Справа № 810/819/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року м. Київ № 810/819/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., за участю секретаря судового засідання: Татькова І.А.,

представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Корнієнко В.І. та Пристрома Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до Державної судової адміністрації України

про визнання незаконним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 з позовом до Державної судової адміністрації України про визнання протиправним та скасування наказу голови Державної судової адміністрації від 14.02.2017 №1/07.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом від 14.02.2017 № 1/07 на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани, у зв'язку з неналежним виконанням позивачем посадових обов'язків начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, зокрема, нездійсненням на належному рівні претензійно-позовної роботи у територіальному управлінні та нездійсненням оскарження в апеляційному порядку відповідних судових рішень.

Проте, позивач не погоджується з правомірністю прийняття спірного наказу, оскільки дисциплінарне стягнення було застосовано до ОСОБА_4 14.02.2017 під час перебування його у відпустці, що на думку позивача, суперечить положенням ст.74 Закону України «Про державну службу».

Також позивач вважає необґрунтованими та безпідставними висновки відповідача щодо порушення ним відповідних посадових обов'язків.

Так, зокрема, позивач зауважив, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області не було належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду судом адміністративних справ №810/1337/16 та №810/1354/16, що зумовило неможливість підготовки заперечень проти адміністративного позову та забезпечення участі представника територіального управління у розгляді вказаних справ.

Позивач зазначив, що постанови Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 у справі №810/1337/16 та від 16.05.2016 у справі №810/1354/16 є законними та такими, що підлягають виконанню, що свідчить про відсутність підстав для їх оскарження в апеляційному порядку.

Крім того, позивач зауважив про те, що оскарження судових рішень є виключно правом, а не обов'язком сторони по справі.

Також позивач зазначив про те, що наказ від 14.02.2017 № 1/07 був прийнятий відповідачем з порушенням строків, які встановлені ст.77 Закону України «Про державну службу», що на думку позивача, також свідчить про протиправність прийняття спірного наказу.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що підставою прийняття спірного наказу є встановлення дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної судової адміністрації України факту неналежного виконання начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області ОСОБА_4 посадових обов'язків, а саме: неналежна організація претензійно-позовної роботи, неналежне представництво та захист інтересів територіального управління (незабезпечення участі представника у розгляді справ, ненадання заперечень проти адміністративного позову та пояснень по справі) під час розгляду судом адміністративних справах № 810/1337/16 та №810/1354/16 та не оскарження в апеляційному порядку постанов Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 у справі № 810/1337/ 16 та від 16.05.2016 у справі № 810/1354/16, що призвело до втрат бюджетних коштів.

Крім того, відповідач наголосив на тому, що висновки позивача щодо застосування до нього дисциплінарного стягнення у період перебування його у відпустці є помилковими, оскільки спірним наказом встановлено, що відповідне дисциплінарне стягнення застосовується до ОСОБА_4 у перший робочий день повернення його до виконання службових обов'язків.

Також відповідач зауважив, що позивачем було порушено вимоги чинного законодавства та листа «Щодо взаємодії ДСА України з територіальними управліннями» від 05.03.2015 №8-4558/15 під час прийняття наказу «Про надання відпустки ОСОБА_4.» від 10.02.2017 №02/в, що, на думку відповідача, свідчить про безпідставність перебування позивача у період з 13.02.2017 по 17.02.2017 у щорічній основній відпустці.

Крім того, відповідач зазначив про те, що відповідно до інформації, яка надійшла від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області неоскарження вищевказаних судових рішень було зумовлено відсутністю у територіального управління грошових коштів на сплату судового збору за подання апеляційних скарг, що на думку відповідача, не відповідає дійсності, оскільки 01.06.2016 на рахунок вказаного територіального органу Державної судової адміністрації України по бюджетній програмі КПКВК 0501010 за КЕКВ 2800 надійшли грошові кошти у сумі 10000,00 грн.

У зв'язку з цим, відповідач вважає, що спірний наказ був прийнятий правомірно.

Присутній у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов.

Присутні у судовому засіданні представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували та просили суд відмовити у позові.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_4, з 22.09.2014 був призначений на посаду начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, що підтверджується Наказом від 22.09.2014 №5 66/к (том 1 а.с.13).

З наявної у матеріалах адміністративної справи № 810/819/17 належним чином засвідченої копії матеріалів дисциплінарної справи державного службовця вбачається, що 07.09.2016 начальник юридичного управління Державної судової адміністрації України Пристрома Є.В. звернувся до Голови Державної судової адміністрації України ОСОБА_5 зі службовою запискою №314(1)-10, у якій запропонував ініціювати перед дисциплінарною комісією Державної судової адміністрації України дисциплінарне провадження щодо начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області ОСОБА_4 стосовно неналежного представництва інтересів територіального управління та не оскарження судових рішень.

Розглянувши вказану службову записку, Головою Державної судової адміністрації України ОСОБА_5 було прийнято рішення від 07.09.2016 №10-6404/16, яким ініційовано дисциплінарне провадження щодо позивача щодо неналежного представництва інтересів територіального управління та не оскарження судових рішень.

01.02.2017 дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної судової адміністрації України щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В» у Державній судовій адміністрації України, категорії «Б» - начальників територіальних управлінь Державної судової адміністрації України та їх заступників, керівників апаратів апеляційних судів та їх заступників було складено висновок №1 (том 1 а.с.18-27), в якому зазначено про наявність в діях начальника територіального управління Державної судової адміністрації у Київській області ОСОБА_4 дисциплінарного проступку, передбаченого п.5 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу» та достатність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, визначеної п.2 ч.1 ст.66 Закону України «Про державну службу».

З матеріалів справи вбачається, що дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Державної судової адміністрації України щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорії «Б» і «В» у Державній судовій адміністрації України, категорії «Б» - начальників територіальних управлінь Державної судової адміністрації України та їх заступників, керівників апаратів апеляційних судів та їх заступників було складено подання від 01.02.2017 №1 (том 1 а.с.17), яким Голові Державної судової адміністрації України рекомендовано притягнути начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до нього дисциплінарне стягнення у виді догани.

Вказані подання та висновок були направленні Головою дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної судової адміністрації України супровідним листом від 06.02.2017 №4-904/17 на адресу Державної судової адміністрації України.

З матеріалів справи вбачається, що Державною судовою адміністрацією України було направлено на адресу ОСОБА_4 лист від 06.02.2017 №8-903/17, у якому відповідач повідомив позивачу про наявність рекомендації дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної судової адміністрації України про застосування до нього дисциплінарного стягнення, передбаченого п.2 ч.1 ст.66 Закону України «Про державну службу», у виді догани. У зв'язку з цим, відповідач просив позивача надати письмові пояснення.

Судом встановлено, що позивачем було надіслано на адресу Державної судової адміністрації України письмові пояснення від 08.02.2017 №06/09/186 (том 1 а.с.29-34), які були отримані відповідачем 08.02.2017, що підтверджується штампом вказаного органу на примірнику письмових пояснень позивача (правий нижній кут).

У вказаних письмових поясненнях позивачем було зазначено про те, що неявка представника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області у судове засідання під час розгляду Київським окружним адміністративним судом справ №810/1337/16 та №810/1354/16 та ненадання ним заперечень проти позову, зумовлена неналежним повідомленням судом територіального управління про дату та час розгляду вказаних справ.

Так, зокрема, позивач зауважив про те, що копія ухвали Київського окружного адміністративного суду про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду в адміністративній справі №810/1354/16 на адресу територіального управління не надходила.

Щодо іншої справи позивач зазначив про те, що копія ухвали Київського окружного адміністративного суду про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду від 25.04.2016 у справі №810/1337/16 надійшла на адресу територіального управління одночасно з постановою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 по даній справі лише 30.05.2016.

Також позивач, обґрунтовуючи причини не оскарження територіальним управлінням постанов суду до справах №810/1354/16 та №810/1337/16, зазначив про те, що вказані судові рішення, на його думку, є законними, а тому не підлягають оскарженню.

Крім того, у письмових поясненнях позивачем було зазначено про те, що на момент прийняття Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області рішень щодо не оскарження вказаних судових рішень, зокрема, 30.05.2016, на рахунках територіального управління були відсутні грошові кошти на оплату судового збору за подання апеляційних скарг.

Судом встановлено, що на підставі подання від 01.02.2017 №1, висновку від 01.02.2017 №1 та пояснень позивача 14.02.2017 Державною судовою адміністрацією України було прийнято наказ «Про оголошення догани ОСОБА_4.» №1/07 (том 1 а.с. 14-16), яким начальнику Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області оголошено догану.

Пунктом 2 вказаного наказу встановлено, що у разі відсутності ОСОБА_4 на службі дисциплінарне стягнення застосовується до нього у перший робочий день його повернення до виконання службових обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2017 посадові особи Державної судової адміністрації України прибули до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області для вручення позивачу копії спірного наказу, що підтверджується актом щодо оголошення та вручення наказу про накладення (застосування) дисциплінарного стягнення від 14.02.2017 (том 1 а с.110-111).

З вказаного акта вбачається, що 14.02.2017 позивачу у службову кабінеті, у присутності заступника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області та працівників територіального управління було оголошено зміст вказаного наказу.

Відповідно до зазначеного акта, позивач відмовився від отримання копії спірного наказу, мотивуючи це тим, що він 14.02.2017 перебуває у відпустці, а його перебування службовому кабінеті є неофіційним.

Судом встановлено, що Державною судовою адміністрацією України листом від 14.02.2017 №8-1147/17 (том 1 а.с.104) було направлено позивачу копію наказу «Про оголошення догани ОСОБА_4» від 14.02.2017 № 1/07.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного наказу, позивач звернувся до суду з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із ст.19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.147-1 Кодексу законів про працю України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Відповідно до ст.149 Кодексу законів про працю України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується у наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі-Закон № 889) державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів; 2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів; 3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг; 4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства; 5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням; 6) управління персоналом державних органів; 7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону № 889 державний службовець зобов'язаний, зокрема: дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов'язки.

Державні службовці виконують також інші обов'язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Частиною 1 ст.64 Закону № 889 встановлено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.65 Закону № 889 підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов'язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Згідно з ч.2 ст.65 Закону № 889 дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння;14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення.

Державний службовець не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності, якщо минуло шість місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався або мав дізнатися про вчинення дисциплінарного проступку, не враховуючи час тимчасової непрацездатності державного службовця чи перебування його у відпустці, або якщо минув один рік після його вчинення (ч.3 ст.65 Закону №889).

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону № 889 до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення:

1) зауваження;

2) догана;

3) попередження про неповну службову відповідність;

4) звільнення з посади державної служби.

Згідно з ч.3 ст.66 Закону №889 у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5 та 12 частини другої статті 65 цього Закону, суб'єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Частиною 6 ст.66 Закону № 889 встановлено, що дисциплінарні стягнення, передбачені пунктами 2 - 4 частини першої цієї статті, накладаються виключно за пропозицією Комісії, поданням дисциплінарної комісії.

За кожний дисциплінарний проступок до державного службовця може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (ч.7 ст.66 Закону № 889).

Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ, як це визначено ч.1 ст.69 Закону № 889.

Згідно з ч.2 ст.69 Закону №889 дисциплінарною комісією стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", є Комісія.

Дисциплінарну комісію стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", утворює керівник державної служби у кожному державному органі.

Частиною 9 ст.69 Закону № 889 визначено, що дисциплінарна комісія розглядає дисциплінарну справу державного службовця, сформовану в установленому цим Законом порядку.

Згідно з ч.10 ст.69 Закону № 889 результат розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб'єкта призначення.

Суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов'язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку (ч.11 ст.889 Закону № 889).

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону № 889 перед накладенням дисциплінарного стягнення суб'єкт призначення повинен отримати від державного службовця, який притягається до дисциплінарної відповідальності, письмове пояснення.

За умовами ч.2 ст.75 Закону № 889 пояснення державного службовця має відображати час, місце, обставини та причини вчинення ним дисциплінарного проступку, його усвідомлення чи заперечення провини, а також інші питання, які мають значення у справі.

Згідно з ч.3 ст.75 Закону № 889 відмова надати пояснення оформляється відповідним акт. і підтверджується двома державними службовцями. Відмова надати пояснення не перешкоджає здійсненню дисциплінарного провадження та накладенню на державного службовця дисциплінарного стягнення.

Частиною 1 ст.77 Закону № 889 встановлено, що рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним акт. суб'єкта призначення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Закону №889 у рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення.

Пропозиція Комісії, подання дисциплінарної комісії є обов'язковими для розгляду суб'єктами призначення та враховуються ними під час вирішення питань щодо застосування дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження (ч.5 ст.77 Закону №889).

Відповідно до чч.6-7 ст.77 Закону № 889 державному службовцю видається під розписку належним чином завірена копія наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження не пізніше наступного робочого дня після прийняття відповідного рішення.

У разі відмови державного службовця від одержання копії наказу (розпорядження) про накладення на нього дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження такий документ не пізніш як у триденний строк з дня прийняття рішення надсилається державному службовцеві за місцем його проживання рекомендованим лист. з повідомленням про вручення.

Отже, з аналізу вищенаведених положень чинного законодавства вбачається, що при вчиненні державним службовцем дисциплінарного проступку у вигляді невиконання або неналежного виконання посадових обов'язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень, суб'єкт призначення або керівник державної служби такому державному службовцю може оголосити догану за поданням дисциплінарної комісії.

Рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення, яке оформлюється наказом, приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі.

Як зазначено вище, підставою прийняття спірного наказу є висновки відповідача про неналежне виконання начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області ОСОБА_4 посадових обов'язків, зокрема, в частині, неналежної організації претензійно-позовної роботи, неналежного представництва та захисту інтересів територіального управління під час розгляду судом адміністративних справах № 810/1337/16 та № 810/1354/16 та нездійснення оскарження в апеляційному порядку постанов Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 у справі № 810/1337/ 16 та від 16.05.2016 у справі № 810/1354/16.

Присутній у судовому засіданні 08.06.2017 представник позивача, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що неналежне здійснення Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області претензійно-позовної роботи, зокрема, незабезпечення участі представника територіального управління у розгляді адміністративних справ №810/1337/16 та №810/1354/16, ненадання заперечень проти позову та пояснень по вказаним справам, зумовлено неналежним повідомленням Київським окружним адміністративним судом територіального управління про дату, час та місце розгляду вказаних адміністративних справ.

Так, зокрема, посилаючись на журнал вхідної кореспонденції Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, представник позивача зазначив про те, що копія ухвали суду про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду в адміністративній справі №810/1354/16 на адресу територіального управління не надходила, а копія ухвали суду про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду в адміністративній справі №810/1337/16 надійшла на адресу територіального управління одночасно з постановою суду по даній справі лише 30.05.2016, з приводу чого суд зазначає наступне.

Згідно із п.4.29 Положення про територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області, затверджене 25.09.2015 головою Державної судової адміністрації України ОСОБА_5 (далі - Положення), копія якого наявна в матеріалах дисциплінарної справи, ТУ ДСА України в Київській області забезпечує здійснення представництва в установленому законодавством порядку інтересів ТУ ДСА України в Київській області та ДСА України в судах, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях, веде претензійно-позовну роботу.

Відповідно до пп.3.3.1 п.3.3 Положення про порядок ведення претензійно-позовної роботи в Державній судовій адміністрації України та її територіальних органах, яке затверджене Наказом Державної судової адміністрації України від 06.03.2015 №30 (далі-Положення №30), позовна заява, яка надійшла до Державної судової адміністрації України (територіального управління Державної судової адміністрації України) для участі у справі у процесуальному статусі відповідача або третьої особи, обліковується юридичною службою в Журналі обліку позовних заяв, заяв, апеляційних та касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень Верховним Судом України, заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, що надійшли до Державної судової адміністрації України (територіального управління Державної судової адміністрації України), форма якого визначена в додатку 6 до Положення, який ведеться в електронній формі.

Згідно з пп.3.3.2 п.3.3 Положення №30 юридична служба вивчає вимоги, викладенні в позовній заяві, аналізує їх та, у разі необхідності, направляє позовну заяву до відповідного структурного підрозділу, який у строк, що не перевищує семи робочих днів з дати отримання зазначених документів, зобов'язаний надати висновок та необхідні документи по суті позовних вимог.

Підпункт. 3.3.3 п.3 Положення №30 встановлено, що юридична служба готує проект відзиву (заперечення, пояснення) або інформує керівництво Державної судової адміністрації України (територіального управління Державної судової адміністрації України) про необхідність їх визнання, можливість укладення мирової угоди тощо.

Відповідно до пп.3.3.4 п.3.3 Положення №30 погодження, підписання, реєстрація та направлення відзиву (заперечення, пояснення), а також аналіз прийнятих судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому пунктами 3.2.6, 3.2.9, 3.2.10 та 3.2.15 пункту 3.2 Положення.

Так, відповідно до пп.3.2.6 п.3.2 Положення №30 підготовлена позовна заява візується керівником юридичної служби, та підписується уповноваженим працівником юридичної служби або керівником Державної судової адміністрації України (територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області).

Позовна заява надсилається до суду (у випадках, визначених процесуальним законодавством, іншим учасникам процесу) рекомендованим або цінним листом з описом вкладеного або здається до канцелярії суду (пп.3.2.10 п.3.2 Положення №30).

Згідно з пп.3.2.12 п.3.2 Положення №30 працівники юридичної служби в установленому законодавством порядку представляють інтереси Державної судової адміністрації України (територіального управління Державної судової адміністрації України) у суді, у разі необхідності, залучаються працівники інших самостійних структурних підрозділів Державної судової адміністрації України (територіального управління Державної судової адміністрації України).

Отже, відповідно до наведених положень, на юридичну службу територіального управління Державної судової адміністрації України покладається обов'язок щодо підготовки заперечень проти адміністративного позову та пояснень по справі, а також щодо їх направлення на адресу відповідного суду.

При цьому, вказані документи мають бути завізовані керівником юридичної служби та підписані уповноваженим представником юридичної служби або керівником територіального управління Державної судової адміністрації України. Крім того, працівники юридичної служби Територіального управління Державної судової адміністрації України здійснюють представництво інтересів відповідного територіального органу під час розгляду справи у суді.

Судом встановлено, що у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №810/1337/16 за позовом ОСОБА_6 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Бориспільський міськрайонний суд Київської області, про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 10.05.2016 на 16 год. 30 хв.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 у справі №810/1337/16 задоволено повністю позов ОСОБА_6.

Зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області (, 01016, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 58-б) здійснити помічнику судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, 08300, АДРЕСА_1) перерахунок заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у редакції Закону України "Про прокуратуру" та за період з 29 березня 2015 року по 10 травня 2016 року відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" та виплатити заробітну плату в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2016 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної судової адміністрації України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 10 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, третя особа - Бориспільський міськрайонний суд Київської області, про зобов'язання вчинити дії.

Також судом встановлено, що у провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №810/1654/16 за позовом ОСОБА_7 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Бориспільський міськрайонний суд Київської області, про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.04.2016 було відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 16.05.2016 на 12 год. 30 хв.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 у справі №810/1354/16 задоволено повністю позов ОСОБА_7.

Зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області (, 01016, м.Київ, вул.Жилянська, буд.58-б) здійснити секретарю Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, АДРЕСА_4 перерахунок заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у редакції Закону України "Про прокуратуру" та за період з 29 березня 2015 року по 16 травня 2016 року відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" та виплатити заробітну плату в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01.09.2016 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної судової адміністрації України на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 травня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_7 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, третя особа - Бориспільський міськрайонний суд Київської області, про зобов'язання вчинити дії.

У судовому засіданні судом було досліджено витяг з журналу вхідної кореспонденції Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області за 30.05.2016 (том 1 а.с.101), зі змісту якого вбачається, що копія ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі та призначення справи до судового розгляду від 25.04.2016 та копія постанови суду від 10.05.2016 у справі №810/1337/16 надійшли на адресу територіального управління 30.05.2016 за вхідним номером 481.

Крім того, у вказаного журналі зазначено, що 30.05.2016 на адресу територіального управління надійшла копія постанови суду від 16.05.2016 №810/1354/16 за вхідним номером 480.

Суд звертає увагу на відсутність можливості ознайомлення з матеріалами адміністративних справ №810/1337/16 та №810/1354/16, оскільки відповідно до інформації з Автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» вказані адміністративні справи були направлені на адресу Вищого адміністративного суду України, на виконання вимог ухвали суду від 21.10.2016 у справі №810/1337/16 та ухвали суду від 19.10.2016 у справі №810/1354/16.

Разом з тим, дослідивши Витяг з журналу реєстрації надходжень про вручення рекомендованих поштових відправлень (том 1 а.с.165), який був роздрукований судом з Автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» саме по справі №810/1337/16, судом встановлено, що ухвала Київського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі та призначення справи до судового розгляду від 25.04.2016 у справі №810/1337/16, примірник позовної заяви з додатками та повістка про виклик до суду були отримані Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області 04.05.2016.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Витягу з журналу реєстрації надходження повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень (том 1 а.с.164) ухвала Київського окружного адміністративного суду про відкриття провадження в адміністративній справі та призначення справи до судового розгляду від 25.04.2016 у справі №810/1354/16, примірник позовної заяви з додатками та повістка про виклик до суду також були вручені територіальному управлінню 04.05.2016.

Суд звертає увагу на те, що Витяги з журналу реєстрації надходжень повідомлень про вручення рекомендованих повідомлень є належними та допустимим доказами, які підтверджують факт отримання адресатом надісланої судом рекомендованої кореспонденції.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що ухвали суду про відкриття провадження в адміністративній справі та призначення справи до судового розгляду від 25.04.2016 були отримані Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області 04.05.2016, що тим самим, підтверджує належне повідомлення територіального управління про дату, час та місце судового розгляду вказаних адміністративних справ та спростовує доводи позивача відносно того, що територіальне управління було неналежним чином проінформовано про дату, час та місце судового розгляду.

Крім того, суд наголошує на тому, що в тексті вказаних постанов у справах № 810/1337/16 та № 810/1354/16 суду зазначено, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області було належним чином проінформоване про дату, час та місце розгляду справ.

При цьому, постанова Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 у справі №810/1337/16 набрала законної сили 29.08.2016, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 у справі №810/1354/16 - 01.09.2016.

Крім того, судом встановлено, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області не було оскаржено вказані судові рішення, що у свою чергу, свідчить про те, що територіальне управління не було оспорено факту його належного інформування про дату, час та місце розгляду вказаних справ.

Щодо посилань позивача на журнал вхідної кореспонденції Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області за 30.05.2016, то суд не приймає до уваги вказаний документ, оскільки він містить недостовірну інформацію, яка спростована зазначеними матеріалами справи, а також фактичними обставинами справи, які викладені у постановах суду від 10.05.2016 у справі №810/1337/16 та від 16.05.2016 у справі №810/1354/16.

Також суд звертає увагу на те, що позивачем окрім витягу з Журналу реєстрації вхідної кореспонденції, який є внутрішнім документом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, не було надано суду інших належних та допустимих документів (зокрема, наприклад, лист від відповідного відділення поштового зв'язку Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» на підтвердження отримання ухвал суду про відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду саме 30.05.2016 або неотримання їх взагалі), які б підтверджували, що територіальне управління дійсно не було належним чином повідомлене про дату, час та місце судового розгляду адміністративних справ.

Таким чином, судом встановлено, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області було своєчасно та належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду адміністративних справ №810/1337/16 та №810/1354/16.

У зв'язку з цим, суд вважає, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області мало можливість підготувати заперечення проти позову та забезпечити явку представника органу у судове засіданні для участі у розгляді вказаних адміністративних справ.

Проте, вказані дії позивачем як посадовою особою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області вчинені не були.

Крім того, зі змісту спірного наказу вбачається, що позивачем не було здійснено оскарження в апеляційному порядку постанови Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 у справі №810/1337/16 та постанови Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 у справі №810/1354/16.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що він погоджується з позицією Київського окружного адміністративного суду щодо необхідності задоволення позовних вимог та зобов'язання Територіального управління Державної судової адміністрації України здійснити перерахунок та виплату заробітної плати працівникам апарату суду за відповідні періоди, яка викладена в текстах вказаних судових рішень.

Крім того, позивач зауважив про те, що право працівників апарату суду на отримання недоотриманих грошових коштів за період 26.10.2014 по 08.09.2015 було визнано Вищим адміністративним судом України в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про Довідку щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" від 05.02.2016 № 3 у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів".

У зв'язку з цим, позивач вважає, що вказані судові рішення є законними та не підлягають оскарженню в апеляційному порядку, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до пп.3.2.13 п.3.2 Положення №30 заяви про оскарження рішень, апеляційні та касаційні скарги, а також заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими та винятковими обставинами, заяви до Верховного Суду України про перегляд судових рішень оформлюються і подаються в терміни та в порядку, передбаченому процесуальним законодавством України.

При цьому працівник юридичної служби є відповідальним за дотримання процесуальних строків, визначених законодавством.

Підпункт. 3.2.14 п.3.2 Положення №30 передбачено, що погодження, підписання, реєстрація та направлення заяв про оскарження судових рішень, апеляційних та касаційних скарг, а також заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими та винятковими обставинами, заяв до Верховного Суду України про перегляд судових рішень здійснюється в порядку, передбаченому підпунктами 3.2.6, 3.2.9, 3.2.10 пункту 3.2 Положення.

Згідно з пп.3.2.15 п.3.2 Положення №30 юридичною службою здійснюється аналіз судових рішень, за результат. якого приймається рішення про: подання до суду в порядку, визначеному процесуальним законодавством, відповідних процесуальних документів, необхідних для оскарження або перегляду, або роз'яснення судового рішення; необхідність звернення до суду з метою отримання виконавчих документів; проведення інших необхідних для захисту інтересів Державної судової адміністрації України (територіального управління Державної судової адміністрації України) заходів.

Отже, до повноважень юридичної служби територіального управління Державної судовою адміністрації України належить здійснення оскарження судових рішень.

Так, в силу приписів пп.3.2.6 п.3.2 Положення №30 заява про апеляційне оскарження судового рішення має бути завізована керівником юридичної служби та підписана уповноваженим працівником юридичної служби або керівником територіального управління Державної судової адміністрації України.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що вирішуючи питання щодо доцільності оскарження відповідного судового рішення, юридична служба та керівник територіального управління Державної судової адміністрації України мають враховувати інтереси територіального управління Державної адміністрації України як органу державної влади, який здійснює функцію розпорядника коштів Державного бюджету України та враховувати необхідність запобігання випадкам нецільового використання таких коштів.

Як зазначено вище, постановою Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 у справі №810/1337/16 зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області (, 01016, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 58-б) здійснити помічнику судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, 08300, АДРЕСА_1) перерахунок заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у редакції Закону України "Про прокуратуру" та за період з 29 березня 2015 року по 10 травня 2016 року відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" та виплатити заробітну плату в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

У свою чергу, постановою Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 у справі №810/1354/16 зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області (, 01016, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 58-б) здійснити секретарю Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, АДРЕСА_5) перерахунок заробітної плати за період з 26 жовтня 2014 року по 28 березня 2015 року включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у редакції Закону України "Про прокуратуру" та за період з 29 березня 2015 року по 16 травня 2016 року відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" та виплатити заробітну плату в повному обсязі з урахуванням усіх надбавок та інших виплат, які нараховуються залежно від розміру посадового окладу.

Отже, прийняття вказаних судових рішень, які не були оскарженні Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Київській області, та які, як встановлено вище, набрали законної сили, зумовило настання наслідків у вигляді зобов'язання територіального управління здійснити перерахунок заробітної плати працівникам апарату відповідних судів за вищевказаний період та виплатити нараховану суму заробітної плати.

При цьому, така виплата здійснюється шляхом відрахування з Державного бюджету України грошових коштів на виплату відповідними особам нарахованої суми заробітної плати, що у свою чергу, призведе до втрат бюджетних коштів.

Суд не погоджується з твердженнями позивача щодо можливості начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області самостійно вирішувати питання законності судових рішень, якими присуджено до стягнення з територіального управління на користь інших осіб відповідних сум грошових коштів, оскільки у даному випадку, позивач діє виключно як державний службовець та представник відповідного органу суддівського самоврядування, повноваження якого безпосередньо передбачені Законом України «Про державну службу» та відповідними підзаконними нормативно-правовими актами, а тому діяльність такої посадової особи виключає можливість прийняття під час виконання посадових обов'язків рішень, які ґрунтуються виключно на особистому ставленні посадової особи до відповідної ситуації, та, які матимуть наслідки у вигляді втрат бюджетних коштів.

Крім того, суд не приймає до уваги посиланння позивача на Постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про Довідку щодо результатів вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" від 05.02.2016 № 3 у спорах щодо визначення розміру заробітної плати працівників апарату судів" як на підтвердження законності відповідних судових рішень, оскільки Постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України не є обов'язковою для врахування посадовими особами органу суддівського самоврядування під час прийняття рішень від імені відповідного територіального органу Державної судової адміністрації України.

Так, зокрема, суд звертає увагу на те, що в силу положень абз.1 ч.1 ст.244-2 Кодексу адміністративного судочинства України саме висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Разом з тим, суд вбачає за доцільне зазначити про те, що станом на 30.05.2016 (дата надходження на адресу Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області постанови Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 в адміністративній справі №810/1337/16 та постанови Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 в адміністративній справі №810/1354/16) Верховним Судом України не було сформульовано правову позицію щодо питання правомірності здійснення перерахунку заробітної плати та її виплати на користь працівникам апарату суду за період з 26.10.2014 по 28.03.2015 включно, відповідно до статті 144 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у редакції Закону України "Про прокуратуру" та за період з 29.03.2015 по 08.09.2015 відповідно до статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Так, Верховний Суд України у постановах від 12.07.2016 (справа №820/4648/15), від 13.07.2016 (справа №820/4653/15) та від 13.07.2016 (справа №818/ 3372/15) дійшов висновку про те, що територіальні управління Державної судової адміністрації України як головного розпорядник бюджетних коштів, не мають правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівникам апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Крім того, у письмових пояснень від 08.02.2007 №06-09/186 позивач обґрунтовуючи неможливість апеляційного оскарження відповідних судових рішень, зазначив про відсутність у Територіального управління Державної фіскальної служби України в Київській області станом на 30.05.2016 (дата прийняття рішень про не оскарження відповідних судових рішень) грошових коштів на сплату судового збору.

Проте, суд не приймає до уваги вказані твердження позивача, оскільки з Реєстру змін №1156 від 21.11.2016 розподілу показників зведених кошторисів (за винятком надання кредитів з державного бюджету) на 2016 рік, затвердженого заступником голови Державної судової адміністрації України ОСОБА_8, який наявний в матеріалах дисциплінарної справи, вбачається, що Територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Київській області по бюджетній програмі КПКВК 0501010 за КЕКВ 2800 були виділенні на 2016 рік грошові кошти у розмірі 242600,00 грн.

Відповідно до пп.2.6 п.2 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 №333, за кодом 2800 „Інші поточні видатки" здійснюються видатки, які не пов'язані з придбанням товарів та послуг установами, зокрема, сплата податкових, неподаткових та інших платежів на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством (включаючи плату за адміністративні послуги); сплата грошового внеску (гарантії) для забезпечення виконання зобов'язань у зв'язку з участю у закупівлях (конкурсі).

Отже, матеріали справи підтверджуюсь, що на рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області станом на 30.05.2016 (дата надходження вищевказаних судових рішень до територіального управління) були наявні грошові кошти, у тому числі, для сплати судового збору за звернення з апеляційними скаргами на відповідні рішення суду.

Будь-яких інших доказів на підтвердження наявності підстав для неможливості оскарження Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області вказаних судових рішень позивачем під час розгляду справи надано не було.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області всупереч приписам Положення №30 було безпідставно не підготовлено заперечення проти адміністративного позову в адміністративних справах № 810/1337/16 та № 1354/16, не забезпечено явку представника органу у судове засіданні для участі у розгляду вказаних справ та не здійснено оскарження постанови Київського окружного адміністративного суду від 10.05.2016 у справі №810/1337/16 та постанови Київського окружного адміністративного суду від 16.05.2016 у справі №810/1354/16 і тим самим, порушено вимоги Положень.

Відповідно до абз.1 п.6 Положення ТУ ДСА України в Київській області очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади Головою ДСА України.

Абзацом 3 п.6 Положення визначено, що начальник ТУ ДСА України в Київській області несе персональну відповідальність за виконання покладних на ТУ ДСА України в Київській області завдань.

Згідно з п.7 Положення начальник ТУ ДСА України в Київській області, зокрема: керує діяльністю ТУ ДСА України в Київській області та несе персональну відповідальність за виконання покладених на нього завдань; організовує роботу ТУ ДСА України в Київській області та визначає функції заступника начальника та керівників структурних підрозділів, посадові обов'язки працівників ТУ ДСА України в Київській області.

Отже, із зазначеного слідує, що начальник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області є посадовою особою, яка безпосередньо відповідає за організацію роботи усіх структурних підрозділів територіального управління, у тому числі, юридичної служби, що, у свою чергу, передбачає здійснення ним контролю за діяльністю такого структурного підрозділу.

При цьому, така посадова особо несе персональну відповідальність за виконання покладених на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області завдань та функцій, у тому числі, і щодо забезпечення здійснення представництва в установленому порядку інтересів Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області в судах та ведення ним претензійно-позовної роботи.

Отже, проведеним службовим розслідуванням та складеними за його результатами матеріалами дисциплінарного провадження підтверджено, що позивачем як начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області не було на належному рівні організовано та проконтрольовано претензійно-позовну роботу в територіальному управлінні, зокрема, в частині підготовки та надання заперечень до адміністративного позову та письмових пояснень та забезпечення участі представника територіального управління у розгляді відповідних адміністративних справ, а також не було проконтрольовано процес оскарження відповідних судових рішень, що не відповідає положенням чинного законодавства та свідчить про правомірність висновків відповідача щодо неналежного виконання позивачем посадових обов'язків та про наявність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Щодо посилань позивача на порушення Державною судовою адміністрацією України строків прийняття спірного наказу, які встановлені ст.77 Закону України «Про державну службу», то суд не приймає до уваги такі твердження, у зв'язку з наступним.

Так, відповідно до ч.1 ст.77 Закону №889 рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб'єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб'єкта призначення.

Суд звертає увагу на те, що подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної судової адміністрації України, на підставі якого був прийнятий наказ від 14.02.2017 №1/07, було отримано Державною судовою адміністрацією України 06.02.2017, що підтверджується відбитком штампу реєстрації за вхідним номером 1/2519 на листі Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Державної судової адміністрації України від 4-904/17 від 06.02.2017 (том 1 а.с.163), що свідчить про дотримання відповідачем встановлених ст.77 Закону №889 строків під час прийняття спірного наказу.

Щодо посилань позивача на порушення відповідачем вимог ч.4 ст.74 Закону України «Про державну службу», у зв'язку із застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани під час перебування його у відпустці, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у період з 13.02.2017 по 17.02.2017 перебував у щорічний основній оплачуваній відпустці за період роботи з 22.09.2015 по 21.09.2016, що підтверджується наказом від 10.02.2017 №02/в (том 1 а.с.62).

Як зазначено вище, наказ № 1/07 «Про оголошення догани ОСОБА_4.» був прийнятий Державною судовою адміністрацією України 14.02.2017, тобто у період перебування позивача у щорічний основній відпустці.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що спірний наказ містить застереження.

Так, зокрема, пункт. 2 спірного наказу встановлено, що у разі відсутності ОСОБА_4 на службі, дисциплінарне стягнення застосовується до нього у перший робочий день повернення його до виконання службових обов'язків.

Отже, зі змісту наказу №1/07 вбачається, що днем застосування до позивача дисциплінарного стягнення є не 14.02.2017 (дата прийняття спірного наказу), а саме перший робочий день після повернення ОСОБА_4 до виконання обов'язків начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області.

Таким чином, застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани було здійснено 18.02.2017, тобто у перший робочий день після повернення ОСОБА_4 із щорічної основної відпустки, що не суперечить положенням ч.4 ст.74 Закону №889. Щодо перебування позивача у період з 13.02.2017 по 17.02.2017 у щорічній основній відпустці, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до графіку надання відпусток начальнику та заступнику начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на 2017 рік від 06.01.2017 (том 1 а.с.154) позивачу у 2017 році передбачено надання щорічної основної відпустки у такі періоди :

- з 13.03.2017 по 28.03.2017;

- з 23.10.2017 по 07.11.2017.

Отже, вказаним графіком не було передбачено надання позивачу щорічної основної відпустки у період з 13.02.2017 по 17.02.2017.

Крім того, суд звертає увагу на те, що матеріали справи містять два табелі обліку використання робочого часу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області за період з 01.02.2017 по 15.02.2017, які містять різну інформацію щодо кількості відпрацьованих позивачем робочих днів за вказаний період.

Так, зокрема, відповідно до табеля обліку використання робочого часу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області за період з 01.02.2017 по 15.02.2017 (том 1 а.с.157) кількість відпрацьованих позивачем днів у за вказаний період становить 11 робочих днів.

Разом з тим, відповідно до другого табелю обліку використання робочого часу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області з 01.02.2017 по 15.02.2017 (том 1 а.с.171) кількість відпрацьованих позивачем за вказаний період днів становить 8 робочих днів. Відповідно до вказаного документу позивач у період з 13.02.2017 по 15.02.2017 перебував у відпустці.

З метою з'ясування обставин справи, судом у судовому засіданні 08.06.2017 були допитані в якості свідків заступник начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області ОСОБА_9 та виконуючий обов'язки завідуючого сектору по роботі з персоналом Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області ОСОБА_10.

ОСОБА_9 було повідомлено суду про те, що у період з 13.02.2017 по 17.02.2017 начальник Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області ОСОБА_4 перебував у щорічній основній відпустці.

Свідок вказав, що у зазначений період обов'язки начальника територіального управління виконувала ОСОБА_9

Свідок зазначив про те, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Київській області було погоджено графік надання відпусток начальнику та заступнику начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на 2017 рік.

На питання суду про те, в які саме періоди вказаним графіком передбачалось надання ОСОБА_4 щорічної основної відпустки у 2017 році, свідок відповіді не надав.

Разом з тим, свідок зазначив про те, що надання позивачу щорічної основної відпустки за період з 13.02.2017 по 17.02.2017 не було передбачено відповідним графіком.

Також свідок підтвердив, що щорічна основна відпустка позивача за вказаний період не була погоджена з головою Державної судової адміністрації України, а надання відповідної відпустки було здійснено виключно на підставі наказу «Про надання відпустки ОСОБА_4.» від 10.02.2017 №02/в.

ОСОБА_10 повідомила суду про те, що на початку лютого 2017 року Державною судовою адміністрацією України було погоджено графік надання відпусток начальнику та заступнику начальника Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області на 2017 рік.

На запитання суду про період надання позивачу відповідно до вказаного графіку щорічної відпустки у 2017 році, свідок повідомив суду про те, що зазначеним документом передбачено надання ОСОБА_11 щорічної основної відпустки у березні 2017 року тривалістю 14 календарних днів та у серпні 2017 року тривалістю 16 календарних днів, а також надання щорічної додаткової відпустки за вислугу років у грудні 2017 року тривалістю 15 календарних днів.

Свідок також зазначив про те, що графіком надання відпусток не було передбачено надання позивачу щорічної основної відпустки у лютому 2017 року, а ОСОБА_4 не звертався до Державної судової адміністрації України для погодження вказаної відпустки.

При цьому, обґрунтовуючи причини невключення до вказаного графіку надання відпусток щорічної основної відпустки позивача у період з 13.02.2017 по 17.02.2017, свідок вказав про те, що зазначена відпустка є частиною щорічної основної відпустки ОСОБА_4 за 2016 рік, у той час як до графіку надання відпустки не було включено залишки щорічних основних відпусток за 2016 рік, оскільки було враховано періоди відпустки виключно за 2017 рік.

Крім того, свідок підтвердив наявність у Територіального управління Державної судової адміністрації України двох табелів обліку використання робочого часу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області за період з 01.02.2017 по 15.02.2017, обґрунтовуючи це тим, що складання другого табелю зумовлено саме перебуванням позивача у період з 13.02.2017 по 17.02.2017 у щорічній основній відпустці.

Отже, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач у період з 13.02.2017 по 17.02.2017 перебував у щорічній основній відпустці, яка не була передбачена графіком надання відпусток на 2017 рік.

Крім того, судом встановлено, що територіальним управленням було складено два табелі обліку використання робочого часу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області за період з 01.02.2017 по 15.02.2017, які містять різну інформацію щодо кількості відпрацьованих позивачем робочих днів за вказаний період.

Таким чином, враховуючи матеріали справи та показання свідків, суд дійшов висновку про те, що позивачем як начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області було неналежно виконано свої посадові обов'язки щодо організації претензійно-позовної роботи в територіальному управлінні, що свідчіть про правомірність прийняття відповідачем спірного наказу та застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани. Крім того, судом не було встановлено порушення відповідачем вимог статтей 74 та 77 Закону № 889 під час прийняття спірного наказу.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності своїх дій не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень. Водночас, позивачем не було доведено обґрунтованості позовних вимог.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз. Оскільки відповідачами не понесено судових витрат, судові витрати стягненню на користь відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 11,14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 13 червня 2017 р.