Справа № 335/2471/17
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/2471/17 2-а/335/290/2017
13 червня 2017 року суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Геєць Ю.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району (далі - УПСЗН), в якому просив визнати протиправними дії відповідача під час проведення у 2016 р. виплати одноразової щорічної допомоги за ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та стягнутим з відповідача на його користь одноразову щорічну допомогу до 5 травня за 2016 рік з урахуванням раніше сплачених сум, а саме 4 730,00 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він є учасником бойових дій. Чинна редакція статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачає виплату одноразової щорічної допомогу до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком. Проте, йому було виплачено вказану допомогу відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 в сумі 920,00 гривень. Позивач двічі 15.09.2016 року та 12.12.2016 року звертався до УПСЗН з вимогою про виплату йому одноразової допомоги до 5 травня у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, проте відповіді на заяви не отримав. Відтак, відповідач недоплатив йому суму допомоги за вищевказаний період на суму 4 730 грн. На підставі викладеного, просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою судді від 24.05.2017 року відкрито скорочене провадження у справі.
09.06.2017 року до суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких відповідач із посиланням на норми діючого законодавства зазначив, що з його боку не були допущені порушення прав та законних інтересів позивача. Відповідач є бюджетною установою, яка повністю утримується за рахунок відповідного державного або місцевого бюджету. Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що фінансування витрат щорічної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України У свою чергу у перехідних положеннях Бюджетного кодексу України визначено,що норми і положення ст. ст, 12-16 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету. Постановою Кабінету міністрів від 02.03.2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2016 році, розмір виплати зокрема учасникам бойових дій становить 920грн. А отже виплату ОСОБА_1 у розмірі 920,00 грн. здійснено на законних підставах, в межах встановленого бюджетного призначення. Тому відповідач, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.
ОСОБА_1, є учасником бойових дій, що підтверджується копією відповідного посвідчення від 10.02.2004 року (а.с. 48).
Спірні правовідносини, що склались між сторонами врегульовані Конституцією України, Бюджетним кодексом України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.
Згідно з пунктом 26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
У відповідності до частини 2 статті 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.
Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.
Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.
Пунктом 2 статті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: … учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень.
Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України, роз'яснено, що Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності, який передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Суд приходить до висновку, що у 2016 році виплата позивачу ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій, була здійснена відповідачем у порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, в межах даних правовідносин не можливо стверджувати про порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача та про невідповідність дій відповідача будь-яким критеріям, зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, з огляду на що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 суд не вбачає.

На підставі викладеного, ст.ст.1, 2, 4, 5, 6, 10, 11, 14, 15, 17, 23, 48, 58, 69-71, 79, 86, 87, 94, 98, 104, 105, 111, 112, 114, 121, 160, 161, 162, 163, 183-2, 185, 186, 244-2, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги - відмовити.

Постанову прийнято в порядку скороченого провадження та складено у повному обсязі 12 червня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена в Дніпропетровський Апеляційний адміністративний суд на протязі десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження адміністративному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Ю.В.Геєць