 року, про що свідчить штемпель Офісу на заяві).
Проте, жодної відповіді на вказану заяву від Офісу на адресу ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» не надходило.
На противагу вимогам вищевказаних норм ПКУ у визначений строк заявлена сума в розмірі 1492262, 00 грн. на рахунок позивача так і не надійшла.
За твердженнями представників позивача, ані Дніпропетровське управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, ані Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області не повідомляли ПАТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про причини неповернення суми надміру сплачених грошових зобов'язань. Невиконання відповідачами приписів чинного податкового законодавства призвело до порушення прав, свобод та інтересів позивача щодо своєчасного отримання бюджетного відшкодування податку на прибуток підприємств.
Як відомо, бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи (наприклад, неприйняття рішення за заявою особи, не оприлюднення нормативно-правового акта тощо).
Тому, факт нездійснення своєчасного відшкодування податку на прибуток підприємств у розмірі 1492262,00 грн. свідчить про протиправну бездіяльність з боку Дніпропетровського управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, яка виразилась у ненаданні у встановлений ПКУ строк до казначейської служби висновку про відшкодування податку на прибуток підприємств в розмірі 1492262,00 грн., а тому ГУ ДКСУ не мало можливості надати ПАТ "МГЗК" бюджетне відшкодування у встановлений ПКУ строк.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Отже, вищенаведені обставини справи, аналіз норм Податкового кодексу України, судової практики, підтверджують, що Дніпропетровське управління Офісу великих платників податків ДФС допустило протиправну бездіяльність, внаслідок якої бюджетне відшкодування позивачу не було здійснене протягом визначеного законом строку.
Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд, відповідно до ст.86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити адміністративний позов частково.
Керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Повний текст постанови складено 03 травня 2017 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко