Справа № 813/782/17
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року справа № 813/782/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулкевич І.З.

секретар судового засідання Мергель І.Р.

за участю: представників позивачів Ільницького І.Й., Коцюби А.М., Левтюх А.Є.,представника відповідача Ковальчук І.О., представник третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому з асіданні в залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом Первинної профспілкової організації газопромислового управління "Львівгазвидобування" до Головного управління Держпраці у Львівській області, начальника відділу Головного управління Держпраці у Львівській області Герея Романа Романовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_7 про визнання протиправними та скасування припису, постанови,-

ВСТАНОВИВ :

Первинна профспілкова організація газопромислового управління "Львівгазвидобування" звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області, в якому просить : визнати протиправними та скасувати припис від 20.01.2017 року №13/01/023/0068-0051 та постанову № 8 від 14.02.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем проведено позапланову перевірку позивача з питань додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, про що складено акт від 23.01.2017 року. На підставі вказаного акту складено Припис №13/01/023/0068-0051 від 20.01.2017 р. та постанову №8 від 14.02.2017 року. Вказаний припис та постанова не відповідають на думку позивача вимогам діючого законодавства та підлягають скасуванню, оскільки при фіксуванні порушення ст.119 КЗпП України в акті та видаючи припис та постанову не врахував положень Конституції України, Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", та того, що посада голови первинної профспілкової організації відповідно до Закону України "Про професійні спілки та гарантії їх діяльності" та Статуту професійної спілки працівників нафтової і газової промисловості України, є виборною. Закінчення строку перебування таких осіб на виборній посаді є підставою для припинення їх повноважень, в т.ч. і у випадку перебування таких осіб на військовій службі за призовом під час мобілізації, оскільки ОСОБА_7 при обрані на посаду на голову ППО ГПУ "Львівгазвидобування" погодився на такі умови в частині перебування на ній.

Додатково зазначив, що положення зазначеної статті щодо гарантій збереження місця роботи та виплати середньої заробітної плати можуть поширюватись лише на випадки звільнення працівників з ініціативи роботавця. Відтак, позивач вважає оскаржуваний припис та постанову неправомірними та просить скасувати.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили такі задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав, викладених у письмовому запереченні. Зазначив, під час перевірки було встановлено, що 21.10.2016 року ОСОБА_7 був звільнений із посади голови первинної профспілкової організації «Львівгазвидобування» згідно пункту 2 ст. 36 КзПП України (у зв'язку із закінченням строку повноважень). Причому, на час звільнення ОСОБА_7 проходив військову службу за призовом під час мобілізації.

Відповідно до ст.119 КЗпП України, в редакції, яка діяла на момент звільнення ОСОБА_7 на час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавством не встановлено жодних відмінностей між правовим становищем працівників, які уклали строкові трудові договори, та працівників, що працюють за безстроковими трудовими договорами, зокрема, й щодо поширення на них установлених законом гарантій, пільг і компенсацій.

Відповідач вважає твердження позивача про те, що стаття 119 КзПП України поширюється лише на випадки звільнення працівника з ініціативи роботодавця і застосовується до безстрокових трудових договорів є таким, що ґрунтується на довільному тлумаченні законодавства.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечив повністю, з підстав наведених у письмових поясненнях на адміністративний позов, просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Отже заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а у задоволенні позову слід відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на які вони покликаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Головне управління Держпраці у Львівській області проведено позапланову перевірку Первинної профспілкової організації газопромислового управління "Львівгазвидобування" додержання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування в період з 12.01.2017 року по 20.01.2017 року, результати якої оформлено актом №8.

Як зазначено в акті, перевіркою встановлено порушення ст. 119 КЗпП України: на час виконання ОСОБА_7 державних обов'язків, а саме, проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період з 14.08.2015 р по 31.10.2016 р ОСОБА_7 не здійснювалось нарахування та виплата його середнього заробітку за період з 01.01.2016 р по 31.10.2016 р.

Внаслідок виявлених порушень, зафіксованих у акті перевірки від 20.01.2017 року винесено Припис № 13/01/023/0068-0051 від 20.01.2017 року, відповідно до якого приписано забезпечити дотримання вимог ст. 119 КЗпП України, та повідомлено про необхідність у строк до 20.02.2017 року письмово проінформувати про виконання вимог припису Головного управління Держпраці у Львівській області. З вказаним приписом ознайомився голова організації Левтюх А.Є. що підтверджується його підписом.

14.02.2017 року відповідачем за порушення вимог ст. 119 КЗпП України, винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 8-0065, відповідно до якої на підприємство позивача накладено штраф у розмірі 32000 грн.

Вважаючи вказаний припис та постанову протиправною та такими, що слід скасувати, позивач звернувся із позовом до суду.

При вирішення спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 259 КЗпП України нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю здійснюють спеціально уповноважені на те органи та інспекції, які не залежать у своїй діяльності від власника або уповноваженого ним органу.

Згідно з пунктом 1, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою КМ України № 96 від 11 лютого 2015 року Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №100 утворено територіальні органи Держпраці, зокрема Головне управління Держпраці у Львівській області.

Управління здійснює свою діяльність відповідно до Положення про Головне управління Держпраці у Львівській області затвердженого наказом Державної служби України з питань праці № 8 від 04.02.2016 року.

Відповідно до п.п.1 п.З Положення, одним із основних завдань Управління, є зокрема, реалізація державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Підпунктом 5 п. 4 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області передбачено, що Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до п.п. 5 п. 6 Положення Управління має право проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об'єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці.

Тобто, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Львівської області.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2013 №390, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 р. за № 1291/21603 затверджено Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів (далі - Порядок №390).

Цей Порядок встановлює процедуру проведення Державною інспекцією України з питань праці (далі - Держпраці України) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці у межах повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1985-IV, та № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року № 1986-IV, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року № 1059 "Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)", Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 386.

Відповідно до пункту 7 вказаного Порядку за результатами перевірки складається акт перевірки. У разі виявлення порушень законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування вносяться приписи про усунення виявлених порушень, вживаються заходи щодо притягнення до відповідальності винних осіб згідно із вимогами чинного законодавства.

Судом встановлено, що за наслідками проведеної Головного управління Держпраці у Львівській області позапланової перевірки додержання Первинною профспілковою організацією газопромислового управління "Львівгазвидобування" законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування складено акт перевірки.

Під час перевірки було встановлено, порушення ст.119 КЗпП України, а саме : на час виконання ОСОБА_7 державних обов'язків, а саме, проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період з 14.08.2015 р по 31.10.2016 р ОСОБА_7 не здійснювалось нарахування та виплата його середнього заробітку за період з 01.01.2016 р по 31.10.2016 р.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягу із протоколу звітно-виборної профспілкової конференції працівників ГПУ "Львівгазвидобування" від 09.11.2010 р ОСОБА_7 вибрано головою профкому ГПУ "Львівгазвидобування". Згідно статуту позивача голова профкому обирається терміном на п'ять років

У період з 14.08.2015 року по 31.10.2016 року ОСОБА_7 проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

21 жовтня 2015 року відповідно до розпорядження №2-р Первинної профспілкової організації газопромислового управління "Львівгазвидобування" звільнено ОСОБА_7 з посади голови профспілкої організації ГПУ "Львівгазвидобування" у зв'язку із закінченням строку повноважень п.2 ст.36 КЗпП України, даний факт встановлений актом перевірки від 20.01.2017 року.

Внаслідок виявлених порушень, зафіксованих у акті перевірки від 20.01.2017 року винесено Припис № 13/01/023/0068-0051 від 20.01.2017 року.

Відповідно до статті 119 Кодексу законів про працю України (на час звільнення ОСОБА_7) на час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавством не встановлено жодних відмінностей між правовим становищем працівників, які уклали строкові трудові договори, та працівників, що працюють за безстроковими трудовими договорами, зокрема, й щодо поширення на них установлених законом гарантій, пільг і компенсацій.

Передбачені статтею 119 КЗпП гарантії за своєю сферою дії поширюються на всіх без винятку працівників незалежно від того, працюють вони за строковим чи безстроковим трудовим договором. Право на зазначенні гарантії виникає у зв'язку із настанням юридичного факту залучення до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу» і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призову на військову службу за призовом під час мобілізації або на особливий період.

А тому, твердження позивача про те, що стаття 119 КзПП України поширюється лише на випадки звільнення працівника з ініціативи роботодавця і застосовується до безстрокових трудових договорів є таким, що ґрунтується на довільному тлумаченні законодавства.

Внаслідок виявлених порушень, зафіксованих у акті перевірки від 20.01.2017 року винесено Припис № 13/01/023/0068-0051 від 20.01.2017 року.

Згідно статті 14 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки діють відповідно до законодавства та своїх статутів.

Статути (положення) профспілок приймаються з'їздами, конференціями, установчими або загальними зборами членів профспілки відповідного рівня і не повинні суперечити законодавству України.

Також судом не береться до уваги твердження позивача на те, що статутом Первинної профспілкової організації газопромислового управління "Львівгазвидобування" передбачено строк перебування на посаді голови профспілки п'ять років, і відповідно позивач правомірно звільнив ОСОБА_7 з роботи, оскільки КзПП України, будучи законодавчим нормативно-правовим актом, має вищу юридичну силу у порівнянні із Статутом профспілкової організації та процедурами, які ним встановленні. Таким чином, профспілки повинні здійснювати свою діяльність з дотриманням вимог законодавства, і мають обов'язок забезпечити дотримання вимог статті 119 КзПП України.

Судом встановлено з матеріалів справи, що постановою профспілкового комітету Первинної профспілкової організації газопромислового управління "Львівгазвидобування" від 27 березня 2017 року № 2-ос, із якою ОСОБА_7 ознайомився 10.04.2017 року, звільниено ОСОБА_7 із 04.11.2016 року. Тобто дату звільнення змінено на момент закінчення проходження військової служби.

Суд приходить до висновку, що вказана постанова свідчить про те, що позивач визнає факт безпідставності звільнення голови профспілкової організації ОСОБА_7 під час проходження ним військової служби.

Відповідно ст. 265 КЗпП України встановлено відповідальність за порушення законодавства про працю. Відповідно до ч. 2 цієї статті юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України "Про військовий обов'язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади,

Крім, цього статтею 265 КЗпП України передбачено, що сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

Згідно з пунктом 2 зазначеного вище Порядку штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Як встановлено судом, позаплановою перевіркою додержання Первинною профспілковою організацією газопромислового управління "Львівгазвидобування" законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування виявлено порушення чинного законодавства, що знайшло відображення у акті перевірки та описано по тексту вище.

Так, за порушення Первинною профспілковою організацією газопромислового управління "Львівгазвидобування" ст.119 КЗпП , постановою №8-0065 від 14.02.2017 року застосовано штраф у розмірі 32000 грн.

Розмір застосованого штрафу за виявленні порушення відповідає розміру штрафних санкцій, передбачених ст. 265 КЗпП України.

За правилами, встановленими статтею 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що Головне управління Держпраці у Львівській області вказані вимоги щодо обов'язку довести правомірність винесення припису та постанови виконало.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті ( вчинені ) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржені позивачем припис №13/01/023/0068-0051 від 20.01.2017 р та постанову про накладення штрафу від 14.02.2017 № 8-0065, суд дійшов висновку, що вони прийняті відповідачем з урахуванням вимог Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів та Порядку про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення і з дотриманням передбачених статтею 2 КАС України принципів.

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами та іншими нормативними актами України, припис та постанова винесені правомірно, тому позов є безпідставним.

Відповідно до положень статті 94 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст. ст. 7-14, 69-71, 86, 87, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в строк та в порядку, визначеному ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 13 червня 2017 року.

Суддя Гулкевич І.З.