Справа № 348/1997/16-а
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року № 876/3591/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними, зобов`язати вчинити дії,

встановив:

У жовтні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Надвірнянського об'єднаного УПФ України Івано-Франківської області, в якому просив: 1) визнати неправомірні дії відповідача щодо зарахування позивачу розміру заробітної плати за період з 18.02.1989 року по 22.06.1994 рік без врахування районного коефіцієнту та північної надбавки; обмеження заробітної плати коефіцієнтом 5,6 за період з 18.02.1989 року по 22.06.1994 рік та з 01.07.2000 року по 30.04.2013 рік; 2) зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії з 17.04.2016 року з врахуванням заробітної плати з врахуванням районного коефіцієнту та північної надбавки за період роботи позивача з 18.02.1989 року по 22.06.1994 рік згідно поданих документів (архівної довідки від 28.03.2016 року № 01/01/02-17/3299 виданої філіалом «Муравленковскнафта» «Газпромнафта-ННГ» про фактичний заробіток за період з 18.02.1989 року по 22.06.1994 рік); 3) зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії позивача з 17.04.2016 року без застосуванням обмеження коефіцієнтом 5,6 заробітної плати за період роботи з 18.02.1989 року по 22.06.1994 рік та з 01.07.2000 року по 30.04.2013 рік; 4) зобов'язати відповідача виплатити недоплачені грошові кошти позивачу з 17.04.2016 року після перерахунку пенсії щодо врахуванням при обчисленні пенсії районного коефіцієнту та північної надбавки за період роботи з 18.02.1989 року по 22.06.1994 року згідно архівної довідки від 28.03.2016 року № 01/01/02-17/3299 виданої філіалом «Муравленковскнафта» «Газпромнафта-ННГ» та після перерахунку пенсії без застосуванням обмеження коефіцієнтом 5,6 заробітної плати за період роботи з 18.02.1989 року по 22.06.1994 рік та з 01.07.2000 року по 30.04.2013 рік та після перерахунку пенсію виплачувати в подальшому.

Відповідач позову не визнав, у суді першої інстанції подав заперечення, просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.02.2017 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Надвірнянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо нарахування пенсії з обмеженням заробітної плати ОСОБА_2 коефіцієнтом 5,6 за період з 18.02.1989 р. по 31.05.1994 р.. Зобов'язано Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зняти обмеження коефіцієнтів 5,6 заробітної плати за період роботи з 18.02.1989 року по 31.05.1994 року при обчисленні пенсії ОСОБА_2 та здійснити перерахунок його пенсії починаючи з 17.04.2016 р. з врахуванням повного заробітку, а також дорахувати, виплатити недоплачені ОСОБА_2 суми пенсії та виплачувати йому пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин. В решті вимог позову відмовлено.

З цією постановою суду першої інстанції від 13.02.2017 року не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена постанова суду винесена з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що правомірно встановив обмеження нарахування пенсії позивачу із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6. Згідно із ч.2 ст.41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум. Обмеження максимальної величини заробітної плати були встановлені постановою КМУ від 13.07.1998 р. № 1064 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу, з яких сплачуються збори (внески) до соціальних фондів».

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену постанову суду від 13.02.2017 року та відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави та межі апеляційної скарги, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером і перебуває на обліку у Надвірнянському об'єднаному УПФ України Івано-Франківської області де йому нараховується та виплачується пенсія.

Позивач звернувся в Надвірнянське об'єднаного УПФ України Івано-Франківської області із заявою, в якій просив зарахувати довідку № 01/01/02-17/3299 від 28.03.2016 р. про заробітну плату за роботу в районах Крайньої Півночі та районах прирівняних до Крайньої Півночі для перерахунку пенсії.

Однак, відповідач своїм листом від 17.10.2016 р. за № 274/1-15 відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії з врахуванням довідки № 01/01/02-17/3299 від 28.03.2016 р. без обмеження у 5,6 заробітної плати (а.с. 10).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10% тривалості страхового стажу.

Згідно ст.66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», у заробіток для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески.

Зміни до вищевказаної статті були внесені Законом України від 22.05.2003 р. N 854-IV, які набули чинності з 10.06.2003 р..

Вказаними змінами та доповненнями передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Обмеження максимальної величини заробітної плати були встановлені постановою КМУ від 13.07.1998 р. № 1064 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб'єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу, з яких сплачуються збори (внески) до соціальних фондів».

Як видно з матеріалів справи, позивач отримував заробітну плату в період з 18.02.1989 року по 31.05.1994 р. (а.с. 32). В цей період обмежень максимальної величини заробітної плати ще не існувало, адже такі були встановлені вищевказаною постановою КМУ лише в 1998 р..

Враховуючи, що страхові внески сплачувалися до Пенсійного фонду з всієї (повної) заробітної плати, яку позивач отримував у вказаний період, то дії відповідача щодо нарахування пенсії із обмеженого заробітку у межах суми, що не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання заробітку, є неправомірними за період роботи з 18.02.1989 р. по 31.05.1994 р. при обчисленні пенсії.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, у зв'язку із наявністю у позивача права на перерахунок пенсії без застосування обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6 за вказаний вище період.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог, зокрема, щодо вимог про нарахування північної надбавки і районних коефіцієнтів за період роботи із 18.02.1989 р. по 22.06.1994 р., а також вимог про перерахунок і виплату пенсії без застосування обмеження коефіцієнтом 5,6 за період роботи із 01.06.1994 р по 22.06.1994 р. та із 01.07.2000 р. по 30.04.2013 р..

При цьому,суд апеляційної інстанції враховує, що постанова суду першої інстанції від 13.02.2017 року не оскаржена позивачем в частині відмови у задоволенні вказаної вище частини позовних вимог.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції невірно встановлено дату з якої позивач має право на перерахунок пенсії. Крім того, судом не застосовано норми статей 99, 100 КАС України.

Так, згідно ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що позивач звернувся із даним позовом до суду 31.10.2016 року та не навів поважних причин пропуску строку звернення до суду за період до 30.04.2016 року. Тому, пропуск шестимісячного строку звернення до адміністративного суду є підставою для залишення без розгляду позовних вимог про перерахунок пенсії за період з 17.04.2016 р. по 30.04.2016 року включно.

Отже, позовні вимоги про визнання неправомірними дій відповідача і зобов'язання здійснити перерахунок пенсії підлягають задоволенню за період починаючи із 01.05.2016 року.

Щодо вимоги позивача про виплату пенсії в подальшому, то у задоволенні такої вимоги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, метою звернення до адміністративного суду із позовом є необхідність захисту порушеного права, свобод чи інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, вимоги позивача щодо виплати йому пенсії в подальшому (на майбутнє), носять перспективний характер, являються безпідставними, а тому не підлягають до задоволення.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови суду першої інстанції від 13.02.2017 р. і прийняття нової постанови суду про залишення без розгляду частини позовних вимог та часткове задоволення решта позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41 ч.1, 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 254 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області - задоволити частково.

Постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними, зобов`язати вчинити дії - скасувати і прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язати вчинити дії за період з 17 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року включно - залишити без розгляду.

Решта позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними, зобов`язати вчинити дії - задоволити частково.

Визнати протиправними дії Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо нарахування пенсії ОСОБА_2 з обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6 за період роботи із 18 лютого 1989 року по 31 травня 1994 року.

Зобов'язати Надвірнянське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 починаючи із 01 травня 2016 року, з врахуванням повного заробітку, з якого сплачено внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період роботи з 18 лютого 1989 року по 31 травня 1994 року, без обмеження коефіцієнту 5,6 заробітної плати, з урахуванням фактично виплачених сум.

У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: В.В. Гуляк

Судді: Н.М. Судова-Хомюк

Р.Й. Коваль

Повний текст постанови виготовлено 12.06.2017 року