Справа № 812/578/17
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 червня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/578/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Петросян К.Є.,

при секретарі судового засідання Дюкаревій М.І.,

за участю:

представника позивача не прибув,

представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю Науково виробниче обєднання ОСОБА_3 склопластик про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2017 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю Науково виробниче обєднання ОСОБА_3 склопластик про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Відповідачем здійснено реєстрацію у Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів 29.09.2011.

Відповідно до Порядку подання підприємствами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість та працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого Постановою КМУ від 31.01.2007 №70 Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні, відповідач надав звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік за формою 10-ПІ.

22.02.2017 позивачем було направлено до державної служби зайнятості запит про надання відповідачем інформації про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, а також про випадки відмови у працевлаштуванні безробітних, направлених для працевлаштування. Крім того, було запитано про здійснення відповідачем замовлення на професійне навчання або перепідготовку осіб з інвалідністю.

Згідно відповіді служби зайнятості, відповідач надавав інформацію про попит на робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю, але не здійснював замовлення на навчання та перекваліфікацію.

Тому, на думку позивача, відповідачем здійснено не всі можливі заходи для працевлаштування осіб з інвалідністю, а лише подано до центру зайнятості звітну форму 3-ПН, що є найпростішим варіантом з численних, передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю.

Позивач повідомив відповідача про сплату адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю за 2016 рік в строк до 15 квітня 2017 року, направивши на ім'я керівника підприємства лист. Однак, до цього часу оплату адміністративно-господарських санкцій відповідачем не здійснено, що є підставою для звернення до суду.

На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з відповідача на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарську санкцію за 2016 рік у сумі 353747,10 грн., пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій за період з 19.04.2017 по 19.04.2017 у розмірі 141,50 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 5308,33 грн.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не прибув у судове засідання, надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Представники відповідача у судовому засіданні проти позову заперечували, про що надали суду письмові заперечення (а.с.35-37), відповідно до яких пояснили наступне.

З метою виконання «Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007р. № 70, протягом 2016 року відповідач надавав інформацію ОСОБА_3 міському центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів за формою 3-ПН, а позивачу - звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів.

Органи, які можуть сприяти працевлаштуванню, а саме ОСОБА_3 міський центр зайнятості, повідомлявся належним чином про наявність вакансій протягом 2016 року.

Крім того, протягом 2016 року відповідач брав участь у проведенні всіх «Ярмарок вакансій» для вирішення питання працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями, які проводилися ОСОБА_3 міським центром зайнятості за участю Управління праці та соціального захисту населення, що підтверджується листом ОСОБА_3 міського центру зайнятості № 13/04-1391 від 04.05.2017.

На протязі 2016 року ОСОБА_3 міським центром зайнятості особи з інвалідністю для працевлаштування на ТОВ «НВО «ОСОБА_3 Склопластик» не направлялися, що підтверджується листом № 13/02-1387 від 04.05.2017.

На протязі 2016 року відповідач здійснив підбір робочого місця працівнику ОСОБА_4 на підприємстві, де настала інвалідність, що підтверджується випискою з наказу № 223 від 19.07.2010 та довідкою МСЕК № 440610 від 16.03.2016.

Крім того, на протязі 2016 року, ТОВ «НВО «ОСОБА_3 Склопластик», з метою працевлаштування інвалідів, на виконання встановленої законодавством України квоти, самостійно працевлаштував ОСОБА_5 на посаду повара на підприємстві відповідача, створив для неї умови праці з урахуванням рекомендацій МСЕК та індивідуальних програм реабілітації, що підтверджується випискою з наказу № 4 від 29.02.2016 та довідкою МСЕК № 104658 від 30.07.2001.

Таким чином, на думку ТОВ НВО ОСОБА_3 Склопластик, для виконання нормативу робочих місць він здійснював активну участь у заходах, що проводить державна служба зайнятості для працевлаштуванні людей з інвалідністю, а саме: забезпечував для осіб з інвалідністю робочі місця з відповідною оплатою праці з урахуванням професійно-кваліфікаційного складу безробітних, зареєстрованих в державній службі зайнятості; здійснював підбір робочого місця працівникам на підприємстві, де настала інвалідність; приймав на роботу осіб з інвалідністю, які безпосередньо зверталися до підприємства за працевлаштуванням; пристосовував робочі місця для інвалідів з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальної програми реабілітації інваліда; брав участь у заходах, що організовують центри зайнятості для роботодавців з метою підбору кандидатів на роботу - ярмарках вакансій, презентації професій, зустрічах, з метою вирішення потреб та обговорення перспектив.

Щодо виконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідачем було надано позивачу звіт за 2016 рік про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою № 10-ПІ, затверджений наказом Мінпраці від 10.02.2007 № 42.

Відповідач зазначає, що ним було виконано всі вимоги Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів, а також вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році, а тому, у відповідності до ч. 2 ст. 21 Господарського кодексу України до відповідача не можуть бути застосовані адміністративно-господарські санкції, передбачені ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 р. № 875-ХІІ.

Відповідач не може бути притягнений до відповідальності за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування та відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватися.

На підставі вищевикладеного, просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши надані суду докази та надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче обєднання «ОСОБА_3 склопластик», , є юридичною особою та зареєстроване у якості роботодавця Луганським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів 29.09.2011 за № 44/129/514, що підтверджується довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 29.09.2011 № 1053 (а.с.13, 121-124).

Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів товариство з обмеженою відповідальністю «Науково виробниче обєднання «ОСОБА_3 склопластик» за 2016 рік від 15.02.2017 форми № 10-ПІ, наданого до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 344 особи, з них кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні - 14 осіб. Втім, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність становить 8 осіб, тобто 6 робочих місць особами з інвалідністю зайнято не було.

Позивачем нараховано адміністративно-господарську санкцію за невиконання відповідачем нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю за 2016 рік в строк до 15.04.2017 у розмірі 353747,10 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у сумі 141,50 грн. (а.с.17).

Спеціальним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними здібностями і інтересами, є Закон України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні від 21.03.1991 №875-ХII ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 875)).

За змістом статті 20 Закону №875 Фонду соціального страхування захисту інвалідів надано право на стягнення санкцій за недодержання законодавчо встановленого нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Згідно ч.1 ст.19 Закону №875 для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

За змістом частин 2 та 3 ст.19 Закону №875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів; самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог ст.18 цього Закону.

Частинам 9 та 10 ст.19 Закону №875 передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Отже, виходячи з наведених вимог закону, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону №875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст.19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк (частина 2 статті 20 Закону №875).

Судом встановлено, що ТОВ ТНВО Склопластик, на виконання Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70, щодо надання до центру зайнятості інформації про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів, у відповідності із Порядком подання форми звітності №3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 №316 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за №988/23520 (в редакції, яка діяла протягом 2016 року), щомісяця, починаючи з грудня 2015 року, подавало до ОСОБА_3 міського центру зайнятості звітність форми № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії), а саме: 28.12.2015, 28.01.2016, 25.02.2016, 28.03.2016, 28.04.2016, 30.05.2016, 30.06.2016, 29.07.2016, 26.08.2016, 29.09.2016, 28.10.2016, 28.11.2016, 29.12.2016 (а.с.38-87).

У зазначених звітах роботодавцем було визначено потребу в робочій силі у кількості шести вакансій, тобто відповідач створив робоче місце для особи з інвалідністю та надавав інформацію до місцевих центрів зайнятості у відповідності до норм чинного законодавства.

Факт подачі вказаної звітності підтверджено листом ОСОБА_3 міського центру зайнятості від 27.02.2017 № 13/04-559, з якого вбачається, що відповідач протягом 2016 року надавав інформацію про попит на робочу силу (вакансії), на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю (а.с.16).

Доказів того, що ТОВ НВО ОСОБА_3 склопластик відмовило у працевлаштуванні хоча б одній особі з обмеженими можливостями (інваліду), яка до нього звернулася, або що центром зайнятості направлялися відповідні особи-інваліди, але не були працевлаштовані з його вини, суду надано не було. Більше того, згідно листа ОСОБА_3 міського центру зайнятості від 04.05.2017 №13/02-1387 вбачається, що протягом 2016 року ОСОБА_3 міським центром зайнятості особи з інвалідністю для працевлаштування на ТОВ НВО ОСОБА_3 Склопластик не направлялись через відсутність професійного складу безробітних та індивідуальних рекомендацій МСЕК (а.с.89).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 218 ГК України підставою настання господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб'єкта господарювання вини у вчиненні такого порушення та, якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

ОСОБА_3 міського центру зайнятості від 04.05.2017 №13/04-1391 підтверджено участь ТОВ НВО ОСОБА_3 склопластик у ярмарках вакансій для для вирішення питання працевлаштування осіб з обмеженими фізичними можливостями, які пройшли 04.03.2016, 03.06.2016, 09.09.2016 та 30.11.2016 за участю Управління праці та соціального захисту населення (а.с. 88).

Таким чином, суд вважає, що відповідач вжив усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів у необхідній кількості, та, відповідно, безпосереднього працевлаштування інвалідів на вказані робочі місця, упродовж року інформувало центр зайнятості про наявні вакансії, а тому воно не може бути притягнуте до відповідальності за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування.

Відповідач шляхом надання звітів про наявність робочих місць та потребу у працівниках (форма № 3-ПН) інформував центр зайнятості про створені робочі місця та вакансії для працевлаштування інвалідів.

Позивач не надав суду доказів на спростування зазначених обставин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для стягнення з відповідача адміністративно-господарських санкцій, оскільки на останнього не покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування та за відсутність інвалідів, які бажають працевлаштуватись. При цьому обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постановах від 02.04.2013 у справі № 21-95а13 та від 26.06.2012 у справі № 21-105а12.

Отже, з урахуванням вимог статей 69-72 КАС України, позивачем не доведено правомірність застосованих штрафних санкцій та, відповідно, правомірність нарахування пені, оскільки не доведено наявність об'єкту для її обчислення, що свідчить про передчасність та безпідставність заявлення пені до стягнення.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, зважаючи на те, що доводи позивача стосовно наявності у відповідача обов'язку сплачувати адміністративно - господарські санкції та пеню у визначеному розмірі не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 94 КАС України покладаються на позивача.

На підставі частини 3 статті 160 КАС України у судовому засіданні 13 червня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складання постанови в повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини 4 статті 167 КАС України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 94, 158-163, 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю Науково виробниче обєднання ОСОБА_3 склопластик про стягнення адміністративно господарських санкцій та пені, - відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 14 червня 2017 року.

Суддя ОСОБА_6