Справа № 306/2340/16-а,2-а/306/1/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/2495/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Глушка І.В.,

секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Керецьківської сільської ради на постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 2017 року у справі №306/2340/16-а за позовом Дочірнього підприємства «Кооппром» Свалявської районної спілки споживчих товариств до Керецьківської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

17.11.2016 Дочірнє підприємство «Кооппром» Свалявської районної спілки споживчих товариств (далі - Підприємство) звернулось в суд з позовом до Керецьківської сільської ради (далі - Рада), просило, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 29.12.2016, визнати протиправним та скасувати дію п.1.2 рішення 45 (позачергової) сесії шостого скликання Керецьківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області «Про встановлення ставок земельного податку на території Керецьківської сільської ради» відносно Дочірнього підприємства «Кооппром» Свалявської районної спілки споживчих товариств на 2016 рік.

Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 01.02.2017 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Керецьківська сільська рада подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 01.02.2017 та справу направити до суду першої інстанції на новий судовий розгляд. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення впливає на права та інтереси невизначеного кола осіб, а тому суд постановляючи оскаржувану постанову порушив вимоги ст.171 КАС України та один із принципів адміністративного судочинства, а саме рівність всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, так як визнав протиправним та скасував дію п.1.2 оскаржуваного рішення відносно одного суб'єкта правовідносин. Вказує, що заяву позивача про зменшення розміру ставки податку на 2016 рік було обговорено на черговій сесії Керецьківсьої сільської ради 23.12.2016 та з'ясовано, що в разі задоволення заяви радою буде порушено вимоги Податкового кодексу, а саме зміни до будь-яких елементів податків та зборів можуть вноситись до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Апелянт вказує, що податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватись протягом бюджетного року.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відношення відповідача до позивача є суб'єктивне (через висловлення своєї позиції на засіданні), разом з тим, встановлюючи податкові пільги для одних суб'єктів господарювання, не можна рівноцінним суб'єктам відмовляти, що є порушенням принципу рівності всіх перед законом.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, рішенням Керецьківської сільської ради від 25.06.2015 встановлено ставки земельного податку на території Керецьківської сільської ради Свалявського району розміром 12 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні суб'єктів господарювання - п.1.2 (а.с.9).

Дочірнє підприємство «Кооппром» Свалявської районної спілки споживчих товариств звернулось із заявою до Керецьківської сільської ради про перегляд розміру ставки плати за землю та затвердження її на 2016 рік в межах 1-2 відсотків.

Як вбачається з Протоколу Другої позачергової сесії сьомого скликання Керецьківської сільської ради від 13.01.2016 подана Підприємством заява поставлена на обговорення та голосування, однак рішення прийнято не було у зв'язку з відсутністю необхідної кількості голосів (а.с.13-14), про що Підприємство повідомлено листом від 22.01.2016 №12/02-06 (а.с.15).

15.09.2016 Підприємство звернулось до Керецьківської сільської ради щодо отримання підтвердження інформації щодо зменшення ставки земельного податку окремим суб'єктам господарювання, у відповідь на який отримало Рішення першої сесії сьомого скликання Керецьківської сільської ради від 14.12.2015 про зменшення ставки земельного податку БПП «Тріада», ПМП «Ватра» та Керецьківському споживчому товариству на 2016 рік з 12% до 3% від нормативної грошової оцінки.

Вважаючи дії Керецьківської сільської ради щодо встановлення для суб'єктів господарювання різних ставок земельного податку протиправними, Підприємство звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до п.14.1.72 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного рішення, (далі - ПК України) земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

Згідно з п.12.3 ст.12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року, статтю 10 ПК України викладено в новій редакції, відповідно до якої до місцевих податків віднесено податок на майно, який складається, зокрема, з плати за землю (пп. 265.1.3 п.265.1 ст.265 ПК України) - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України).

Відповідно до пп.12.3.2 п.12.3 ст.12 ПК України при прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Згідно з пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період).

Так, пунктом 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад щодо податків та зборів віднесено, зокрема, встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом; до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об'єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов'язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Таким чином, з 1 січня 2015 року плата за землю, яка справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, належить до місцевих податків, встановлення яких здійснюється органами місцевого самоврядування. Сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до положень ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо, зокрема, встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України; прийняття рішень щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах, а також земельному податку; затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Статтею 59 Закону №280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.73 Закону №280/97-ВР акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Конституційний суд України у рішенні від 16.04.2009 №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) проаналізувавши функції і повноваження органів місцевого самоврядування, врегульовані Конституцією України та іншими законами України, дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Водночас, системний аналіз положень Конституції і законів України дає підстави Конституційному суду України вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень, яке випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов'язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб'єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень, обставин справи, змісту рішення Керецьківської сільської ради від 25.06.2015 «Про встановлення ставок земельного податку на території Керецьківської сільської ради», суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що приймаючи оспорюване рішення відповідач діяв у межах законодавчо наданих повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, оскільки згідно своїх повноважень та вимог пп.12.3.2 п.12.3 ст.12 ПК України в оскаржуваному рішенні визначив об'єкт оподаткування, платників податків і зборів, розмір ставок, податковий період, дотримавшись критеріїв, встановлених розділом XII ПК України для земельного податку.

Водночас, як вбачається зі змісту позовної заяви наявність повноважень у відповідача на встановлення ставок земельного податку, дотримання відповідачем порядку прийняття та офіційного оприлюднення оскаржуваного рішення Підприємством під сумнів не ставиться.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 14.12.2015 директор ДП «Кооппром» звернувся до відповідача з заявою про перегляд розміру ставки плати за землю та затвердження такої на 2016 рік в межах 1-2 відсотків, однак листом від 22.01.2016 Підприємство повідомлено про те, що 13.01.2016 на другій (позачерговій) сесії сьомого скликання Керецьківської сільської ради розглянуто питання щодо перегляду розміру ставки податку на 2016 рік ДП «Коопром», проте рішення не прийнято, так як за дану пропозицію проголосувало 8 депутатів ради з необхідних 12.

Вказане стало підставою для звернення Підприємства із позовом до суду про визнання неправомірною відмову у зменшенні розміру податку та зобов'язання відповідача зменшити розмір податку. Постановою Свалявського районного суду від 01.08.2016, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016, в задоволенні позову відмовлено, так як відповідачем згідно витягу з протоколу від 13 січня 2016 року вказане клопотання виносилося на розгляд сесії, за результатами голосування рішення не було прийнято, а тому порушення порядку вирішення заяви позивачем не було.

Таким чином, фактично рішенням Керецьківської сільради від 13.01.2016 позивачу не було відмовлено в зменшенні податку, а рішення не прийнято за відсутності кворуму.

При цьому, в даній справі Підприємство у позовній заяві, покликається на порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції шляхом встановлення для суб'єктів господарювання різних ставок земельного податку.

Так, відповідно до наявних в матеріалах справи Рішень Керецьківської сільської ради від 14.12.2015 Радою зменшено ставку земельного податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні БПП «Тріада», ПМП «Ватра» та Керецьківського сільського споживчого товариства на 2016 рік з 12% до 3% від нормативної грошової оцінки (а.с.10-12).

Згідно з ст.274.2 ст.274 ПК України ставка земельного податку встановлюється у розмірі не більше 12 відсотків від їх нормативної грошової оцінки за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні суб'єктів господарювання (крім державної та комунальної форми власності).

Відповідно до положень ст.284 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території. Органи місцевого самоврядування до 25 грудня року, що передує звітному, подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки рішення щодо ставок земельного податку та наданих пільг зі сплати земельного податку юридичним та/або фізичним особам.

Відтак, органам місцевого самоврядування надано повноваження встановлювати пільги щодо земельного податку, який сплачується на відповідній території. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

При цьому, з врахуванням положень ст.12 ПК України рішення щодо встановлення пільг із сплати земельного податку повинно бути прийнято до початку наступного бюджетного періоду та, якщо таке рішення прийнято, то воно є обов'язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами з урахуванням строків, визначених таким рішенням.

Водночас, оскільки питання зменшення ставки плати за землю відноситься до виключної компетенції сесії відповідної ради, а тому будь-яка особа, в тому числі і суд не вправі зобов'язувати відповідну сільську раду прийняти рішення про зменшення ставки земельного податку.

Як вбачається з оскаржуваного рішення Керецьківської сільської ради від 25.06.2015 таким встановила ставки земельного податку в межах розміру визначеного у ст.274 ПК України та не передбачала жодних пільг зі сплати такого, а відтак таке рішення не містить ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції та не порушує принципу рівності.

Окрім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що надані позивачем рекомендації адміністративної колегії Закарпатського обласного територіального відділення антимонопольного комітету України від 07.11.2016 стосуються дій Керецьківської сільської ради щодо встановлення, після прийняття оскаржуваного рішення, для суб'єктів господарювання різних ставок орендної плати за оренду земельних ділянок однакового цільового призначення та дій щодо встановлення для суб'єктів господарювання різних відсоткових ставок земельного податку на земельні ділянки, які перебувають у їх постійному користуванні та здійснюють підприємницьку діяльність на одному товарному ринку, проте такі рекомендації не розповсюджуються на оскаржуване у даній справі рішення.

При цьому, рішення Керецьківської сільської ради від 14.12.2015, якими зменшено ставку земельного податку за земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні БПП «Тріада», ПМП «Ватра» та Керецьківського сільського споживчого товариства на 2016 рік не є предметом дослідження у даній справі.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб'єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способами, визначеними законодавством, є підставою для прийняття рішення про відмову в позові.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення Керецьківської сільської ради від 25.06.2015 «Про встановлення ставок земельного податку на території Керецьківської сільської ради» прийнято на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України (не містить положень, які порушують права та інтереси позивача, не містить ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції та не порушує принципу рівності), а тому є правомірним та скасуванню не підлягає.

Водночас, щодо вимоги апелянта направити справу до суду першої інстанції на новий судовий розгляд, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що серед вичерпного переліку повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, встановлених ст.198 КАС України, направлення справи до суду першої інстанції на новий судовий розгляд не передбачено.

У відповідності до вимог ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат, то такі в силу приписів ст.94 КАС України та відмови в позові позивачу, зі сторін спору не стягуються.

Керуючись статями 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Керецьківської сільської ради задовольнити частково.

Постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 2017 року у справі №306/2340/16-а скасувати та прийняти нову, якою в задоволені позову Дочірнього підприємства «Кооппром» Свалявської районної спілки споживчих товариств до Керецьківської сільської ради про визнання протиправними та скасування дії п.1.2 рішення 45 (позачергової) сесії шостого скликання Керецьківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області «Про встановлення ставок земельного податку на території Керецьківської сільської ради» відносно Дочірнього підприємства «Кооппром» Свалявської районної спілки споживчих товариств на 2016 рік відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
І. В. Глушко
Повний текст Постанови складено 15.06.2017р.