Справа № 2-а-4245/11
Суддя: Клікунова А. С.
Дата ухвалення: 2012-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а 533-122/2012
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( в порядку письмового провадження)

21 лютого 2012 року м. Мар`їнка

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Клікунової А.С.,

при секретарі: Харьковій Л.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Мар"їнському районі Донецької області про визнання незаконними дій та скасування вимоги про сплату боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Мар"їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати незаконними дії працівників управління пенсійного фонду України в Мар"їнському районі Донецької області та скасувати вимогу про сплату боргу № Ф-1054 від 5 липня 2011 року по сплаті страхових внесків на загальнообов"язкове державне пенсійне страхування.

У позовній заяві позивач зазначив, що він є суб"єктом підприємницької діяльності, платником фіксованого єдиного податку, відповідно до діючого законодавства не має зобовязань перед управлінням пенсійного фонду України в Мар"їнському районі Донецької області по сплаті збору на загальнообовязкове пенсійне страхування, оскільки він сплачує єдиний податок та не є платником страхових внесків на загальнообовязкове пенсійне страхування.

Сторони, які у встановленому законом порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач направив до суду заяву, якою просив розглянути справу у відсутності його представника та письмове заперечення на позовну заяву в якому зазначає, що з введенням в дію Закону України Про внесення змін до законів України Про Державний бюджет України на 2010 рік та Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування від 08 липня 2010 року фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах, зобовязані сплачувати страхові внески у розмірі, який може бути визначений ними самостійно. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини витрат на оплату праці в місяць. До такої категорії платників відноситься і позивач, який мав сплатити суми страхових внесків, нараховані за період з липня по грудень 2010 року. Позивачем суму внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування не сплачено, тому така заборгованість стягується у порядку, встановленому ст.106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

За таких обставин і відповідно до ст. 122 КАС України суд визнав можливим розглянути справу без участі сторін та на підставі доказів, наданих у справі в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності - фізична особа та платник єдиного податку. Позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області як платник страхових внесків.

5 липня 2011 року управлінням пенсійного фонду України в Марїнському районі була сформована та направлена позивачу вимога про сплату боргу та розрахунок суми нарахованої заборгованості, яким ОСОБА_1 визначений розмір доплати до мінімального страхового внеску.

Зазначені повідомлення-розрахунок та вимога про сплату боргу були направлені на адресу позивача поштою та отримані ним.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Процедура реєстрації та обліку платників внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески), обчислення і сплати страхових внесків та інших платежів до бюджету Пенсійного фонду України підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності і господарювання та фізичними особами, нарахування і сплати фінансових санкцій та пені, подання страхувальниками звітності управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах визначається Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннястрахові внески до Пенсійного фонду України є цільовим загальнообовязковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі статтею 17 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхуваннястрахувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок, як зазначено в частині 1 статті 24 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до підпункту 4 пункту 8 розділу XV Прикінцеві положенняЗакону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в редакції від 17 липня 2010 року, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом. Сума страхового внеску встановлюється зазначеними особами самостійно для себе та членів їх сімей, які беруть участь у провадженні такими особами підприємницької діяльності та не перебувають з ними у трудових відносинах. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини фіксованого або єдиного податку, що перерахована до Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску за кожну особу та не більше розміру страхового внеску, обчисленого від максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, оподатковуваного доходу (прибутку), загального оподатковуваного доходу, з якої сплачуються страхові внески.

Згідно з частиною 6 статті 20 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннястрахувальники, зокрема, зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані на відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, - квартал.

Відповідно до підпункту 2.1.3 пункту 2.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі Інструкція) платниками страхових внесків є фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок).

Страхові внески платниками, визначеними підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 цієї Інструкції, які обрали особливий спосіб оподаткування, сплачуються ними за себе та членів своїх сімей, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності (підпункт 2.1.4 пункту 2.1 цієї Інструкції), до 20 числа поточного місяця за попередній у фіксованому розмірі, як визначено в підпункті 5.3.4 пункту 5.3 Інструкції.

Згідно з частиною 2 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, яка діяла у редакції до 2011 року, суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Відповідно частини 3 статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуванняв редакції, що діяла до 01 січня 2011 року, територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій. У разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом 10 робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом 10 робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби.

Таким чином, Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування передбачено право органів Пенсійного фонду України складати вимоги про сплату боргу без обмежень щодо наявності чи відсутності поданої платником страхових внесків звітності.

Суд не бере до уваги посилання позивача у якості обґрунтування позову на Указ Президента України Про державну підтримку малого підприємництва, Указ Президента Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва, оскільки ці норми права спірні правовідносини не регулюють. Більш того, постанова Кабінету Міністрів України Про сплату внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування фізичними особами-субєктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, на яку посилається ОСОБА_1 як правовий акт, який ущемляє інтереси позивача, взагалі визнана такою, що втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня № 278.

Щодо твердження позивача про знаходження останнього на спрощеній системі оподаткування, що звільняє його від сплати внесків до органів Пенсійного фонду України суд зазначає наступне.

Фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, зобовязані сплачувати страхові внески в розмірі, який визначається ними самостійно. При цьому сума страхового внеску з урахуванням частини сплаченого єдиного податку, яка перераховується до органів Пенсійного фонду України, повинна становити не менше мінімального розміру страхового внеску. Статтею 5 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннярегулюються відносини, що виникають між субєктами системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів на ці правовідносини може поширюватися лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить. Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообовязкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню, перелік платників страхових внесків, їх права та обовязки, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Статтею 18 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхуваннявизначено, що страхові внески є цільовим загальнообовязковим платежем, яка справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом, вони не включаються до складу податків, інших обовязкових платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство, а отже, іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Таким чином, суд дійшов висновку, що страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, а іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати цих внесків.

З 01 січня 2011 року набрав чинності Закон України від 08.07.2010 року №2464 Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, у звязку з чим втратили чинність положення частини першої девятої статті 106 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Абзацами 5-6 частини 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхуванняпередбачено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Оскільки суми доплати до мінімального страхового внеску були визначені позивачу управлінням пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області за період з липня по грудень 2010 року, застосовується законодавство, яке діяло у цьому періоді.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що управління пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області, приймаючи оскаржувану ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, внаслідок чого позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду України в Мар"їнському районі Донецької області про визнання незаконними дій та скасування вимоги про сплату боргу залишити без задоволення.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Марїнський районний суд Донецької області в десятиденний строк з дня проголошення постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Марїнського районного суду (підпис) А.С. Клікунова

З оригіналом згідно

Суддя

Дата документу 21.02.2012