Справа № 474/314/17
Суддя: Фасій В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 474/314/17
Провадження № 2а/474/8/17
ПОСТАНОВА

М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.17 року

Врадіївський районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді - Фасій В.В.

при секретарі - Багрін Н.А.

з участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_2, ОСОБА_3

третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4

без участі:

третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

представника третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Комісії з питань захисту прав дитини при Врадіївській райдержадміністрації

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Врадіївка адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання протиправним розпорядження №54-р від 03.04.2017р. «Про відмову в наданні статусу дитячого будинку сімейного типу сімї ОСОБА_1», його скасування,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому після зміни позовних вимог, просить визнати протиправним розпорядження №54-р від 03.04.2017р. «Про відмову в наданні статусу дитячого будинку сімейного типу сімї ОСОБА_1» та скасувати його.

В судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись, що рекомендації комісії та її протокол, що стали однією з підстав для прийняття оскаржуваного розпорядження є лише процедурним етапом підготовки розпорядження, документом службового користування, що не має вирішального значення при його прийнятті, а тому не могли бути покладені в основу розпорядження. Саме ж розпорядження не мотивоване та не обґрунтоване, в ньому не викладені обставини, з яких його видавник, прийшов до висновку про відмову в задоволенні його заяви.

Представники відповідача позов не визнали, подали письмові заперечення в яких просили відмовити в його задоволенні, посилаючись, на витік дванадцятимісячного строку дії документів, наданих ОСОБА_1 на виконання вимог п. 40 Постанови КМУ №866 від 24.09.2008 року «Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної з захистом прав дитини», подача яких є необхідною у разі виявлення особою бажання взяти на виховання в сімю дитину. Та те, що в законі не існує такого поняття як «надання статусу дитячого будинку сімейного типу», а лише «створення дитячого будинку сімейного типу». Крім того посилався, що у 2014р. раніше створений дитячий будинок сімейного типу на базі сімї ОСОБА_1 припинив свою дію, за заявою позивача та третьої особи ОСОБА_4, а також, що ДБСТ не може бути створений, оскільки не було здійснено добір дітей, в тому числі з вини позивача та третьої особи ОСОБА_4

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 підтримала заявлені позовні вимоги.

Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

. 13.01.2016 року подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися з письмовими заявами до Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, про взяття на облік як кандидатів у батьки вихователі (заява ОСОБА_4, заява ОСОБА_1 Л.);

. у період з 24 лютого по 21 березня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 пройшли навчання (курси підготовки кандидатів в батьки-вихователі) та рекомендовані до включення до Єдиного банку даних потенційних опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів (довідка №11/16д від 22.03.2016р.);

. 14.04.16 подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 внесені до Єдиної інформаційно аналітичної системи «Діти» як кандидати в батьки вихователі, які бажають взяти на виховання у свою сімю дитину сироту, дитину позбавлену батьківського піклування (електронна обліково статистична картка кандидата);

. 14.04.2016р. позивач звернувся до Врадіївської райдержадміністрації з заявою про надання сімї ОСОБА_1 статусу дитячого будинку сімейного типу, у задоволенні якої 20.04.2016р. було відмовлено (постанова Врадіївського районного суду №474/203/16а від 24.01.2017р.);

. 22.11.2016р. відповідач повторно звернувся до Врадіївської райдержадміністрації з питання створення на базі його сімї дитячого будинку сімейного типу, за результатами розгляду якого останньою було відмовлено у його задоволенні (постанова Врадіївського районного суду №474/203/16а від 24.01.2017р.);

. 24.01.2017р. постановою Врадіївського районного суду у справі №474/908/16а визнано протиправним бездіяльність Врадіївської райдержадміністрації щодо звернення ОСОБА_1 про надання сімї ОСОБА_1 статусу дитячого будинку сімейного типу, та зобовязано Врадіївською райдержадміністрацію повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 22.11.2016р. про надання сімї ОСОБА_1 статусу дитячого будинку сімейного типу (постанова суду №474/908/16а від 24.01.2017р., ухвала суду №474/908/16а);

. 27.02.2017р. відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації з питання повторного розгляду звернення ОСОБА_1 від 22.11.2016р. про надання сім статусу ДБСТ, за результатами якого було складено протокол №2 та вирішено надати відповідь Врадіївському районному суду відповідно до постанови від 24.01.2017р. у справі №474/203/16а. (474/908/16а) (витяг з протоклу №2 від 27.02.2017р.);

. 17.04.2017р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ в Миколаївській області відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області №474/908/16а від 24.01.2017р. в частині зобовязання Врадіївську райдержадміністрацію повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 22.11.2016р. про надання сімї ОСОБА_1 статусу дитячого будинку сімейного типу (постанова про відкриття виконавчого провадження №53579946);

. 03.04.2017р. Врадіївською райдержадміністрацією винесено розпорядження №54-р від 03.04.2017р. «Про відмову у наданні статусу дитячого будинку сімейного типу сімї ОСОБА_1», з посиланням на ст. ст. 2,6,22 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», ст. 19 Конституції України, п.п. 3, 17 постанови КМУ від 26.04.2002р. №564 «Про затвердження положення про дитячий будинок сімейного типу», рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при Врадіївській райдержадміністрації, протокол №2 від 27.02.2017р. (розпорядження №54-р від 03.04.2017р.);

При прийнятті рішення суд керується:

Частиною 3 ст. 43 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» №586-ХІУ від 09.04.1999 року відповідно до якої розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Ст. ст. 41, 50 цього закону, що голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством. Розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі Конституції України та законів України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Будь яке рішення субєкта владних повноважень має бути законним та обгрунтованим, прийнятим чи вчиненим у межах наданих повноважень, мати під собою конкретні обєктивні факти, на підставі яких його ухвалено, а суд у відповідності до п.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, в межах повноважень та у спосіб якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з врахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь якими несприятливими наслідками для прав та свобод особи і цілями, на досягнення яких спрямоване вказане рішення. Воно не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктами 1, 4, 5, 8, 9 Типового положення про комісію з питань захисту прав дитини №866 від 24.09.2008р. (далі Положення про комісію), відповідно до яких Комісія є консультативно-дорадчим органом, що утворюється головою РДА. Має право утворювати робочі групи, залучати до них представників органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, громадських організацій (за згодою) для підготовки пропозицій з питань, які розглядає комісія;

За вимогами п.3 Положення про дитячий будинок сімейного типу рішення про створення та забезпечення функціонування дитячого будинку сімейного типу приймається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчими органами міських, районних у містах (в разі утворення) рад (далі - орган, який прийняв рішення) на підставі заяви осіб або особи, яка не перебуває у шлюбі, що виявили бажання створити такий будинок, з урахуванням результатів навчання, подання відповідного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді і висновку служби у справах дітей про наявність умов для його створення. Зазначених осіб обов'язково інформує служба у справах дітей про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дітей, яких вони бажають узяти на виховання та спільне проживання.

Та ч.1 ст. 72 КАС України, що обставини встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справи, в якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, необхідним умовами для прийняття рішення про створення ДБСТ є звернення зацікавлених осіб, проходження ними навчання, подання відповідного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді і висновок служби у справах дітей про наявність умов для його створення., а прийняття рішення про створення дитячого будинку сімейного типу покладено виключно на державну адміністрацію.

З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач виносячи оскаржуване розпорядження про відмову у наданні сімї ОСОБА_1 статусу дитячого будинку сімейного типу належним чином його не обґрунтував, не навів усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та не послався на конкретні обєктивні факти, на підставі яких його було винесено. В звязку з чим воно підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Також суд, з врахуванням положень ч.3 ст. 162 КАС України, вважає, що порушене право необхідно поновити шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про створення дитячого будинку сімейного типу від 22.11.2016р..

При винесенні постанови, суд не бере до уваги докази надані відповідачем, як на підставу відмови в задоволенні позову та відмову у наданні сімї ОСОБА_1 статусу ДБСТ, акт про знайомство кандидатів у прийомні батьки, батьки вихователі з дітьми від 10.10.2016р., довідку про відмову дітей від спільного проживання №743-15/01 від 19.10.2016р., лист №б-22-16 від 09.03.2017р. та №Б-34-01 від 16.08.2016р, №Б-05-01 від 04.02.2015р, з огляду на п.13 Положення про дитячий будинок сімейного типу, відповідно до якого дитячий будинок сімейного типу комплектується дітьми протягом дванадцяти місяців з дня його створення.

Доводи про те, що у 2014р. раніше створений дитячий будинок сімейного типу на базі сімї ОСОБА_1 припинив свою дію, за заявою позивача та третьої особи ОСОБА_4, а тому вони не можуть бути опікунами, батьками - вихователями спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, відповідно до яких 14.04.16 подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 внесені до Єдиної інформаційно аналітичної системи «Діти» як кандидати у потенційні батьки вихователі, які бажають взяти на виховання у свою сімю дитину сироту, дитину позбавлену батьківського піклування, пройшли навчання підготовку .

Його ж посилання, як на одну з підстав винесення оскаржуваного розпорядження, відсутність у приписах Положення про дитячий будинок сімейного типу можливості «надання статусу дитячого будинку сімейного типу», про що ставив питання у зверненні заявник, а лише визначення порядку та можливості «створення дитячого будинку сімейного типу», також не заслуговують на уваги, оскільки не спростовують право позивача на належний розгляд його звернення, та отримання обґрунтованого рішення субєкта владних повноважень, з посиланням на конкретні обєктивні факти, які стали підставою для його прийняття.

Ці ж посилання відповідача та його посилання на витік терміну дії документів позивача, як кандидата у батьки - вихователя, також не може бути взяте судом до уваги, оскільки в судовому засіданні відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що саме вказані обставини передували прийняттю оскаржуваного розпорядження, та стали підставами для його прийняття.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 11, 71, 72, 158-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області про визнання протиправним розпорядження №54-р від 03.04.2017р. «Про відмову в наданні статусу дитячого будинку сімейного типу сімї ОСОБА_1» задовольнити.

Визнати протиправним розпорядження Врадіївської районної державної адміністрації Миколаївської області №54-р від 03.04.2017р. «Про відмову в наданні статусу дитячого будинку сімейного типу сімї ОСОБА_1» та скасувати його.

Зобовязати Врадіївську районну державну адміністрацію повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 22.11.2016 року про надання сім'ї ОСОБА_1 статусу дитячого будинку сімейного типу.

Постанова може бути оскаржена на протязі десяти днів до Одеського апеляційного адміністративного суду через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Постанова в повному обсязі буде виготовлене на протязі 5 днів.

Суддя В. В. Фасій