Справа № 810/1073/17
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року № 810/1073/17

Київський окружний адміністративний суд в складі головуючого - судді Щавінського В.Р. розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ТОРГ 2016» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «ІНТЕР-ТОРГ 2016» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з вимогами:

- визнати протиправними дії Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області щодо неприйняття/невизнання податкової декларації ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016" з податку на додану вартість за жовтень 2016 року з додатками;

- зобов'язати Києво-Святошинську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийняти/визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2016 року ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016" (, Юридична адреса: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вул. Залізнична, будинок 3) з податку на додану вартість за жовтень 2016 року, зареєстровану 21.11.2016 за № з додатками та відобразити показники (дані) податкової декларації в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016";

- скасувати рішення Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області про розірвання договору № 210620162 від 21.06.2016 про визнання електронних документів;

- зобов'язати Києво-Святошинську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області поновити договір №210620162 від 21.06.2016 про визнання електронних документів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016" до Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було направлено податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2016 року з додатками. Вказана декларація отримана контролюючим органом 21.11.2016 (вх. №).

Вказує, що листом від 23.11.2016 №9188/10/10-13-12-01 Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області повідомила позивача про те, що надіслана податкова декларація з податку на додану вартість за податковий період жовтень 2016 року не визнана як податкова звітність, оскільки не відповідає вимогам діючого законодавства. Зокрема, декларація не відповідає вимогам ст.ст. 48, 49 ПК України.

Вважає, таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

Відповідач проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, про що надав письмові заперечення на позовні вимоги.

Вважає, що дії податкового органу є правомірним та такими, що відповідають нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016", зареєстровано платником ПДВ та взято на облік платника податків у Києво- Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

Судом встановлено, що ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016" до Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було направлено податкову декларацію з ПДВ за жовтень 2016 року з додатками. Вказана декларація отримана контролюючим органом 21.11.2016 (вх. №), що підтверджується копією податкової декларації з відміткою про отримання.

Листом від 23.11.2016 №9188/10/10-13-12-01 Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області повідомила позивача про те, що надіслана податкова декларація з податку на додану вартість за податковий період жовтень 2016 року не визнана як податкова звітність, оскільки не відповідає вимогам діючого законодавства. Зокрема, декларація не відповідає вимогам ст.ст. 48, 49 ПК України.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пункт 49.1 ст. 49 ПК України передбачає, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно п. 48.3 ст. 48 ПК України визначено перелік обов'язкових реквізитів податкової декларації. Він включає: тип документа (звітний,уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові)' платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми) тощо.

Відповідно до п. 48.4 ст. 48 ПК України, в окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

У разі отримання податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, орган державної податкової служби зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання (пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Податкового кодексу України).

При цьому, відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Отже, податковий орган у строки, встановлені пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 ПК України, повинен надіслати платникові податків рекомендованим листом із повідомленням щ?о вручення повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Згідно пп. 49.8 ст. 49 ПК України, прийняття податкової декларації є обов'язком органу державної податкової служби. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 ст. 48 ПК України. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Зареєстровані в органі державної податкової служби декларації підлягають камеральній перевірці.

У разі якщо за результатами перевірки встановлено порушення, складається акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість.

Акт про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, складається у двох примірниках і підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, та після реєстрації в органі державної податкової служби вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 розділу II Кодексу.

Камеральну перевірку даних, заявлених у податковій звітності з податку на додану вартість, орган державної податкової служби проводить протягом 30 днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації. (Наказ Міністерства Доходів і зборів України від 14 червня 2013 року № 165 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця )».

Враховуючи наведене суд вважає, що відповідач, мав право провести камеральну перевірку такої звітності замість того, щоб визнавати декларацію не податковою звітністю або присвоювати їй статус «до відома».

Методичними рекомендаціями щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платниками податків в органах ДПС України, як затверджено наказом ДПС України від 14.06.2012 № 516 затверджено Довідний причин з яких податкова звітність не вважається податковою декларацією (додаток 6), в якому наведено додаткові підстави невизнання податкової звітності. Таким чином, якщо податкова звітність заповнена платником податку всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, а також з порушенням норм Податкового Кодексу, то вона може бути не визнана контролюючим органом як податкова декларація.

Судом встановлено, що підстав для не визнання податкової декларації (присвоєння статусу «не визнана як податкова звітність») з ПДВ за жовтень 2016 року, подану позивачем, які передбачені вказаними нормативно-правовими актами, не має оскільки податкова декларація містить всі обов'язкові реквізити, передбачені пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 ПК України, в декларації наявні заповнені всі графи до яких вносить обов'язкова інформація.

Згідно п. 49.13 ст. 49 ПК України визначає, що у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Відповідно до «Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборі України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, я сплачуються під час митного оформлення товарів " затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 № 765 з метою облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суд України від 15.06.2012 за №1503/12/13-2 «Щодо відмови у прийняті податкових декларацій згідно з п.49.13 ст.49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Судом встановлено, що між Позивачем та Києво-Святошинська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області було укладено договір № 210620162 від 21.06.2016 про визнання електронних документів з метою спрощення надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку.

У відповідності до п. 1 цього договору, його предметом є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих Платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу.

Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

На контролюючі органи покладено функції з надання послуг електронного цифрового підпису (пп. 191.1.44 п. 191.1 ст. 19 ПК України), а також пп. 20.1.7 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючим органам надано право на отримання від платників податків, платників єдиного внеску та надання у межах, передбачених законом, документів в електронному вигляді.

Принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису, визначені в Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 № 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за N 320/15011 (далі - Інструкція).

Пунктом 1 розділу 2 названої Інструкції закріплено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що такої згоди позивач відповідачу не надавав.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу одні із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, адміністративний договір може бути розірвано або за згодою сторін, або за рішенням суду, або у випадках, встановлених у самому договорі.

Виходячи з умов договору про визнання електронних документів відповідач має право розірвати договір в односторонньому порядку виключно у двох; випадках: 1) не надання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих; 2) зміна позивачем місця реєстрації.

Згідно листа ДФС України від 06.01.2016 №168/6/99-99-11-02-02-15 контролюючий орган має право розірвати договір в односторонньому порядку лише у двох випадках а саме: у випадку ненадання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

Інших підстав для розірвання договору в односторонньому порядку з боку контролюючих органів не передбачено.

Отже, відповідач не мав жодних підстав для розірвання договору в

односторонньому порядку.

Відповідно до пп. «в» п. 49.3 ст. 49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, зокрема, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Крім того, з платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису (пункт 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" місцезнаходження юридичної особи - це адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають, від її імені.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно із приписами п. 45.2 ст. 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016»: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вул. Залізничеа, будинок 3. Зміни щодо місцезнаходження позивача або запис про відсутність його за місцезнаходженням до ЄДРПОУ не вносились. Статус відомостей про юридичну особу підтверджений.

Відповідно до ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В силу частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Жодних доказів на підтвердження правомірності відмови у прийнятті податкової звітності, податковий орган не надав.

Згідно ст.162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Вказаною нормою суд зобов'язаний дати юридичну оцінку діям суб'єкта владних повноважень і визначити спосіб поновлення порушеного права.

Оскільки, відповідач протиправним діями порушив права позивача, суд вважає, що поновити порушені права позивача слід шляхом зобов'язання Києво-Святошинську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області прийняти/визнати податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2016 року ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016" (, Юридична адреса: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вул. Залізнична, будинок 3) з податку на додану вартість за жовтень 2016 року, зареєстровану 21.11.2016 за № з додатками та відобразити показники (дані) податкової декларації в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку ТОВ "ІНТЕР-ТОРГ 2016" та зобов'язати Києво-Святошинську ОДПІ ГУ ДФС у Київській області поновити договір №210620162 від 21.06.2016 про визнання електронних документів.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3200,00 грн.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 3200,00 грн. підлягають стягненню з Києво-Святошинської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача відповідно до положень статті 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 11, 14, 69, 70, 71, 86, 128, 158-163, 167, 254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області щодо неприйняття податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ТОРГ 2016" з податку на додану вартість за жовтень 2016 року з додатками.

3. Зобов'язати Києво-Святошинську об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області прийняти податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ТОРГ 2016" (, Юридична адреса: 08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вул. Залізнична, будинок 3) з податку на додану вартість за жовтень 2016 року, зареєстровану 21.11.2016 за № з додатками та відобразити показники (дані) податкової декларації в електронних базах даних податкової звітності, у тому числі в картці особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-ТОРГ 2016".

4. Скасувати рішення Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про розірвання договору № 210620162 від 21.06.2016 про визнання електронних документів.

5. Зобов'язати Києво-Святошинську об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області поновити договір №210620162 від 21.06.2016 про визнання електронних документів.

6. Стягнути судовий збір у розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн.00 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-ТОРГ 2016» за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щавінський В.Р.