Справа № 820/7221/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 травня 2017 р. № 820/7221/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представника позивача - Крашенінніков В.В.,

представників відповідача - Макаренко М.В., Харитонова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо невжиття заходів, передбачених статтею 43 Податкового кодексу України з повернення Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області надміру сплачених сум з грошових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 192363,66 грн, з податку на прибуток в розмірі 724697,05 грн, по податку з транспортних засобів в розмірі 91,52 грн, по Єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ) в розмірі 9522,57 грн, по екологічному податку (надходження від розміщення відходів) в розмірі 357,16 грн (разом - в сумі 927031,96 грн);

- зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби вжити заходів для повернення на банківський рахунок Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області № 4, МФО 351607 в ПАТ "Банк "Грант" м. Харкова надміру сплачені Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області з податку на прибуток в розмірі 724697,05 грн, по податку з транспортних засобів в розмірі 91,52 грн, по Єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ) в розмірі 9522,57 грн, по екологічному податку (надходження від розміщення відходів) в розмірі 357,16 грн (разом - в сумі 734688,30 грн) шляхом підготовки та подання до відповідного органу Державної казначейської служби України висновку про повернення цих сум коштів з Державного бюджету України;

- зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби вжити заходів для повернення на банківський рахунок Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області в системі електронного адміністрування податків № 6801 (МФО 899998) надміру сплаченої Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області до бюджету суми податку на додану вартість в розмірі 192363,66 грн. шляхом підготовки та подання до відповідного органу Державної казначейської служби України висновку про повернення цих сум коштів з Державного бюджету України;

- вийти за межі заявлених позовних вимог та захистити порушені відповідачем права, свободи та інтереси позивача у інший законний спосіб у випадку, якщо по підсумках розгляду справи Харківський окружний адміністративний суд прийде до висновку, що позивачем у цьому адміністративному позові неправильно, неточно чи неповно визначений предмет позовних вимог.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідачем в порушення вимог діючого законодавства протиправно вчинено бездіяльність щодо неповернення надміру сплачених сум з грошових зобов'язань з податку на додану вартість, податку на прибуток, податку з транспортних засобів, по Єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ), по екологічному податку (надходження від розміщення відходів) шляхом перерахування на банківський рахунок позивача, з урахуванням наявності законодавчо передбачених підстав та на підставі ст. 43 Податкового кодексу України. Так, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо невжиття заходів також не подано відповідного висновку до казначейської служби до виконання про повернення надміру сплачених коштів по вищезазначеним податкам. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав.

Представники відповідачів заперечували проти задоволення позовних вимог та зазначили, що Харківське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби діяло у відповідності до вимог закону та інших нормативно-правових актів, не порушувало права та законні інтереси позивача, а відтак позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Представники сторін у судовому засіданні підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з таких підстав.

З моменту набрання чинності Законом України від 02.07.2015 № 580-УІІІ "Про Національну поліцію" (07.11.2015), Закон України "Про міліцію" втратив чинність.

Водночас, на виконання норм Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII "Про Національну поліцію" Кабінетом Міністрів України та Міністерством внутрішніх справ України було розпочато реформування правоохоронних органів держави.

Постановою КМУ від 13.10.2015 № 834 "Питання функціонування органів поліції охорони як територіальних органів Національної поліції та ліквідації деяких територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" замість підрозділів Державної служби охорони при МВС України були утворені нові юридичні особи публічного права - органи поліції охорони як територіальні органи Національної поліції.

Як вбачається з пояснень представника позивача, наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 66 було затверджене Положення про Управління поліції охорони в Харківській області (), яке було визнано правонаступником усіх прав та обов'язків УДСО лише в частині укладених договорів охорони та інших господарських договорів.

Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1399 було запроваджено процедуру припинення УДСО як юридичної особи шляхом його ліквідації. Пунктом 2 цього наказу створені ліквідаційні комісії відповідних підрозділів Державної служби охорони, що ліквідуються згідно із цим наказом, а пунктом 3 цього наказу обов'язки голови ліквідаційної комісії УДСО покладені на заступника начальника Управління поліції охорони в Харківській області Жеребцова С.М.

З 07.11.2016 всі працівники УДСО (атестований та вільнонайманий склад) за їх бажанням були переведені в штат Управління поліції охорони в Харківській області та розпочалася процедура переведення охоронних функцій по укладеним договорам з УДСО до Управління поліції охорони в Харківській області.

Спільним наказом МВС України Національної поліції України від 01.03.2016 № 144/189 були затверджені акти приймання-передачі майна, прав та обов'язків" щодо безоплатної передачі всього рухомого майна, коштів, прав та обов'язків з балансу УДСО (код 08597026) на баланс Управління поліції охорони в Харківській області (код 40108955).

Спільним наказом МВС України на Національної поліції України від 01.06.2016 № 451/459 були затверджені акти приймання-передачі всього державного нерухомого майна з балансу УДСО на баланс Управління поліції охорони в Харківській області.

Таким чином, починаючи з 01.06.2016 у розпорядженні УДСО вже немає ні державних коштів, ні рухомого та/або нерухомого державного майна.

З липня 2016 року УДСО повністю припинило здійснення своєї господарської діяльності з надання послуг охорони та з обслуговування майна, яке знаходилося у його розпорядженні на праві оперативного управління. Разом з цим, процедура ліквідації УДСО як юридичної особи на сьогодні ще триває (не завершена).

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області протягом 2015-2016 року засобами електронного зв'язку направлено до податкового органу податкові декларації по ПДВ та проведено оплату податку по ПДВ згідно платіжних доручень (т.1 а.с. 157-186).

У грудні 2016 року позивачем були задекларовані зобов'язання з ПДВ на суму 2304,00 грн. у зв'язку з набранням законної сили рішенням Господарського суду Харківської області від 14.11.2016 по справі № 922/3587/16 про стягнення з Головного управління юстиції в Харківській області грошових коштів у сумі 14437,09 грн. з відшкодування витрат на утримання орендованого цим суб'єктом нерухомого майна за період з січня 2016 року по квітень 2016 року.

У зв'язку з процедурою ліквідації позивача, на підставі направлень від 01.12.2015 року № 173, 174, 175-178 Спеціалізованою СДПІ (правонаступником якої є Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби) було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2012 року по 30.11.2015 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 року по 30.11.2015 року, результати чого оформлено актом від 14.01.2016 року № 1/28-09-49-15/08597026.

В результаті перевірки, контролюючим органом встановлено порушення:

- п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу встановлено заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет у розмірі 3779,00 грн.;

- абз. 11 п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу, а саме здійснено реєстрацію 4 податкових накладних, які складені у квітні та червні 2015 року у Єдиному реєстрі податкових накладних з перевищенням 15 днів, наступних за датою їх складання;

- п. 176.2 (б) ст.. 176 Податкового кодексу України, а саме неподання, подання х помилками та недостовірними відомостями податкової звітності за 2012-2015 роки.

На підставі вищезазначеного акту, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення від 26.01.2016 року № , грошові зобов'язання по якому було сплачено позивачем, що підтверджується реєстром платіжних доручень за 27.01.2016 року та 05.04.2016 року (т.1 а.с. 196-197). Доказів спростування вказаних обставин відповідачем до суду не надано.

В подальшому, з огляду на процес ліквідації позивача, останній, як вбачається з пояснень представника управління, листом від 16.08.2016 № 48/5-326/Жр звернувся до відповідача з питань повернення на його банківський рахунок переплат в сумі 724697,05 грн. з податку на прибуток, в сумі 91,52 грн. по податку з транспортних засобів, в сумі 9522,57 грн. по Єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ), в сумі 357,16 грн. по екологічному податку (надходження від розміщення відходів).

Листом від 26.08.2016 № 51/10/28-09-49-23 відповідач відмовився повертати позивачу ці кошти, посилаючись на наявність у позивача податкового боргу з ПДВ у сумі 452109,79 грн.

Листом від 26.12.2016 № 48/9-408/Жр позивач вдруге звернувся до відповідача з заявою про відсутність у нього будь-якого податкового боргу з ПДВ та вимогою про повернення на банківській рахунок переплат в сумі 192363,66 грн. з ПДВ, в сумі 724697,05 грн. з податку на прибуток, в сумі 91,52 грн. по податку з транспортних засобів, в сумі 9522,57 грн. по Єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ), в сумі 357,16 грн. по екологічному податку (надходження від розміщення відходів), разом - в сумі 927031,96 грн.

Поряд з цим, як вбачається з пояснень відповідача, контролюючий орган обґрунтовує свою правову позицію тим, що підприємством до Харківського РВ АТ «Брокбізнес банк» було надане на виконання платіжне доручення від 26.02.2014 року № 1930 на перерахування ПДВ за січень 2014 року у сумі 630000,00 грн., однак банком платіжне доручення прийнято не було, грошові кошти з рахунку УДСО ГУМВСУ були списані, але на рахунок УДКС України у м. Харкові зараховані не були.

Таким чином, з огляду на те, що від позивача фактично до бюджету не надійшло грошових коштів в рахунок сплати податкових зобов'язань, то відповідач вважає, що станом на 30.12.2016 року в інтегрованій картці УДСО рахується податковий борг в сумі 452109,79 грн., що в свою чергу унеможливлює проведення процедури повернення бюджетних відшкодувань позивачу.

Отже, контролюючий орган вважає, що УДСО ГУМВСУ не сплачено податкові зобов'язання по ПДВ за січень 2014 року, з огляду на не закінчення АТ «Брокбізнес банк» проведення грошових коштів позивача у сумі 630000,00 грн. згідно платіжного доручення від 26.02.2014 року № 1930, одна при цьому відповідач погоджується що вказані кошти були списані з рахунків позивача (т.2 а.с. 10-12).

Суд вважає за потрібне зазначити, що обставини виникнення за позивачем податкового боргу по ПДВ за січень 2014 року, у зв'язку з не проведення банком платіжного доручення УДСО ГУМВСУ у сумі 630000,00 грн. від 26.02.2014 року № 1930 уже було предметом дослідження Харківського окружного адміністративного суду у справі № 820/4258/14.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2014 року по справі № 820/4258/14 (яка набрала законної сили 21.07.2014 року, а ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.07.2014 року по справі К/800/41522/14 відмовлено у відкритті касаційного провадження на вказану постанову) встановлено, що з моменту прийняття АТ "Брокбізнесбанк" платіжного доручення від 26.02.2014 р. № 1930 податкове зобов'язання УДСО при ГУМВС в Харківській області зі сплати ПДВ за січень 2014 року в сумі 630000,00 грн. є виконаним у повному обсязі, у зв'язку з чим у відповідача були відсутні підстави вважати, що позивачем порушено строки сплати податкових зобов'язань у зв'язку з неперерахуванням банком грошових коштів.

Також, суд зазначив, що дії відповідача по нарахуванню і стягненню з позивача пені в сумі 2809,46 грн. за березень 2014 року та 5464,89 грн. за квітень 2014 року (разом - 8274,35 грн.) є незаконними.

В подальшому, з вересня 2015 року відповідач припинив виносити стосовно позивача податкові повідомлення-рішення, а з жовтня 2015 року - стягувати з Позивача пеню з ПДВ у зв'язку з ненадходженням коштів в сумі 630000,00 грн. до бюджету.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 03.11.2014 та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 08.12.2014 по справі № 820/16067/14 (які набрали законної сили) визнано протиправними дії СДПІ по нарахуванню і стягненню з УДСО пені в сумі 23081,97 грн. за період з 01.05.2014 по 31.08.2014 у зв'язку з ненадходженням до бюджету сплачених УДСО 28.02.2014 коштів в сумі 630000,00 грн. та зобов'язано СДПІ зарахувати ці кошти в рахунок грошових зобов'язань УДСО з ПДВ.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.06.2015 по справах № К/800/66648/14, К/800/665/15 касаційні скарги УДСО та СДПІ по справі № 820/16067/14 залишені без задоволення, а судові рішення - без змін.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2014 та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.01.2015 по справі № 820/17318/14 (які набрали законної сили) визнано протиправним та скасовано складене СДПІ перше податкове повідомлення-рішення від 06.10.2014 № щодо зобов'язання УДСО сплатити штраф з ПДВ у розмірі 10% в сумі 311737,00 грн. за період з січня по червень 2014 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.02.2015 по справі К/800/3784/15 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою СДПІ.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.03.2015 № В 800/1466/15 відмовлено СДПІ у допуску справи № 820/17318/14 для перегляду Верховним Судом України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2015 та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2015 по справі № 820/18965/14 (які набрали законної сили) визнано протиправним та скасовано складене СДПІ друге податкове повідомлення-рішення від 18.11.2014 № щодо зобов'язання УДСО сплатити штраф з ПДВ у розмірі 10% у сумі 64077,89 грн. за липень 2014 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.03.2015 № К/800/9594/15 СДПІ відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою СДПІ у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду України від 20.04.2015 по справі № 820/18965/14 СДПІ відмовлено у допуску цієї справи до провадження Верховного Суду України.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2015 та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2015 по справі № 820/19525/14 (які набрали законної сили) визнано протиправним та скасовано складене СДПІ третє податкове повідомлення-рішення від 01.12.2014 № щодо зобов'язання УДСО сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 64712,59 грн. за серпень 2014 року, а також визнані протиправними дії СДПІ по нарахуванню і стягненню з УДСО пені в сумі 28462,20 грн. за період з 01.09.2014 по 31.12.2014 у зв'язку з ненадходженням до бюджету сплачених УДСО 2/02.2014 з рахунку № 0001 в ПАТ "Брокбізнесбанк" міста Києва згідно платіжного доручення від 26.02.2014 № 1930 коштів в сумі 630000,00 грн. та зобов'язано СДПІ врахувати ці кошти в рахунок грошових зобов'язань УДСО з ПДВ.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 27.05.2015 та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 по справі № 820/1641/15 (які набрали законної сили) визнано протиправним та скасоване складене СДПІ четверте податкове повідомлення-рішення від 17.02.2015 № щодо зобов'язання УДСО сплатити штраф за вересень, жовтень 2014 року у розмірі 10% в сумі 127034,27 грн., а також визнані протиправними дії СДПІ по нарахуванню і стягненню з УДСО пені в сумі 8806,69 грн. за період з 01.01.2015 по 31.01.2015 у зв'язку з ненадходженням до бюджету сплачених УДСО 28.02.2014 з рахунку № 0001 в ПАТ "Брокбізнесбанк" міста Києва відповідно платіжного доручення від 26.02.2014 № 1930 коштів в сумі 630000,00 грн. та зобов'язано СДПІ зарахувати ці кошти в сумі 8806,69 грн. в рахунок грошових зобов'язань УДСО з ПДВ.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2015 та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2015 по справі № 820/4515/15 (які набрали законної сили) скасовані складені СДПІ податкове повідомлення - рішення від 29.04.2015 № щодо зобов'язання УДСО сплатити штраф з ПДВ за листопад 2014 року, грудень 2014 року та січень 2015 року у розмірі 10% в сумі 174403,60 грн., податкове повідомлення-рішення від 29.04.2015 № щодо зобов'язання УДСО сплатити штраф з ПДВ за листопад 2014 року, грудень 2014 року та січень 2015 року у розмірі 20% в сумі 44649,92 грн., а також визнані протиправними дії СДПІ по нарахуванню і стягненню з УДСО пені в сумі 45701,81 грн. за період з 01.02.2015 по 29.04.2015 включно у зв'язку з ненадходженням до бюджету сплачених УДСО 28.02.2014 з рахунку № 0001 в ПАТ "Брокбізнесбанк" міста Києва згідно платіжного доручення від 26.02.2014 № 1930 коштів в сумі 630000,00 грн. та зобов'язано СДПІ зарахувати ці кошти в сумі 45701,81 грн. в рахунок грошових зобов'язань УДСО з ПДВ.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2015 по справі № 820/8268/15 (яка набрала законної сили) скасоване складене СДПІ податкове повідомлення - рішення від 12.08.2015 № про зобов'язання Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 123565,88 грн. за платежем 14010100 з ПДВ за лютий 2015 року, березень 2015 року, а також визнані протиправними дії СДПІ по нарахуванню і стягненню з УДСО пені в сумі 49533,94 грн. за період з 30.04.2015 по 30.09.2015 включно у зв'язку з ненадходженням до бюджету сплачених УДСО 28.02.2014 з рахунку № 0001 в ПАТ "Брокбізнесбанк" міста Києва згідно платіжного доручення від 26.02.2014 № 1930 коштів в сумі 630000,00 грн. та зобов'язано СДПІ зарахувати ці кошти в сумі 45701,81 грн. в рахунок грошових зобов'язань УДСО з ПДВ.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2016 по справі № 820/15132/14 (яка набрала законної сили) було визнано протиправною і скасовано складену відповідачем податкову вимогу від 31.12.2015 № 71-25 про наявність у позивача податкового обов'язку зі сплати ПДВ на суму 501954,24 грн.

Таким чином, підсумовуючи вищезазначене, приймаючи до уваги висновки судових рішень, які набрали законної сили, станом на 31.12.2015 року у позивача відсутній податковий борг зі сплати ПДВ, а переплата УДСО по ПДВ становить 192363,66 грн.

Відносини щодо повернення помилково та надміру сплачених платежів урегульовані положеннями Податкового кодексу України, Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу, як передоплата і митних та інших платежів, помилково та/або надміру сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 року за №618 (надалі Порядок №618) та Порядку повернення коштів, помилково та /або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013 року зареєстрованого і Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182 (надалі Порядок №787).

Відповідно до пп. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Так, відповідно до положень п.п.14.1.115 п.14.1 ст.14 ПК України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно п. 38.1 ст. 38 ПК України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» ( в редакції, яка діяла на момент проведення платіжного доручення від 26.02.2014 року № 1930), банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Відповідно до п. 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

За змістом п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Що ж до проведення самого переказу грошей, то це є обов'язковою функцією, яку має виконувати платіжна система (п. 1.29 ст. 1 Закону «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»).

Виходячи із встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку про те, що виконання платником податкового обов'язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов'язання пов'язане з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов'язань, а у разі несвоєчасного надходження до державного бюджету грошових коштів не з вини платника податку, останній звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалі від 31.03.2016 року по справі № К/800/4117/15.

Поряд з цим, відповідно до п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

При виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України, діяльність якої спрямовується і координується через Міністра фінансів України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України (ч. 1ст. 43 БК України).

Частиною п'ятою статті 45 Бюджетного кодексу України встановлено, що податки і збори (обов'язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування коштів на єдиний казначейський рахунок державного бюджету України.

Надходження грошових коштів за призначенням досягається шляхом правильного міжбюджетного розподілення коштів органами державного казначейства. Усі надходження у вигляді сплати загальнодержавних податків зараховуються на відповіді рахунки державного казначейства та в подальшому розподіляються між загальним та спеціальним фондами Державного бюджету.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 21-392а15.

Таким чином, суми податку, сплачені платником на рахунок казначейства, призначений для акумулювання коштів такого податку, не можуть розглядатися як податкова недоїмка, та слугувати підставою для нарахування платникові штрафних санкцій.

Як вбачається з пояснень представника відповідача, контролюючий орган дійшов висновку, що оскільки від позивача до бюджету фактично не надходило грошових коштів в рахунок сплати податкових зобов'язань станом на 30.12.2016 року, в інтегрованій картці платника податків обчислюється заборгованість по ПДВ у сумі 452109, 79 грн.

Податковий орган обґрунтовує свою позицію та наявність за підприємством податкового боргу тим, що платіжне доручення УДСО від 26.02.2014 року № 1930 на суму 630000,00 грн. ПАТ «Брокбізнесбанк» не виконано, однак вказані кошти були списані з рахунку УДСО, але не надійшли до органів казначейства.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що позивач, усвідомлюючи необхідність виконання своїх податкових зобов'язань у відповідності до вимог чинного законодавства, потворно подав до тимчасової адміністрації ПАТ «Брокбізнесбанк» нове платіжне доручення від 11.03.2014 року № 2147 про сплату ПДВ на суму 630000, 00 грн., доказів на спростування чого відповідачем до суду в не надано.

Будь-яких інших доказів в обґрунтування наявності за позивачем податкового боргу та подальшого нарахування пені, контролюючим органом до суду не надано.

Суд зазначає, що відповідальність банків при здійсненні переказу визначається положеннями статті 32 зазначеного Закону, якою, зокрема, передбачено право отримувача на відшкодування банком, що обслуговує платника, шкоди, заподіяної йому внаслідок порушення цим банком строків виконання документа на переказ.

Приписи пункту 22.4 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" кореспондуються з положеннями підпункту 16.5.2 пункту 16.5 статті 16 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами", відповідно до якого днем подачі до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації.

Слід зазначити, що саме з поданням платником податків платіжного доручення до банку Закон України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" пов'язує настання певних правових наслідків. Так, відповідно до підпункту 16.3.1 пункту 16.3 статті 16 цього Закону нарахування пені на суму податкового боргу закінчується у день прийняття банком, що обслуговує платника податків, платіжного доручення на сплату суми податкового боргу. Оскільки момент закінчення нарахування пені визначено датою подачі платіжного документа до банку, то є підстави для висновку, що саме з цим моментом, а не з датою фактичного зарахування суми до бюджету, наведена норма пов'язує погашення (сплату) податкового боргу платником податків.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з поданням позивачем до установи банку платіжного доручення на перерахування ПДВ обов'язок щодо сплати податкових зобов'язань у цих сумах припинився, а тому облік контролюючим органом оспорюваної суми податкового боргу підприємства у картці особового рахунку платника та нарахування пені і штрафних санкцій на цю суму боргу є незаконним.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, яка викладена в ухвалі від 15.07.2010 року по справі К-19590/07.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Також, згідно з п. 129.6 ст. 129 ПК України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Відповідно до п. 129.7 ст. 129 ПК України не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Якщо у майбутньому банк або його правонаступники відновлюють платоспроможність, відлік строку зарахування податків, зборів та інших платежів розпочинається з моменту такого відновлення.

Тобто, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що законодавцем визначальним у змісті вказаної норми є з'ясування факту з чиєї саме вини відбулося неповне внесення податку, збору (обов'язкового платежу) до бюджету або державного цільового фонду. Отже, якщо неперерахування податку, збору не є наслідком винних дій платника податку, то до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня або пред'явлена вимога про повне перерахування податкових платежів до бюджетів та державних цільових фондів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що датою сплати податкового зобов'язання шляхом ініціювання грошового переказу за допомогою платіжного доручення є дата надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, тобто саме з поданням платником податків платіжного доручення до банку (а не з датою фактичного зарахування суми до бюджету) законодавець пов'язує настання певних правових наслідків, зокрема, погашення (сплату) податкового зобов'язання (боргу) платником податків.

Вказана правова позиція узгоджується також з позицією Вищого адміністративного суду України, яка викладена в ухвалах від 26.07.2012 по справі № К-4342/10, від 26.04.2012 по справі № К-49664/09-С, від 05.04.2012 по справі № К-54661/09, від 27.10.2011 по справі № К-35530/09.

Таким чином, за порушення строків зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні " № 2346, з вини банку (крім випадків, передбачених п. 129.7 ст. 129 Податкового кодексу) такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, установлених Податковим кодексом за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов'язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або не в повному обсязі внесення таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції. Також законодавством закріплено, що не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів (обов'язкових платежів) з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Відповідно до пункту 17.1.10 статті 17 Податкового Кодексу України, платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Отже, законодавець акцентує увагу, що однією з необхідних умов для проведення процедури надміру сплачених коштів є факт відсутності за таким платником податків податкового боргу.

Згідно п.43.3 та п.43.4 ст.43 Податкового кодексу України, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Відповідно до пункту 43.5 статті 43 Податкового Кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до пункту 43.6 статті 43 Податкового Кодексу України, повернення помилково або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, в який такі кошти були зараховані.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що безпосередній обов'язок щодо подачі до органів ДКС висновків відповідно до узагальненої інформації щодо обсягів сум бюджетного відшкодування ПДВ та підготовка, погодження з місцевими фінансовими органами та надання територіальним органам казначейства висновків щодо повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань передбачено п.п. 2.63.11 п. 2.63 та п.п. 2.62.7 п. 2.62 Положення про Харківське управління Офісу великих платників податків ДФС, затвердженого наказом Офісу великих платників податків ДФС.

Отже, підсумовуючи вищезазначене, з урахуванням того, що УДСО виконано обов'язок щодо сплати податкових зобов'язань за січень 2014 року шляхом надання платіжного доручення до банківською установою у відповідності до вимог законодавства, однак платіжне доручення не було виконано банком з огляду на його неплатоспроможністю, що також підтверджено судовими рішеннями, які набрали законної сили, то суд приходить до висновку про необґрунтованість позиції відповідача про наявність за УДСО податкового боргу.

Таким чином, позивачем виконані усі умови для повернення надміру сплачених грошових зобов'язань у розумінні ст. 43 Податкового Кодексу України, з урахуванням неодноразових звернень УДСО із заявами про повернення надмірно сплачених грошових зобов'язань, які за змістом відповідають вимогам ст. 43 ПК України.

Окрім того, суд вважає за потрібне зазначити, що відповідачем до суду не надано жодних доказів незгоди із зазначеними позивачем сумами податків, які підлягають поверненню, як надміру сплачені.

Отже, зважаючи на те, що в спірних правовідносинах за контролюючим органом закріплено обов'язок щодо підготовки та подання висновку до органів казначейства з приводу повернення не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та, зважаючи на те, що на момент розгляду справи, жодного належним чином оформленого рішення (висновку) прийнято не було, як того вимагають норми діючого законодавства, а позивачем доведено протиправну бездіяльності вказаних суб`єктів владних повноважень, яка пов'язана з невиконанням останніми дій, які повинні були і могли бути вчинені в силу покладених на останніх обов'язків і згідно з чинним законодавством України, що в свою чергу вчинило негативний вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів позивача, то суд приходить до висновку про наявність протиправної бездіяльності Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо невжиття заходів, передбачених статтею 43 Податкового кодексу України з повернення Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області надміру сплачених сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 192363 грн. 66 коп., з податку на прибуток в розмірі 724697 грн. 05 коп., по Єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ) в розмірі 9522 грн. 57 коп., по екологічному податку в розмірі 357 (триста п'ятдесят сім) грн. 16 коп., а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З приводу неподання податковим органом для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про повернення Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області з бюджету надмірно сплачених сум грошових зобов'язань, то суд звертає увагу, що детальний порядок розгляду заяв про повернення надміру сплачених платежів передбачений Порядком №618 та Порядком №787.

Так п.5 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

В той же час, відповідно до п.1 розділу III Порядку №618 для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, платником податків до загального відділу митного органу, яким здійснювалось оформлення митної декларації, подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб'єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го дня, наступного за днем зарахування коштів до Державного бюджету України.

При цьому, у листах - відповідях від 30.12.2016 року та від 14.02.2017 року відповідач не ставить під сумнів обґрунтованість зазначених позивачем причин повернення коштів, не зазначає про будь-які недоліки поданих документів, доданих позивачем до заяви про повернення надмірно сплачених платежів. Крім того, відповідач не ставить під сумнів саму суму платежів, про повернення яких просить позивач та вказує лише на вимоги ст. 57 Податкового кодексу України, як на підставу відмови у проведенні повернення з бюджету надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на прибуток підприємства.

Відповідно до положень пунктів 3,4,5 розділу III Порядку №618, відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати. Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Висновок про повернення), форма якого наведена в додатку 1 до Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 N 611/147, керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу. Порядок і форма складання документа, у якому відображатимуться результати перевірки, визначаються наказом Державної митної служби України.

Супровідний лист, адресований органу Державного казначейства України, Реєстр висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, підготовлений відповідно до пункту 5 Порядку взаємодії митних органів з органами Державного казначейства України в процесі повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи, затвердженого наказом Державної митної служби України та Державного казначейства України від 20.07.2007 № 611/147 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2007 за № 1095/14362 (далі - Реєстр висновків про повернення), Висновок про повернення з оригіналом заяви платника податків про повернення коштів з Державного бюджету України, підписаний начальником (заступником начальника) Відділу та зареєстрований у журналі реєстрації висновків про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі - Журнал реєстрації висновків про повернення коштів з Держбюджету), форма якого наведена в додатку 3 до цього Порядку, разом з документом, у якому відображаються результати перевірки, подаються керівнику (заступнику керівника) митного органу для прийняття остаточного рішення про повернення коштів.

Висновок про повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених митних та інших платежів повинен бути прийнятий митним органом не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення 20-денного строку з дня подання платниками податків заяви (п.7 розділу III Порядку 618).

Окрім того, суд звертає увагу на особливості процедури повернення податку на додану вартість.

Відповідно до п.43.4 ст.43 Податкового Кодексу України, у разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Отже, поверненню з бюджету на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість підлягають виключно надміру сплачені грошові зобов'язання з податку на додану вартість.

Така позиція висловлена також і самою Державною фіскальною службою України у листі від 09.03.2016 № 8056/7/99-99-20-03-04-17 «Щодо повернення з бюджету надміру сплачених грошових зобов'язань на рахунки у системі електронного адміністрування податку на додану вартість».

Судом встановлено, що всупереч вищезазначеним нормам права, податковий орган у встановлений строк висновок про повернення надмірно сплачених грошових зобов'язань підприємства, як це передбачено згаданим вище Порядком № 618, не прийняв та не направив його до відповідного органу казначейської служби, що вказує на противність таких дій, які порушують права та законні інтереси позивача.

Разом з тим, невиконання податковим органом процедурних обов'язків щодо алгоритму дій, покладених на неї зазначеними вище порядками вказує на протиправність таких дій.

Вказаний висновок повністю узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеною у постановах від 12.05.2015 року по справі 21-161а15, від 24.03.2015 року по справі №21-3а15к, від 09.12.2014 року по справі №21-205а14, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-207а14.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що способом захисту права платника ПДВ на відшкодування за рахунок бюджетних коштів надмірно сплаченої суми податку є зобов'язання контролюючого органу виконати встановлений правовими нормами обов'язок підготувати та подати відповідному органу ДКС України висновок щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету на користь УДСО.

Щодо суми переплати по податку з власників транспортних засобів в сумі 91,52 грн., то суд приходить до висновку про відсутність підстав для повернення вказаних коштів, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, переплата по податку з власників транспортних засобів в сумі 91,52 грн. була списана за рішенням в.о. заступника начальника, начальника Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС від 28.12.2016 р. №28 на підставі п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-УІ та п.4 частини 2 розділу III Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422 у зв'язку з тим, що переплата виникла 04.03.2013 р. (платіжне доручення N 1039 від 07.02.2013, останній рух по ІКП 04.03.2013 розрахунок суми збору за першу реєстрацію транспортного засобу N б 04.03.2013).

Так, згідно п. 102.5 ст. 102 Податкового кодексу України, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Тобто 04.03.2016 р. закінчився термін подання заяви на поверненню переплати, визначений п. 102.5 статті 102 Податкового кодексу України, а до 04.03.2016 р позивач не надавав заяви про повернення переплати.

З приводу частини позовних вимог щодо можливості суд вийти за межі позовних вимог, то суд зазначає, що у відповідності до ч.2 ст. 11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, враховуючи те, що повний захист прав, свобод та інтересів позивача було вчинено шляхом задоволення вказаної частини позовних вимог, а інших підстав для висновку про неналежний захист прав та свобод позивача, матеріали справи не містять, то суд не вбачає підстав для вихід за межі позовних вимог, а відтак у задоволенні вказаних вимог позивача слід відмовити.

Щодо клопотання позивача про встановлення строку для відповідача для подачі звіту, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Цій нормі кореспондують положення абзацу сьомого пункту 4 частини першої статті163, абзацу п'ятого пункту 4 частини першої статті 207 названого Кодексу, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної інстанції зазначається встановлений судом строк для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіт про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Отже, суд зазначає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб'єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов'язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Відповідно до частин 2, 4 статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат, при цьому половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Крім того, суд зазначає, що статтею 382 Кримінального кодексу України передбачена кримінальна відповідальність за невиконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження переконань УДСО щодо невиконання відповідачем судового рішення по даній адміністративній справі, а відтак судом не вбачається підстав для зобов'язання відповідача подати до Харківського окружного адміністративного суду звіт про виконання постанови суду по даній адміністративній справі.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування покладається на суб'єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в частині визнання протиправною бездіяльності Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо невжиття заходів, передбачених статтею 43 Податкового кодексу України з повернення Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області надміру сплачених сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 192363 грн. 66 коп., з податку на прибуток в розмірі 724697грн. 05 коп., по Єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ) в розмірі 9522 грн. 57 коп., по екологічному податку (надходження від розміщення відходів) в розмірі 357 грн. 16 коп. та зобов'язати Харківське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби підготувати та подати для виконання до відповідного органу Державної казначейської служби висновки про повернення на розрахункові рахунки Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області вищезазначені кошти.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області до Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо невжиття заходів, передбачених статтею 43 Податкового кодексу України з повернення Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області надміру сплачених сум грошових зобов'язань з податку на додану вартість в розмірі 192363 (сто дев'яносто дві тисячі триста шістдесят три)грн. 66 коп., з податку на прибуток в розмірі 724697( сімсот двадцять чотири тисячі шістсот дев'яносто сім) грн. 05 коп., по Єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ) в розмірі 9522 (дев'ять тисяч п'ятсот двадцять дві) грн. 57 коп., по екологічному податку (надходження від розміщення відходів) в розмірі 357 (триста п'ятдесят сім) грн. 16 коп.

Зобов'язати Харківське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби підготувати та подати для виконання до відповідного органу Державної казначейської служби висновок про повернення на розрахунковий рахунок Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області № 4, МФО 351607 в ПАТ "Банк "Грант" м. Харкова (61052, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 20, ) з бюджету надмірно сплачених сум грошових зобов'язань з податку на прибуток в розмірі 724697( сімсот двадцять чотири тисячі шістсот дев'яносто сім) грн. 05 коп., по Єдиному соціальному внеску (нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ) в розмірі 9522 ( дев'ять тисяч п'ятсот двадцять дві) грн. 57 коп., по екологічному податку (надходження від розміщення відходів) в розмірі 357 (триста п'ятдесят сім) грн. 16 коп.

Зобов'язати Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби підготувати та подати для виконання до відповідного органу Державної казначейської служби висновок для повернення на банківський рахунок Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області з бюджету в системі електронного адміністрування податків № 6801 (МФО 899998) надміру сплаченої Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області до бюджету суми податку на додану вартість в розмірі 192363 (сто дев'яносто дві тисячі триста шістдесят три) грн. 66 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області з бюджету (61052, м. Харків, вул. Полтавський Шлях, 20, ) сплачену суму судового збору в розмірі 13905 (тринадцять тисяч дев'ятсот п'ять) грн. 48 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, 30, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 29 травня 2017 року.

Суддя Р.В. Мельников