Справа № 2-а/1570/7067/11
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2012-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2012 р.Справа № 2-а/1570/7067/11

Категорія:8.1.1Головуючий в 1 інстанції: Корой С.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Одесі на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2011р. по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутлайн Плюс»до спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Одесі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2011 року ОСОБА_5, як директор товариства з обмеженою відповідальністю «Фрутлайн Плюс»звернувся до суду із адміністративним позовом до спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Одесі (далі СДПІ) про визнання протиправними дій посадових осіб СДПІ по складанню акту перевірки № 315/15-4/33216645/39 від 11.07.2011 року з питання дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах ТОВ «Фрутлайн Плюс»з ТОВ «Фрут-Імпорт» за період квітень 2010 року.

Ухвалою суду від 13.10.2011 року здійснено заміну первинного позивача ОСОБА_5 на належного позивача - ТОВ «Фрутлайн Плюс».

13.10.2011 року позивач письмовою заявою до суду уточнив позовні вимоги, і просив скасувати податкове повідомлення-рішення СДПІ № від 20.07.2011 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на суму 700561,54 грн., у тому числі 400320,88 грн. - за основним платежем та 300240,66 грн. - за штрафними санкціями.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19.12.2011р. позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову та постановити нову постанову про відмову в позові.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Спірне податкове повідомлення-рішення винесено на підставі акту від 11.07.2011 року № 315/15- 4/33216645/39 про результати позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах ТОВ «Фрутлайн Плюс»з ТОВ «Фрут-Імпорт»за квітень 2011 року.

Згідно долученої до справи копії декларації позивача з ПДВ за квітень 2011 року із додатком №5 до податкового кредиту цього місяця позивач відніс ПДВ по операціям із ТОВ «Фрут-Імпорт»в сумах 400166,67 грн. та 154,21 грн., а всього 400320,88 грн..

За висновками акту перевірки позивачем порушено п.198.3., п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податок на додну вартість за квітень 2011 року на суму 400320,88 грн..

Такі висновки податкового органу в акті перевірки мотивуються тим, що позивач безпідставно відніс до податкового кредиту квітня 2011 року ПДВ в сумі 400320,88 грн. по операціям з ТОВ «Фрут Імпорт», оскільки вказаний контрагент не знаходиться за юридичною адресою, не має трудових ресурсів, складських приміщень, виробничих потужностей. На думку податкового органу, у ТОВ «Фрут Імпорт»відсутні необхідні умови для ведення господарської діяльності, а його угоди з контрагентами є нікчемними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходи з того, що віднесення позивачем до податкового кредиту квітня 2011 року ПДВ по операціям з ТОВ «Фрут-Імпорт»відповідає приписам податкового законодавства України, а викладені в акті перевірки висновки про безтоварність операцій позивача із вказаним контрагентом та нікчемність укладених з ним угод не підтверджені відповідачем належними доказами.

Апеляційна інстанція повністю погоджується з доводами суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Наведені відповідачем в акті перевірки доводи неправомірності формування позивачем податкового кредиту суд оцінює з точки зору відповідності викладених в цьому акті перевірки обставин фактичним обставинам справи, які встановлені в ході судового розгляду даної справи, а також з точки зору узгодженості висновків ДПІ з положеннями податкового законодавства.

Відповідно до п.14.1.181. ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Порядок формування платником податку податкового кредиту встановлений статтею 198 ПК України.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу /п.198.6 ст.198 ПК України/.

Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаної норми закону, лише відсутність податкової накладної безспірно позбавляє платника податку права на включення до податкового кредиту сплачених (нарахованих) сум ПДВ у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг).

На підтвердження правомірності відображення в декларації з ПДВ за квітень 2011 року сум ПДВ по операціям із ТОВ «Фрут Імпорт», з якими не погоджується СДПІ, до матеріалів справи позивачем долучені копії первинних бухгалтерських та податкових документів, які давали позивачу підстави віднести вартість придбаних у ТОВ «Фрут Імпорт»товарів до складу валових витрат, а суми ПДВ до складу податкового кредиту, а саме: видаткова та податкова накладна від 06.04.2011р., банківські виписки про оплату вартості придбаного товару з урахуванням ПДВ, договір купівлі-продажу №3 від 01.03.11р..

ДПІ в акті перевірки не посилається на невідповідність вимогам законодавству податкових накладних ТОВ «Фрут Імпорт», суми ПДВ за якими віднесені позивачем до податкового кредиту квітня 2011 року.

Також не встановлено і того факту, і на його наявність не посилається ДПІ, що суми ПДВ по операціям із ТОВ «Фрут Імпорт»сплачені у зв'язку з придбанням товарів, робіт чи послуг, що не підлягають використанню у господарській діяльності позивача.

Факт того, що ТОВ «Фрут Імпорт»у квітні 2011 року мало право на виписку податкових накладних і було зареєстровано як платник податку на додану вартість, не оспорювався відповідачем ні в акті перевірки, ні в ході розгляду справи, та підтверджено копіями відповідних свідоцтв про реєстрацію ТОВ «Фрут Імпорт»платником ПДВ від 15.03.07р. №100028532 та від 16.05.2011 року № 100337012.

Отже, колегія суддів вважає доведеним факт того, що на момент проведення перевірки у позивача в наявності були всі необхідні первинні документи, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського та податкового обліку, для підтвердження правомірності віднесення до податкового кредиту квітня 2011 року сум ПДВ по операціям із ТОВ «Фрут Імпорт».

Що стосується викладених в акті перевірки обставин діяльності контрагента позивача - ТОВ «Фрут Імпорт», та висновків СДПІ про безтоварність та нікчемність операцій позивача з цим контрагентом, то такі обставини та висновки повністю спростовані долученими до справи доказами, які підтверджують факт ведення вказаним контрагентом господарської діяльності, так і реальність проведених цим контрагентом операцій із позивачем у квітні 2011 року.

Так, до матеріалів справи долучена довідка ДПІ у Приморському районі м.Одеси від 13.10.2011 року №7239/23-5/34800893 про проведення невиїзної позапланової перевірки ТОВ «Фрут-Імпорт»з питань підтвердження взаємовідносин з платниками податків за ківтень 2011 року, за висновками якої не встановлено будь-яких порушень податкового законодавства з боку ТОВ «Фрут-Імпорт», втому числі по і операціям із ТОВ «Фрутлайн Плюс».

У вказаній довідці податковий орган також встановлює факт наявності у ТОВ «Фрут-Імпорт»найманих працівників у кількості 12 осіб, наявність складських приміщень, які перебувають у користуванні згідно договорів оренди та суборенди, а також той факт, що це підприємство є імпортером цитрусових, які ввозить на територію України зі сплатою до бюджету митних платежів та ПДВ, а також реалізує імпортований товар рядку підприємств на території України.

В матеріалах справи також копія форми 1ДФ ТОВ «Фрут-Імпорт»за 2 квартал 2011 року, за якою кількість найманих цим підприємством робітників складає 13 осіб, копії вантажно-митних декларацій про ввезення ТОВ «Фрут-Імпорт»цитрусових на територію України зі сплатою до бюджету всіх необхідних платежів, копії укладених ТОВ «Фрут-Імпорт»договорів оренди та суборенди нежилих приміщень, а також договорів про надання навантажувально-розвантажувальних послуг та зберігання вантажів.

Зазначені докази в сукупності спростовують висновки акту перевірки №315/15-4/33216645/39 щодо відсутності реальної господарської діяльності ТОВ «Фрут-Імпорт»та безтоварності операцій з поставки товарів

Перевіривши наведені СДПІ в акті перевірки доводи для донарахування позивачу спірним повідомленням-рішенням податкових зобовязань, встановивши фактичні обставини проведених позивачем спірних господарських операцій ТОВ «Фрут-Імпорт», суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивачем не допущено порушень вимог Податкового кодексу України при формуванні податкового кредиту квітня 2011 року по операціям з цим контрагентом, а тому донарахування позивачу спірним повідомленням-рішенням зобовязань по податку на додану вартість є безпідставним.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про незаконність податкового повідомлення-рішення № від 20.07.2011 року.

Колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

В силу ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 199 ч. 1 п. 1, 200, 205 ч. 1 п. 1, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у місті Одесі залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2011 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 14 березня 2012 року.

Головуючий:
Судді: