Справа № 336/1604/17(2-а/336/168/2017)
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2017 року справа № 336/1604/17 2-а/336/168/2017

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Семененка Я.В. Щербака А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2017 року у справі № 336/1604/17 (2-а/336/168/2017) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 (далі - позивач) задоволено:

- визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя (правонаступником якого є Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя) (далі - відповідач) щодо відмови в призначенні позивачу пенсії за віком у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015 та 2016 роки;

- зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вимог ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком (2014-2016 р.р.) з 03 березня 2017 року, та провести відповідні виплати;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь ОСОБА_1 суму судових витрат, а саме: судовий збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн., та суму витрат на правову допомогу в розмірі 1 500,00 (одна тисяча п'ятсот) грн..

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу. Посилаючись на необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм чинного законодавства, відповідач просить постанову суду першої інстанції у даній справі скасувати та прийняти нову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині що стосується розподілу судових витрат.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 27.05.2009 року перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію за вислугою років як працівник освіти згідно п.«є» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

18 лютого 2016 року позивач набув право на пенсію за віком на загальних умовах у відповідності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та 03 березня 2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» (а.с. 7).

Листом відповідача № 137/К-1 від 06.03.2017 р., позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на загальних підставах, оскільки при переході на пенсію за віком пенсію буде розраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати в галузях економіки за 2008 рік у відповідності до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», як при переході з одного виду пенсії на інший, що призведе до зменшення розміру його пенсії. Позивач вважаючи такі дії протиправними, відмову необґрунтованою, а свої законні права порушеними, звернувся з даним позовом до суду.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.2 ст.40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, позивачу було призначено пенсію відповідно до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV позивач звернувся вперше 03 березня 2017 року.

Отже в даному випадку для розрахунку позивачу пенсії за віком повинен застосовуватись показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

Дана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеними в постанові від 29.11.2016 року по справі № 133/476/15-а.

Доводи апелянта про те, що подана позивачем заява про призначення пенсії не відповідає формі, затвердженій Пенсійним фондом України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки подана заява містить чітку та безумовно визначену вимогу саме про призначення пенсії за віком. До того ж, розглядаючи подану заяву Пенсійний фонд не посилався на невідповідність такої заяви встановленій формі. Крім того, слід зазначити, що в даному випадку право позивача на призначення пенсії не може бути поставлено в залежність від форми поданої заяви, зміст якої є чітким, однозначним і зрозумілим.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог частині призначення позивачу пенсії за віком на загальних підставах з урахуванням ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З доданого до матеріалів справи договору про надання правової допомоги № 84/ш від 03 березня 2017 року, а саме п.5.4, вбачається, що договір вважається виконаним з моменту підписання акта виконаних робіт (а.с. 17).

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких актів виконаних робіт за договором про надання правової допомоги № 84/ш від 30 березня 2017 року.

В наданих суду квитанціях відсутня інформація, яка свідчить про те, по якій справі надавалась правова допомога позивачу.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржена постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу в розмірі 1 500,00 грн..

Керуючись ст.197, п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя - задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2017 року у справі № 336/1604/17 (2-а/336/168/2017) - скасувати в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу в розмірі 1 500,00 (одна тисяча п'ятсот) грн..

В решті постанову Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2017 року у справі № 336/1604/17 (2-а/336/168/2017) - залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду є остаточною та оскарженню не підлягає відповідно до ч.10 ст. 183-2 КАС України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Я.В. Семененко

Суддя: А.А. Щербак