Справа № 428/4671/17
Суддя: Журавель Т. С.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/4671/17
Провадження №2-а/428/250/2017
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Журавель Т.С., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, з урахуванням уточнення позовних вимог, про визнання неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80 % на 84 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зобов`язання відповідача встановити позивачу щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці, починаючи з 31.03.2017 року у розмірі 84 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 01.08.1991 року по 09.07.2012 року він працював суддею Сєвєродонецького міського суду Луганської області. Відповідно до наказу № 30-к від 09.07.2012 року він був звільнений у відставку за власним бажанням. Стаж роботи на посаді судді складає 20 років 11 місяців 07 днів. На цей час він перебуває на обліку в УПФУ в м. Сєвєродонецьку та отримує довічне грошове утримання, що становить 80 % розмір суддівської винагороди. 30.03.2017 року він звернувся до відповідача з заявою стосовно проведення перерахунку призначеного довічного грошового утримання у розмірі 84 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. На що листом від 12.04.2017 року № 64/А-4 отримав відмову у перерахунку пенсії. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними, тому був змушений звернутися з даним позовом до суду.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідач надав письмові заперечення, у яких зазначено, що з 10.07.2012 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді складає 20 років 11 місяців 09 днів відповідно розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача становить 80 % заробітної плати судді. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області 11.09.2013 року у справі №428/6509/13-а, що набрало законної сили, позивачу був встановлений розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи із 80 % заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді. Позивач не звертався до відповідача з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, тому будь-яке рішення відповідачем не приймалося. З огляду на викладене просить відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до ч. 4 ст.122 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно трудової книжки ОСОБА_1 з 01.11.1970 року по 10.12.1972 року перебував на військовій службі. З 01.08.1991 року до 09.07.2012 року працював на посаді судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області. На підставі наказу голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 30-к від 09.07.2012 року та відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.05.2012 року № 4743-VI «Про звільнення суддів» звільнений з посади Сєвєродонецького міського суду Луганської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Період проходження військової служби також підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 та копією військового квитка серії НОМЕР_1 , виданого 01.11.1969 року Комутовським районним військовим комісаріатом Курської області.

30.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку з заявою про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання з моменту звернення, а саме з 30.03.2017 року, з урахуванням до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби з 01.11.1970 року по 10.12.1972 року, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 % від суми суддівської винагороди.

Згідно листа УПФУ в м. Сєвєродонецьку №64/А-4 від 02.04.2017 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні його заяви про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Позивач вважає вищевказану відмову протиправною.

Суд погоджується з вищевказаним твердженням позивача з огляду на наступне.

У відповідності до п. 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VII «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30.09.2016 року, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

З матеріалів справи встановлено, що позивач 01.08.1991 року був обраний на посаду судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області.

Відповідно ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, який діяв на той час, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Пунктом 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів", передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до Указів Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" та № 1061/2002 від 25.11.2002 року "Про внесення змін до Указу Президента України від 10.07.1995 року № 584", до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах період проходження строкової військової служби.

Згідно п. 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI (редакція до 25.03.2015 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Аналізуючи викладене, вбачається що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової служби.

Аналогічний висновок закріплений в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 27.03.2017 року у справах №537/6216/16-а, №629/4709/16-а, від 23.03.2017 року у справі №766/16368/16-а та ін.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 зазначено, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Тлумачення словосполучення "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, Конституційний Суд України дав у рішенні від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005, згідно з яким "…конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод - є їх обмеження. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними". Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Таким чином вбачається, що зміст та обсяг досягнутих позивачем соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів, а тому є необхідність у зарахуванні до стажу роботи на посаді судді стаж, який складається з календарного періоду проходження строкової військової служби з 01.11.1970 року по 10.12.1972 року. Стаж роботи позивача на посаді судді на час виходу у відставку дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84 % від суми суддівської винагороди.

Крім того, посилання відповідача у своїх запереченнях на те, що позивач не звертався до них з заявою про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, а тому відповідачем не приймалося будь-яке рішення, судом до уваги не приймається та спростовується, наявними в матеріалах справи, копіями заяви позивача та листа-відповіді відповідача.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що обставини викладені позивачем в обґрунтування позову знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а отже адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі згідно зі статтею 94 КАС України, суд враховує задоволення позову та вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80 % на 84 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області встановити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці, починаючи з дня звернення, а саме з 31.03.2017 року у розмірі 84 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 640 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т. С. Журавель