Справа № 820/200/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 р.Справа № 820/200/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Заступника прокурора Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2017р. по справі № 820/200/17

за позовом Заступника керівникаа Харківської місцевої прокуратури № 1

до Харківської міської ради

про визнання протиправними дії та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

Позивач заступник керівника Харківської місцевої прокуратури № 1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської міської ради (далі по тексту відповідач), в якому просить суд визнати протиправною відмову Харківської міської ради у наданні інформації та можливості ознайомлення з документами на запит місцевої прокуратури №04-28-12248 вих-16 від 18.11.2016 р. та зобов'язати Харківську міську раду виконати запит місцевої прокуратури за №04-28-12248 вих-16 від 18.11.2016 р., зобов'язати Харківську міську раду надати інформацію про відчуження пансіонату Комунальник у селі Зарічне Вовчанського району Харківської області на користь ТОВ Український зодчий та надати можливість ознайомитись з іншою документацією з наведеного питання та зробити фотокопії останньої.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 року по справі № 820/200/17 у задоволенні адміністративного позову Заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №1 до Харківської міської ради про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

Заступник прокурора Харківської області, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 року по справі № 820/200/17 в частині відмови у задоволенні позову щодо визнання протиправною відмови Харківської міської ради у наданні інформації та можливості ознайомлення з документами на запит місцевої прокуратури № 04-28-12248вих-16 від 18.11.2016 року та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що місцева прокуратура направила на адресу Харківської міської ради в особі Харківського міського голови та на адресу управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради 18.11.2016 р. запит №04-28-12248вих-16 про надання інформації щодо відчуження пансіонату «Комунальник» у с. Зарічне Вовчанського району на користь ТОВ «Український зодчий», реалізуючи власні повноваження, надані ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повноваження, з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді. При цьому, у відповідності до п.3 наказу Генерального прокурора України від 28.05.2015 р. №6гн, публікація у засобах масової інформації зі змістом того, що Харківська міська рада неналежним чином здійснює захист майнових прав територіальної громади, відчужуючи об'єкти нерухомості за заниженими цінами, є достатньою правовою підставою для використання прокурором свого права, передбаченого ч.4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на витребування від органу місцевого самоврядування інформації для встановлення наявності підстав для здійснення представництва. Стверджує, що зазначений наказ на даний час не скасований, є чинним, та був прийнятий відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, який не передбачав обовязкової реєстрації наказів Генерального прокурора України в Міністерстві юстиції України. Враховуючи викладене, вважає необґрунтованим судження суду першої інстанції про те, що вищезазначений наказ не є нормативно-правовим актом та має лише рекомендаційний характер. Вважає, що надання Харківською міською радою доступу до спірних документів слідчому СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області в рамках кримінального провадження, в якому здійснює процесуальне керівництво Харківська місцева прокуратура № 2, не звільняє відповідача від виконання законних вимог Харківської місцевої прокуратури № 1. Так, Харківською міською радою відмовлено у наданні запитуваної позивачем інформації з інших підстав, ніж наведені вище, а тому посилання на них суду першої інстанції є необґрунтованим. Крім того, кримінальне провадження, в рамках якого було надано доступ до документів, розпочато 04.01.2017 року пізніше, ніж позивачем було направлено запит на адресу Харківської міської ради (18.11.2016 року).

Разом з тим, з огляду на те, що на даний час Харківська місцева прокуратура № 1 отримала доступ до необхідних документів, апелянт просить суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду справи скасувати постанову суду першої інстанції - повністю, однак, позов задовольнити частково, а саме лише в частині визнання протиправними дій Харківської міської ради щодо ненадання інформації та можливості ознайомлення з документами на запит місцевої прокуратури №04-28-12248 вих-16 від 18.11.2016 р., оскільки на даний час минула необхідність у зобов'язанні відповідача надати вищевказану інформацію та надати доступ до відповідних документів.

Прокурор в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2017 року по справі № 820/200/17 скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Харківської міської ради.

Представники відповідача в надісланих до суду письмових запереченнях та в судовому засіданні просили суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін. Вказують на відсутність фактичних та нормативних підстав для витребування Харківською місцевою прокуратурою № 1 спірних документів, оскільки обєкт, якого стосуються витребувані документи, є обєктом комунальної власності територіальної громади, а не державної власності. У звязку з чим посилання відповідача на ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» щодо необхідності захисту інтересів держави є безпідставним. Крім того, зазначають, що інформація, отримана прокурором з мережі Інтернет, є непідтвердженою. Наказ Генерального прокурора № 6гн від 28.05.2015 р., на який посилається позивач як на підставу для витребування даних документів за результатами вивчення публікацій у засобах масової інформації, прийнятий на виконання Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, який наразі втратив чинність, а отже, даний наказ не може бути застосований до спірних відносин. Пояснили, що Харківська міська рада не зверталась до органів прокуратури щодо здійснення представництва у суді з питання, яке було порушено у запиті Харківської місцевої прокуратури № 1 від 18.11.2016 р. № 04-28-12248вих-16. Крім того, органи прокуратури жодного разу не звертались до Харківської міської ради стосовно проведення перевірки щодо приватизації об'єкта комунальної власності територіальної громади м. Харкова за адресою: Харківська обл., Вовчанський район, с. Зарічне (Петрівське), вул. Вовчанський шлях, 13. З огляду на викладене, вважають, що Харківська місцева прокуратура № 1 намагається діяти в інтересах територіальної громади м. Харкова та її виконавчих органів без наявності відповідного підтвердження підстав для представництва. Вказують, що запит від 18.11.2016 р. № 04-28-12248вих-16 фактично є вимогою про надання тимчасового доступу до документів, порядок якого визначено Кримінальним процесуальним кодексом України. Разом з тим, позивачем у зазначеному запиті не було наведено жодних посилань на ухвалу слідчого судді або суду стосовно надання тимчасового доступу до запитуваних документів, а тому Харківською міською радою правомірно не задоволено зазначену вимогу прокуратури.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Прокуратурою Харківської області з публікації від 13.11.2016 року на Інтернет-порталі Dеро-Харків встановлено, що у жовтні 2016 р. Харківською міською радою на користь ТОВ Український зодчий відчужено обєкт комунальної власності пансіонат Комунальник у с. Зарічне, Вовчанського району за 2, 5 млн. грн.

У звязку з чим листом від 14.11.2016 року №05/1-1167 вих. 16 Прокуратура Харківської області просила керівника Харківської місцевої прокуратури №1 вивчити питання щодо законності продажу вказаного обєкту комунальної власності ТОВ Український зодчий та, за наявності підстав, вжити заходів прокурорського реагування.

На виконання зазначеного доручення керівником Харківської місцевої прокуратури №1 на адресу Харківського міського голови та начальника управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради надіслано лист від 18.11.2016 року №04-28-12248 вих. 16 щодо надання інформації про відчуження пансіонату Комунальник у с. Зарічне, Вовчанського району на користь ТОВ Український зодчий (а.с.13).

Начальником управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради визначено виконавця запиту - юридичний департамент Харківської міської ради, про що повідомлено позивача листом від 23.11.2016 року №19763 (а.с.14).

У свою чергу, юридичним департаментом розглянуто звернення керівника Харківської місцевої прокуратури №1 та листом від 29.11.2016 року №10186/9-16 запропоновано повідомити Харківського міського голову про звернення прокурора до суду для підтвердження підстав для представництва із наданням копій документів, на яких ґрунтуються висновки прокурора про порушення інтересів Харківської міської ради (а.с.16-17).

Не погодившись з відмовою Харківської міської ради у наданні інформації та можливості ознайомлення з документами на запит №04-28-12248 вих-16 від 18.11.2016 р., позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання протиправною даної відмови, а також зобов'язання відповідача виконати запит місцевої прокуратури за №04-28-12248 вих-16 від 18.11.2016 р., надати інформацію про відчуження пансіонату Комунальник у селі Зарічне Вовчанського району Харківської області на користь ТОВ Український зодчий та надати можливість ознайомитись з іншою документацією з наведеного питання та зробити фотокопії останньої.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності підстав для здійснення представництва у суді з питання, яке було порушено у запиті Харківської місцевої прокуратури №1 від 18.11.2016 р. № 04-28-12248вих-16, а також з того, що іншою прокуратурою - Харківською місцевою прокуратурою №2 в порядку КПК України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальній справі, в рамках якої слідчому надано тимчасовий доступ до тих документів, право на доступ до яких є предметом даної адміністративної справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України Про прокуратуру.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про прокуратуру прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Згідно з ст. 5 Закону України Про прокуратуру функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами. Делегування функцій прокуратури, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Статтею 2 Закону України Про прокуратуру передбачено, що на прокуратуру покладаються такі функції:

1) підтримання державного обвинувачення в суді;

2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом;

3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство;

4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, повязаних з обмеженням особистої свободи громадян.

З метою реалізації своїх функцій прокуратура здійснює міжнародне співробітництво.

На прокуратуру не можуть покладатися функції, не передбачені Конституцією України.

Звертаючись до суду, позивач посилався ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді інтересів громадянина (громадянина України, іноземця або особи без громадянства) у випадках, якщо така особа не спроможна самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність, а законні представники або органи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси такої особи, не здійснюють або неналежним чином здійснюють її захист.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або субєктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому субєкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності субєкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право:

1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих субєктів, у порядку, визначеному законом;

2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 4 ст. 19 Закону України Про прокуратуру прокурор зобовязаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України Про місцеве самоврядування в Україні.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Приписами ст. 5 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні встановлено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

У містах з районним поділом за рішенням територіальної громади міста або міської ради відповідно до цього Закону можуть утворюватися районні в місті ради. Районні в містах ради утворюють свої виконавчі органи та обирають голову ради, який одночасно є і головою її виконавчого комітету.

Згідно з ст. 4 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності; поєднання місцевих і державних інтересів; виборності; правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами; підзвітності та відповідальності перед територіальними громадами їх органів та посадових осіб; державної підтримки та гарантії місцевого самоврядування; судового захисту прав місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Порядок формування та організація діяльності рад визначаються Конституцією України, Законом України Про місцеве самоврядування в Україні та іншими законами, а також статутами територіальних громад.

Рішенням Харківської міської ради XIV сесії V скликання №121/07 від 04.07.2007 р. затверджений Статут територіальної громади міста Харкова.

Згідно зі ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

За змістом ст. 71 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження.

Органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 145 Конституції України встановлено, що права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, Харківська міська рада не зверталась до органів прокуратури щодо здійснення представництва у суді з питання, яке було порушено у запиті Харківської місцевої прокуратури №1 від 18.11.2016 р. № 04-28-12248вих-16.

Зі змісту вищевказаного запиту вбачається, що звертаючись до Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, Харківська місцева прокуратура № 1 в обґрунтування вимоги про надання документів послалась на публікацію на Інтернет-порталі Dеро-Харків щодо відчуження пансіонату «Комунальник» у с. Зарічне Вовчанського району Харківської області, та зазначила про наявність підстав вважати, що субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено управління комунальним майном, не здійснює або неналежним чином здійснює захист законних інтересів держави у зазначеній сфері.

Отже, відповідач обґрунтовує наявність підстав для представництва в суді з питань, наведених у запиті від 18.11.2016 р. № 04-28-12248вих-16, необхідністю захисту інтересів держави.

Разом з тим, відповідачем ані у вказаному запиті, ані в суді першої та апеляційної інстанцій не обґрунтовано, яким чином відчуження обєкта комунальної власності - пансіонату «Комунальник» порушує інтереси держави та які саме.

У судовому засіданні представник позивача зазначив, що у спірних відносинах державні інтереси ототожнюються з комунальними, однак, з яких підстав пояснити не зміг.

Колегія суддів зауважує, що Харківська міська рада здійснює захист інтересів територіальної громади м. Харкова. При цьому, ані Харківська міська рада, ані Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, до якого звертався позивач, не здійснюють захисту інтересів держави, а тому є безпідставним посилання позивача на ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» в обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави в суді з огляду на те, що субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено управління комунальним майном, не здійснює належним чином захист інтересів держави у даній сфері.

Щодо посилання позивача на наказ Генерального прокурора України від 28.05.2015 р. №6гн Про організацію роботи органів прокуратури щодо представництва інтересів громадянина або держави в суді та їх захисту при виконанні судових рішень, колегія суддів зазначає наступне.

Вказаний вище наказ Генерального прокурора України прийнятий 28.05.2015 р. на виконання ст. 15 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 р. № 1789 XII, яка регулює повноваження Генерального прокурора України.

Відповідно до ст. 15 Закону України Про прокуратуру №1789XII Генеральний прокурор України відповідно до законів України видає обовязкові для всіх органів прокуратури накази, розпорядження, затверджує положення та інструкції.

Колегія суддів зауважує, що Законом України Про прокуратуру від 14.10.2014 року № 1697-VІІІ, який набрав чинності з 15.07.2015 р., скасовано ст. 15 Закону України Про прокуратуру за винятком п. 8 ст. 15 Закону України Про прокуратуру (щодо присвоєння Генеральним прокурором України класних чинів працівникам прокуратури).

Стаття 15 чинного наразі Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІІ визначає лише статус прокурора і не містить положень про можливість отримання відомостей щодо наявності підстав для застосування прокуратурою представницьких повноважень з публікацій у засобах масової інформації, у т.ч. в мережі Інтернет.

Враховуючи викладене, наказ Генерального прокурора України від 28.05.2015 № 6гн не може бути застосований до спірних відносин як підстава для здійснення прокуратурою моніторингу інформації в мережі Інтернет та витребування у звязку з цим певних документів з метою зясування підстав для представництва інтересів держави, оскільки даний наказ прийнятий на підставі Закону України «Про прокуратуру» №1789XII, який втратив чинність.

Крім того, колегія суддів відмічає, що зазначений наказ Генеральної прокуратури не зареєстрований у Міністерстві юстиції України, а тому не є нормативно-правовим актом у розумінні Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 р. N 731, тобто, є обов'язковим лише для працівників прокуратури, однак, для суду має інформаційний характер.

Колегія суддів зазначає, що чинним Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VІІІ на прокуратуру не покладено функції здійснення загального нагляду за дотриманням норм чинного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що старшим слідчим СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області подано до Київського районного суду м. Харкова клопотання, яке погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №2, про надання тимчасового доступу до речей та документів з можливістю наступного вилучення копій матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості, а саме пансіонат Комунальник, розташованого за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Зарічне (попередня назва Петрівське), яка знаходиться у володінні Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради Харківської області, за адресою: м. Харків, вул. Квітки Основяненко, 7.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 року (справа №640/2676/17) клопотання старшого слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області по кримінальному провадженню №0000002 від 04 січня 2017 року про надання дозволу на тимчасовий доступ до речей і документів - задоволено.

Зобовязано уповноважену особу Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради Харківської області надати старшому слідчому Київського ВП ГУНП в Харківській області право тимчасового доступу до документів, а саме до: матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості, а саме пансіонат Комунальник, розташованого за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Зарічне (попередня назва Петрівське).

Дозволено старшому слідчому Київського ВП ГУНП в Харківській області право тимчасового доступу до речей і документів, що знаходяться у володінні Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану Харківської міської ради Харківської області, а саме до: матеріалів інвентаризаційної справи на обєкт нерухомості, а саме пансіонат Комунальник, розташованого за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Зарічне (попередня назва Петрівське), з можливістю здійснення копіювання та вилучення копій (а.с.64-66).

З огляду на зміст ухвали Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 року та запиту Харківської місцевої прокуратури №1 від 18.11.2016 р. №04-28-12248 вих-16, колегія суддів зазначає, що в ухвалі та запиті йдеться про один і той же обєкт нерухомості, а саме пансіонат Комунальник, розташований за адресою: Харківська область, Вовчанський район, с. Зарічне.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що іншою прокуратурою - Харківською місцевою прокуратурою №2 в порядку КПК України здійснюється процесуальне керівництво у кримінальній справі, в рамках якої слідчому надано тимчасовий доступ до тих документів, право на доступ до яких є предметом даної адміністративної справи.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 11.04.2017р. по справі № 820/200/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 12.06.2017 р.