Справа № 813/4110/16
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4180/17

Львівський апеляційний адміністративний суду складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Гулида Р.М., Улицького В.З.,

за участі секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта Паїк М.В.

представник позивача Куксова В.Г.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року по справі № 813/4110/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Регно Італія УА» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправними і скасування рішень про застосування фінансових санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування рішення про застосування фінансових санкцій ДФС України від 09.11.2016 р. № 000685 та від 09.11.2016 р. №000685.. про застосування фінансових санкцій у розмірі по 17000 грн за неподання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за лютий 2016 року та березень 2016 року чим порушено абз. 18 ч. 2. ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

В обґрунтування позовних вимог вказує, що товариством було вчасно подано дані звіти, оскільки ними направило 06.03.2016 р. та 08.04.2016 р. до ДПІ у Залізничному районі м. Львова звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за формою № 1-ОА в електронній формі за лютий 2016 року та за березень 2016 року відповідно.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 17 січня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України від 09.11.2016 р. № 000685.

Визнано протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 09.11.2016 р. № 000686.

Вказану постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач. У поданій апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права та є незаконною, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційні скарзі вказує на те, що законодавством зобов'язано суб'єктів господарювання складати та подавати звіти про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв згідно форми № 1-ОА до 10 числа місяця, що настає за звітним в електронному вигляді та на паперових носіях до регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів ДПС України за місцем реєстрації суб'єкта господарювання. Законодавством не звільнено платника податку від обов'язку подавати звітність на паперовому носії, у разі коли ним подано звітність в електронному вигляді.

Крім цього зазначає, що позивачем подано звіти до Залізничної ОДПІ, а не до ГУ ДФС у Львівській області, що в свою чергу є порушенням.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача заперечив щодо задоволення та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що 09.11.2016 р. відповідачем прийнято рішення № 000685 та № 000686 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн кожне., на підставі висновків Головного управління ДФС у Львівській області від 17.03.2016 р. № 1284/8/13-01-40-20-15 та від 16.04.2016 р. № 1820/8/13-01-40-02-15, якими встановлено порушення ч. 3 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» із змінами та доповненнями, а саме: неподання звіту про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за лютий 2016 року, березень 2016 року.

Вважаючи такі рішення протиправним позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявні копії направлених ТзОВ «Регно Італія УА» до ДПІ у Залізничному районі м. Львова ГУ ДФСУ у Львівській області звітів про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за лютий 2016 року та за березень 2016 року, які отримано одержувачем 06.03.2016 р. та 08.04.2016 р. відповідно. Кожен з вказаних звітів містить квитанцію № 2, якими підтверджено прийняття ДФС України таких звітів та в яких нема жодних зауважень контролюючого органу стосовно їх подання.

Таким чином, ТзОВ «Регно Італія УА» як суб'єкт господарювання, на якого поширюється дія Закону № 481/95-ВР, виконав свій обов'язок щодо подання відповідного звіту, однак при цьому припустився помилки, подавши звітність до територіального органу доходів і зборів - Залізничної ОДПІ, а не до ГУ ДФС у Львівській області. Жодних зауважень щодо повноти чи/або достовірності поданих звітів Залізничною ОДПІ не висловлено.

Однак помилкове визначення органу, до якого необхідно подати звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв, не є достатньою правовою підставою для висновку про неподання чи несвоєчасне подання такого звіту і для застосування фінансової санкції у вигляді штрафу відповідно до абзацу 18 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з'ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» суб'єкти господарювання, які отримали передбачені цим Законом ліцензії, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Форма № 1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв», а також Інструкція щодо заповнення форми № 1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв», затверджені наказом ДПА України від 27.04.2006 р. № 228, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.06.2006 р. за № 713/12587.

Згідно із п.п. 72.1.1.2. п. 72.1 ст. 72 Податкового кодексу України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних із сплатою податків і зборів.

Згідно п. 74.1 ст. 74 Податкового кодексу України, податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує податкову і митну політику.

У відповідності до п. 74.2 Податкового кодексу України, зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань.

Відповідно до п. 1 розділу І Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 р. № 233, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 р. за № 320/15011 (далі по тексту - Інструкція № 233) квитанція про приймання податкового документа в електронному вигляді (далі - друга квитанція) - електронний документ, що формується програмним забезпеченням органів ДПС та засвідчує факт та час приймання (неприймання) податкового документа в електронному вигляді у базу даних органів ДПС. Подання податкових документів в електронному вигляді - подання податкових документів до органів ДПС у визначеному для документообігу порядку за умови включення платника податків до системи подання податкових документів в електронному вигляді

Пунктом 1 Розділу ІІ вказаної Інструкції встановлено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до п. 4 Розділу ІІ Інструкції № 233 податкові документи в електронному вигляді з обов'язковими реквізитами (у тому числі з електронним цифровим підписом платника податків (його посадових осіб), подані відповідно до цієї Інструкції, згідно із законодавством є оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатися та можуть використовуватися під час судового або досудового вирішення спорів.

Згідно із п. 5. Розділу ІІ Інструкції № 233 у разі подання податкового документа в електронному вигляді платник податків має право не подавати податкові документи на паперових носіях.

Пунктом 7.5. Розділу ІІІ вказаної Інструкції передбачено, що підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС

Відповідно до п. 7.6. Розділу ІІІ Інструкції № 233 якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Суд апеляційної інстанції згідно матеріалів справи підтвердив, що 06.03.2016 р. позивачем було подано звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за лютий 2016 року за формою № 1-ОА. Із квитанції № 2 слідує, що 06.03.2016 р. о 14:25:45 Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львові ГУ ДФС у Львівській області було прийнято пакет з реєстраційним номером , в якому містився звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за лютий 2016 року. (а.с. 12 - 14)

08.04.2016 р. позивачем було подано звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за березень 2016 року за формою № 1-ОА. Із квитанції № 2 слідує, що 08.04.2016 р. о 16:50:04 Державною податковою інспекцією у Залізничному районі м. Львові ГУ ДФС у Львівській області було прийнято пакет з реєстраційним номером , в якому містився звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за березень 2016 року. (а.с. 15 - 17)

Враховуючи наведене вище, позивачем було вчасно подано звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за лютий 2016 року, березень 2016 року за формою № 1-ОА у спосіб та в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Покликання апелянта на те, що позивач припустився помилки, подавши звітність до територіального органу доходів і зборів - Залізничної ОДПІ, а не до ГУ ДФС у Львівській області суд апеляційної інстанції вважає безпідставним та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що помилкове визначення органу, до якого необхідно подати звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв, не є достатньою правовою підставою для висновку про неподання чи несвоєчасне подання такого звіту і для застосування фінансової санкції у вигляді штрафу відповідно до абз. 18 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»

Крім цього, колегія суддів вважає доводи апелянта про те, що дані звіти також потрібно дуло додатково подати у паперовій формі необгрунтованими, оскільки:

згідно із п. 5. Розділу ІІ Інструкції № 233 у разі подання податкового документа в електронному вигляді платник податків має право не подавати податкові документи на паперових носіях;

згідно з санкцією абз. 18 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не передбачено санкції за неподання звіту у відповідності до форми № 1-ОА «Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв» саме у паперовій формі.

З огляду на зазначене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Державної фіскальної служби України від 09.11.2016 р. № 000685 та № 000686 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивачем вчасно надіслано звіти про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за лютий 2016 року, березень 2016 року за формою № 1-ОА, що в свою чергу виключає правові підстави для застосування санкцій передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року по справі № 813/4110/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді Р. М. Гулид
В. З. Улицький

Повний текст ухвали складено 09 червня 2017 року