Справа № 2-а-1795/11/2112
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2012 р.Справа № 2-а-1795/11/2112

Категорія:11.5Головуючий в 1 інстанції: Живцова О.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

при секретарі Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційними скаргами відділу Державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області, Херсонського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України»на постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 02 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області про визнання незаконними дій державного виконавця та оскарження постанов про відкриття та закриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись у суд з позовом в якому просили визнати незаконними постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області про закінчення виконавчого провадження від 26 травня 2011 року, про звільнення майна боржника з під арешту від 25 травня 2011 року, про відкриття виконавчих проваджень №26741958, №26730794 від 25 червня 2011 року, їх скасування та зняття арешту з майна. В ході розгляду справи позивачами були змінені позовні вимоги та заявлені вимоги про визнання незаконними постанов державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області про відкриття виконавчих проваджень №2674195 та №26730794 від 25 червня 2011 року, їх скасування та зняття арешту з майна.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначали, що 26 травня 2011 року державний виконавець відкрив виконавчі провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-996/10, виданого 16 листопада 2010 року Скадовським районним судом Херсонської області про стягнення з них на користь ВАТ «Державний ощадний банк України»заборгованості за кредитним договором в сумі 52 120,33 доларів США (що еквівалентно 413454,93 грн.), про що було винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень і даними постановами накладено арешт на все майно позивачів. Позивачі вважають зазначені постанови незаконними, оскільки в них не зазначено строки для добровільного виконання рішення суду, що є порушенням їх прав на добровільне виконання своїх боргових зобовязань. Крім того, зазначені постанови не були отримані позивачами офіційно, що також є порушенням їх прав, як сторони виконавчого провадження. Державним виконавцем було накладено арешт на все майно позивачів, однак відповідно до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець мав звернути стягнення на заставлене майно по кредитному договору №2240 від 12 квітня 2007 року. В тому випадку, якщо коштів від реалізації заставленого майна недостатньо для задоволення вимог стягувача заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу заставодержателю.

Державний виконавець відділу ДВС Каланчацького РУЮ Херсонської області ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги не визнала з тих підстав, що 26 травня 2011 року на адресу відділу ДВС надійшла заява ВАТ «Ощадний банк України»щодо примусового виконання виконавчого листа №2-996/10, виданого 16 листопада 2010 року Скадовським районним судом Херсонської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Ощадний банк України»заборгованості за кредитним договором №2240 від 12 квітня 2007 року в сумі 52120,33 доларів США (еквівалент 413454,93 грн.), судового збору в сумі по 850 грн. з кожного та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи по 75 грн. з кожного. В поданій заяві ВАТ «Ощадний банк України»посилаючись на ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»просив з метою повного та своєчасного виконання рішення суду накласти арешт на все майно боржника у межах суми боргу.

Постановою Каланчацького районного суду Херсонської області від 02 вересня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволені. Визнано незаконними та скасовано постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області про відкриття виконавчих проваджень №26741958 та №26730794 від 25 червня 2011 року, знято арешт з майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Не погодившись з таким рішенням суду відділ Державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області звернувся з апеляційною скаргою на зазначену постанову, просить її скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити. Апелянт вказує на те, що згідно пояснень державного виконавця, в постанові про відкриття виконавчого провадження від 26 травня 2011 року боржнику в п. 2 було надано строк для самостійного виконання до 01 червня 2011 року. У звязку з технічною помилкою у постановах про відкриття виконавчих проваджень строк для самостійного виконання рішення боржникам було проставлено власноруч державним виконавцем.

Херсонським обласним управлінням ВАТ «Державний ощадний банк України»також було подано апеляційну скаргу на постанову від 02 вересня 2011 року. Апелянт просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі вказуючи на те, що Каланчацьким районним судом Херсонської області під час розгляду даної адміністративної справи було порушено правила предметної підсудності. Адміністративний позов в порядку КАС України мав розглядатися не Каланчацьким районним судом Херсонської області, а скарга на дії та рішення ВДВС повинна була розглядатись Скадовським районним судом Херсонської області в порядку ЦПК України, як судом, який ухвалив рішення та видав виконавчі листи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Колегією суддів встановлено, що 26 травня 2011 року державним виконавцем відділу ДВС Каланчацького районного управління юстиції було відкрито виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-996/10 виданого 16 листопада 2010 року Скадовським районним судом Херсонської області про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України»заборгованості за кредитним договором в сумі 52120,33 доларів США, що еквівалентно 413454,93 грн., про що виніс постанови про відкриття виконавчих проваджень і даними постановами накладено арешт на все майно позивачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документу виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що зазначені вимоги закону державним виконавцем не було виконано і в постановах про відкриття виконавчих проваджень №26741958, №26730794 від 25 червня 2011 року не вказано, у якій строк боржникам необхідно самостійно виконати рішення суду. В звязку з цим суд першої інстанції прийшов до висновку, що постанови державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень №26741958, №26730794 від 25 червня 2011 року підлягають скасуванню, що в свою чергу являється підставою для звільнення майна з пд. арешту.

Проте, з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог позивача погодитися не можна. Колегія суддів вважає їх не правильними і такими, що не відповідають вимогам КАС України та приймає доводи, наведені в апеляційних скаргах про те, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 26 травня 2011 року, п. 2 постанови боржнику було надано строк для добровільного виконання рішення до 01 червня 2011 року.

Згідно пояснень державного виконавця у постановах про відкриття виконавчих проваджень строк для добровільного виконання рішення боржникам було проставлено власноруч державним виконавцем у звязку з технічною помилкою.

Крім того, 01 червня 2011 року ОСОБА_2 до відділу Державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області було подано заяву про продовження строку для добровільного виконання рішення у звязку з тим, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 26 травня 2011 року було отримано ним лише 28 травня 2011 року. Того ж дня державним виконавцем було винесено постанову про продовження строку для добровільного виконання рішення до 06 червня 2011 року. Ця обставина свідчить про те, що позивачі знали про наданий для добровільного виконання рішення строк (01.06.2011 р.).

Посилання позивачів на те, що ними не отримувалися постанови про відкриття виконавчих проваджень, спростовуються рекомендованими повідомленнями про вручення, власноруч підписаним боржником, яке було повернуто до відділу ДВС Каланчацького РУЮ. Про отримання постанов про відкриття виконавчих проваджень свідчить також вищезазначена заява ОСОБА_2 про продовження строку для добровільного виконання рішення. Таким чином, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що державним виконавцем не було виконано вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів приймає до уваги доводи апеляційних скарг про те, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та ґрунтуються на хибних твердженнях позивачів.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі вимог ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог позивачів.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 202; 205; 207; 254 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги відділу Державної виконавчої служби Каланчацького районного управління юстиції Херсонської області, Херсонського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України»задовольнити, постанову Каланчацького районного суду Херсонської області від 02 вересня 2011 року скасувати, прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 19.03.2012 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький