Справа № 201/4565/17(2-а/201/149/2017)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2017 рокусправа № 201/4565/17(2-а/201/149/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Головко О.В. Суховаров А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Пенсійний фонд України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Пенсійний фонд України, в якому просив визнати незаконними дії відповідача щодо відмови нарахувати та виплатити позивачу пенсії, що призначена згідно Закону України «Про песійне забезпечення осіб, звільнених з вйськової служби, та деяких інших осіб» за 2016 рік, починаючи з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року. Зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію, що призначена згідно Закону України «Про песійне забезпечення осіб, звільнених з вйськової служби, та деяких інших осіб» за 2016 рік, починаючи з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що позивач у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 216 року працював у Національній поліції України на посаді начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яка відповідно до Закону України «Про державну службу» належить до посад державних службовців, а тому на підставі пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів україни» від 24.12.2015 №911-VIII має право на отримання пенсії, яка була призначена йому відповідно до умов Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за 2016 рік, починаючи з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Позивач у судовому засіданні підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, наполягає на її задоволенні.

Представник відповідача заперечує проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ. (а.с. 26, 29)

01.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213-УІІІ, яким внесено зміни до частини 1статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до якої тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів 1 та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону україни «Про статус втеренів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про держану службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуваються.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.11.2015р. № 911-VIII, яким внесено зміни до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відповідно до якої, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону україни «Про статус втеренів війни, гарантії їх соціального захисту», які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про держану службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 працююци на посаді начальника відділу юридичного забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та на умовах передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим, враховуючи зміни внесені Законом № 213-УІІІ та Законом № 911-УІІІ не мав права на отримання пенсії, яка призначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

Оскільки позивач не повідомив пенсійний орган, що отримуючи пенсійні виплати, він продовжує працювати на умовах передбачених Законом України «Про державну службу», відповідач продовжуву нарахування пенсії, внаслідок чого виникла її переплата.

Внаслідок чого, Головним управлінням пенсійного фонду прийнято рішення про стягнення з позивача сум пенсії, виплаченої надміру за періоди з 07.11.2015 по 28.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.01.2016 в розмірі 12842грн.98коп.

З 01.02.2016 позивачу на виконання Закону №911-VIII було тимчасово призупинено виплату пенсії.

При винесенні рішення про стягнення сум пенсії, виплачених надмірно, було враховано, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 23.12.2015р. № 900-УІІІ пенсії особам, які проходять військову службу або займають посади державних службовців у Національній поліції, за період з 29.12.2015 по 31.12.2015 виплачується в повному обсязі.

ОСОБА_1 оскаржено вищевсказане рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області до суду.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 29 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2016 року постанову суду першої інстанції скасовано, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним рішення Головного управління про стягнення сум пенсії, виплачених надміру ОСОБА_1 в частині за період з 07.11.2015 по 28.12.2015 в розмірі 8018 грн 42 коп. та в цій частини вказане рішення скасовано. (а.с. 54 - 56).

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. № 7-рп/2016 (справа № 1-38/2016) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, а саме першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону україни «Про статус втеренів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про держану службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Згідно пункту 2 резолютивної частини цього рішення положення першого речення частини 1 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. № 2262-ХІІ зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення (20.12.2016р.).

Закон України від 15.11.2016р. № 1741-VIII «Про внесення зміни до пункту 3 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо поширення дії цього Закону на колишніх працівників органів внутрішніх справ України в частині не застосування обмежень щодо виплати пенсії особам, які перебувають на посадах Національної поліції України, набрав чинності 01.01.2017р.

Відповідно до абз. 2 п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999р. № 1-рп/99, за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовуються той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Зважаючи на вищевикладені зміни в законодавстві, нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1 в період з 20.12.2016 по 31.12.2016 була здійснена в повному обсязі.

З огляду на те, що позивач в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 працював на посаді начальника відділу юридичного забезпечення головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у період з 01.01.2016 по 19.12.2016 пенсійні виплати йому не виплачувалися в силу вищенаведених законодавчих норм.

З 01.01.2017 виплата пенсії позивачу була поновлена на підставі пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774 від 06.12.2016р.

Так, Головним управлінням, як органом виконавчої влади, на виконання Законів тимчасово зупинено виплату пенсії, а не позбавлено позивача права на таку пенсію.

Закон України «Про внесення зміни до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо поширення дії цього Закону на колишніх працівників органів внутрішніх справ України» № 1741-VIII від 15.11.2016 року, набрав чинності лише з 01.01.2017 року, тому посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що у нього виникли правові підстави для звернення до Головного управління Пенсійнрго фонду України в Дніпропетровській облатсі з вимогами щодо нарахування та виплати пенсії за 2016 рік є безпідставними.

Оскільки в період з 01.01.2016 по 19.12.2016 ОСОБА_1 працював на посаді та умовах Закону України «Про державну службу», тоді як частина 1 статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ містить застереження щодо виплати пенсії особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законом України «Про державну службу», дії головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призупинення виплати пенсії є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки головне управління діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у порядку, встановленому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров