Справа № 559/512/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Ралець Р.В.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" червня 2017 р. Справа № 559/512/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Житомирі апеляційну скаргу Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від "27" квітня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27.04.2017р. позовні вимоги ОСОБА_3 до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, щодо відмови у призначенні, здійсненні нарахування та виплаті ОСОБА_3 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати судді.

Зобов'язано Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити (визначити) та виплачувати ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_1, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків заробітної плати працюючому на відповідній посаді судді, без обмеження граничного, максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи судді більше 28 років, починаючи з 04 жовтня 2016 року з часу звернення ОСОБА_3 до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язано Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснювати ОСОБА_3 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання в разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Стягнуто з Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову позивачу відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Рівненської обласної Ради народних депутатів від 28.09.1994 р. позивача було обрано народним суддею Дубенського міського народного суду Рівненської області. В подальшому, постановою Верховної Ради України, відповідно до ч.1 ст.128 Конституції України, його було обрано безстроково суддею цього ж суду.

Указом Президента України від 23.03.2004р. № 358/2004 ОСОБА_3 переведено до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, де він працював до виходу у відставку.

Постановою Верховної Ради України від 22.09.2016р. №1600-VIII, відповідно до пункту 2, 3 та 9 ч.5 ст.126 Конституції України ОСОБА_3 звільнено з посади судді у зв'язку з поданням заяви у відставку. Стаж роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, станом на 03.10.2016 р. становив 28 років 01 місяць 17 днів.

Відповідно до п.2 ст.6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 р. №3551-ХІІ, він є учасником бойових дій, так як проходив військову службу в Демократичній республіці Афганістан. Законодавство колишнього СРСР і законодавство України передбачає зарахування періоду проходження військової служби до різних видів трудового стажу.

На підставі цієї норми закону після набуття 20-річного стажу роботи на посаді судді, з урахуванням половини терміну навчання та періоду проходження строкової військової служби, йому наказом в.о. голови Дубенського міськрайонного суду від 29.09.2010р. №55-к було призначено та розпочато виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% заробітної плати з 13.08.2008 р. Таким чином, на підставі закону до стажу роботи, який давав право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання йому було зараховано і час навчання і час проходження військової служби, згідно норм закону, які діяли на той час.

Частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992р. та ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010р. (з урахуванням рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016р.) визначено, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У зв'язку із цим після набуття 13.08.2008р. права на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 відсотків та після відпрацювання суддею ще 2 роки, розмір щомісячного довічного грошового утримання згідно з ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992р. наказом в.о. голови Дубенського міськрайонного суду від 29.09.2010р. йому з 13.08.2009р. був збільшений до 82% заробітної плати судді та з 13.08.2010р. до 84% заробітної плати судді, що підтверджується довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 08.12.2016р. № 04-1263/16.

Наказом в.о. голови Дубенського міськрайонного суду від 12.08.2011р. ОСОБА_3 збільшено розмір щомісячного грошового утримання до 86% заробітної плати судді, що підтверджується довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області від 08.12.2016р. № 04-1263/16.

Всього ж після часу набуття права на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80 % (тобто з 13.08.2008р.) позивач продовжував працювати суддею ще до 03.10.2016р., або більше 8 років.

Увесь стаж судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на час звільнення позивача 03.10.2016р. склав 28 років 1 місяць 17 днів, що підтверджено відповідним розрахунком стажу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області.

04.10.2016р. ОСОБА_3 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області з усіма необхідними документами за призначенням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Проте, розмір такого утримання управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області несправедливо та незаконно визначило не у розмірі 90%, а в розмірі 84% заробітної плати судді, виходячи лише з 22 повних років стажу на посаді судді.

Право на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати судді Юзьвяком Б.Г. набуто 13.08.2013р..

03.02.2017р. позивач звернувся з заявою до управління Пенсійного фонду України в Дубенському районі Рівненської області про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, де просив провести перерахунок та виплачувати 90% відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

21.02.2017р. отримав відповідь від відповідача, де йому було відмовлено у зміні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 84% до 90% , починаючи з 04.10.2016р. у зв'язку з відсутністю на це підстав.

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно зі ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст.64 Конституції України).

В силу вимог ст.126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України.

У рішенні Конституційного суду України від 01.12.2004р. №19-рп/2004 зазначено: незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів. Висновок про те, що зменшення обсягу гарантій незалежності суддів суперечить Конституції України також покладено в основу рішень Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. № 8-рп/2005, від 18.06.2007р. № 4-рп/2007, від 22.05.2008р. № 10-рп/2008, від 03.06.2013р. № 3-рп/2013.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

З прийняттям Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010р. перелік посад, стаж роботи на яких підлягав зарахування до стажу роботи, що давав право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, дійсно був зменшений, пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону №2453-VI від 07.07.2010 р. було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом (даний пункт залишався чинним до 28.03.2015 р. - часу набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 p.).

Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи (ч.1 ст.58 Конституції України).

Тому, згідно зі ст.5 ЦК України нові зміни законодавства щодо обчислення стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, не можуть стосуватися його як особи, яка до набрання чинності цих змін вже набула у законний спосіб певні, гарантовані державою права, у т.ч. право на відставку та щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % заробітної плати судді.

Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 р., який набрав чинності з 28.03.2015 р. та змінив редакцію Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010р., а також чинний зараз Закон України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016р., стосуються суддів, які на час набрання чинності зазначеними нормативними актами ще не набули права на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у відповідному розмірі.

Позивачу, як судді у відставці, згідно із п.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992р. №2862-ХІІ з 13.08.2008р. призначено та розпочато виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80%, що підтверджується довідкою від 08.12.2016р. №04-1263/16, виданою ДСА України в Рівненській області (а.с.11).

З часу набуття права на відставку позивачем, а саме станом на 13.08.2008р. стаж роботи на посаді судді становив : - 13 років 10 місяців 09 днів.

Окрім цього, у відповідності до Закону "Про судоустрій та статус суддів" позивачу зараховано половина терміну навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 11 місяців; період проходження строкової військової служби - 11 місяців 09 днів; період проходження строкової служби на території Республіки Афганістан 3 роки 3 місяці 12 днів, всього ж стаж роботи, що дає право на щомісячне грошову утримання станом на 13 серпня 2008 року становив 20 років.

Згідно Наказу в.о.голови Дубенського міськрайонного суду Рівненської області №41-К від 12.08.2011р. позивачу відповідно до норм вищевказаного закону було збільшено щомісячне грошове утримання до 86% (а.с.13).

Стаж судді Юзьвяка Б.Г., на час виходу у відставку з правом отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на час звільнення позивача 3 жовтня 2016 року склав 28 років 1 місяць 17 днів, що стверджено також поданим розрахунком стажу судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області, виданим 04.10.2016р. (а.с.14).

Пунктом 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-XІI від 15.12.1992р. та постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2008р. №545 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», передбачено що «до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби».

Частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» №2862-ХІІ від 15.12.1992 р. та частиною 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 7 липня 2010 року (з урахуванням рішення Конституційного Суду України №4-рп/2016 від 08.06.2016р.) визначено, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

З прийняттям Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI від 07.07.2010р. перелік посад, стаж роботи на яких підлягав зарахування до стажу роботи, що давав право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, був зменшений, пунктом 11 розділу XIII «Перехідні положення» Закону №2453-VI від 07.07.2010р. передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом (даний пункт залишався чинним до 28.03.2015 р. - часу набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" №192-VIII від 12.02.2015 p.).

Згідно зі статтею 8 Основного Закону в Україні визнається й діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основою якого є ідея передбачуваності очікування суб'єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам. Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України в рішеннях від 22.09.2005р. №5-рп/2005, від 29.06.2010р. №17-рп/2010, від 22.12.2010р. №23-рп/2010, від 11.10.2011р. №10-рп/2011 від 08.06.2016р. №4-рп/2016).

У рішенні Конституційного суду України від 25.01.2012р. №3-рп/2012 вказано, що в аспекті конституційного подання положення ч.2 ст.95, ч.2 ст.124, ч.1 ст.129 Конституції України, п.5 ч.1 ст.4 Бюджетного кодексу України та п.2 ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, в систему зв'язку з положеннями ст.6, ч.2 ст.19, ч.1 ст.117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Прийнятий Верховною Радою України Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. №213-VIII є чинним, неконституційним не визнавався, а тому в аспекті положень ст.19 Конституції України є обов'язковим для врахування управлянням Пенсійного фонду України в Дубенському районі з метою реалізації наданих державою повноважень в частині виплати щомісячного довічного грошового утримання в розмірі передбаченого Законом.

Разом з ти, у пунктах 4 і 7 рішення №8-рп від 11.10.2005р. Конституційний Суд України зазначив, що конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене. Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

На неприпустимості і неконституційності скасування та зміни або встановлення нових підстав і умов надання пільг, компенсацій, гарантій та нарахування пенсій або щомісячного грошового утримання окремим категоріям громадян Конституційний Суд України неодноразово наголошував й у інших своїх рішеннях: від 20.03.2002 р. №5-рп/2002. від 17.03.2004р. №7-рп/2004, від 01.12.2004р. №20-рп/2004. від 18.06.2007р. №4-рп/2007. від 09.07.2007р. №6-рп/2007, від 03.06.2013р. № 3-рп/2013, від 08.06.2016 р. № 4-рп/2016.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ч.2 ст. 8 КАС України).

Європейський суд з прав людини у 1974 році у справі "Міллер проти Австрії" сформулював свою позицію щодо права власності громадянина на пенсію. Зокрема суд зазначив, що у зв'язку зі сплатою обов'язкових внесків до пенсійного фонду виникає право власності на пенсію щодо внесеної частини до цього фонду, а як наслідок - і на відповідний розмір пенсійної виплати (у даному випадку - щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90%).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відмова відповідача призначити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_3 у розмірі 90% заробітної плати судді не ґрунтується на Конституційному принципі верховенства права, вимогах Закону, дії закону у часі і є незаконною, а від так довічне грошове утримання позивача як судді у відставці підлягає встановленню у розмірі 90 %.

Таким чином, апеляційна інстанція приходить до висновку про правомірність доводів суду першої інстанції про наявність у позивача права на призначення та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% заробітної плати працюючому на відповідній посаді судді, без обмеження граничного, максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання, як судді, який на час виходу у відставку мав стаж роботи судді більше 28 років, починаючи з 04 жовтня 2016 року, з часу звернення ОСОБА_3 до Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовну вимогу стосовно того, що в разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, зобов'язати Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснювати ОСОБА_3 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Тим самим, суд запобіг на майбутне можливому порушенню прав позивача.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України предметом судового захисту можуть бути тільки порушені, невизнані чи оспорені права.

Дані виплати є щомісячними і на момент звернення позивача до суду факт порушення його оспорюваного права в майбутньому відсутній.

Статтею 6 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

На думку колегії суддів, вимоги позову щодо виключення можливих порушень прав Позивача Відповідачем в майбутньому, не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до ст.198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право частково скасувати її та в цій частині прийняти нову постанову - про відмову в задоволенні вимоги.

Згідно зі ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду першої інстанції - частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дубенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від "27" квітня 2017 р. в частині задоволення позову: "в разі зміни розміру грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, зобов'язати Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснювати ОСОБА_3 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання" - скасувати та в цій частині відмовити в задоволенні позову.

В решті постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27 квітня 2017 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,35601

3- відповідачу/відповідачам: Дубенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Т.Шевченка,27,м.Дубно,Дубенський район, Рівненська область,35601

- ,