Справа № 554/261/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 25.04.2017 Справа № 554/261/17
Справа № 554/261/17
Провадження № 2-а/554/154/2017
П О С Т А Н О В А
Іменем України

25 квітня 2017 року суддя Октябрського районного суду м. Полтави Савченко А. Г., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самомтійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, в якому просив:
- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови в призначені йому грошової допомоги в зв`язку із встановленням безстроково 3 групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де ведись бойові дії у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності;
- зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу як інваліду третьої групи у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності згідно Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975;
- зобов`язати Міністерство оборони України поставити його в чергу на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до дати першого роз`яснення т. в. о. військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 від 15 січня 2016 року, тобто з вказаної дати.
В обгрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 19 жовтня 1981 року по 24 лютого 1984 року він проходив службу в Збройних Силах СРСР.
В період з 19 лютого 1983 по 10 лютого 1984 року він проходив службу в Республіці Афганістан, де приймав участь у бойових діях.
Полтавською обласною МСЕК № 1 йому встановлено третю групу інвалідності з 10 листопада 2014 року та з 27 листопада 2015 року у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. Група інвалідності встановлена до 1 січня 2017 року.
Вважає, що у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності третьої групи внаслідок виконання ним обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок), та інших нормативно-правових актів у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.
Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з заявою та усіма необхідними документами з метою отримання вищезазначеної одноразової грошової допомоги.
Листом від 23 грудня 2015 року № 10/816 ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 йому повідомлено про відмову у проведенні виплати вказаної грошової допомоги з посиланням на те, що він проходив службу в Прикорджонних військах колишнього Союзу РСР, звідки і був звільнений, в зв`язку з чим питання про виплату одноразової грошової допомоги повинно вирішуватись Державною Прикордонною службою України.
Аналогічного змісту відповіді він отримував також і з Департаменту фінансів Міністерства оборони України, куди неодноразово звертався з клопотанням про виплату грошової допомоги.
Вказану відмову позивач вважає протиправною, в зв`язку з чим і звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, а також заявив клопотання про залучення до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Полтавський обласний військовий комісаріат, яке судом задоволено.
Представник останнього, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.
В письмових запереченнях на позов відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач проходив службу в Прикординних військах Збройних Сил колишнього Союзу РСР, звідки був звільнений у запас, тому саме Адміністрація Державної прикордонної служби України і повинна вирішувати питанняви про виплату йому одноразової грошової допомоги. Він також просив залучити до участі в розгляді справи в якості другого відповідача Адміністрацію Державної прикордонної служби України та розглянути справу за відсутності представника від Міністерства оборони України.
Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо всі особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до довідки Міністерства оборони України позивач ОСОБА_1 приймав участь у бойових діях (ДРА) в період з 19 лютого 1983 року по 10 лютого 1984 року (а. с. 23).
Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця встановлено, що захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії (а. с. 29).
Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК № 2 серії АВ № 0186987 від 24 листопада 2014 року позивачу було встановлено третю групу інвалідності з 10 листопада 2014 року у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії (а. с. 31).
Довідкою МСЕК № 1 серії АВ № 0478574 від 21 грудня 2015 року позивачу повторно було встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії (а. с. 31).
Наведене дає суду підстави констатувати, що третя группа інвалідності, яку встановлено позивачу, виникла у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велися бойові дії.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».
За правилами статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настапа внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
У відповідності до ч. 9 ст.16-3 вищезазначеного Закону порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який визначає механізм призначення і виплати одноразової фошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Пунктом 11 вказаного Порядку визначено перелік документів, які військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу.
Згідно пункту 12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Пунктом 15 Порядку № 975 передбачено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленному порядку.
Отже, рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги приймається у місячний строк після надходження зазначених документів і таке рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленному порядку.
Однак, як встановлено судом, Полтавським обласним військовим комісаріатом за зверненням позивача документи для виплати грошової допомоги до Міністерства оборони України не направлялись і рішення про виплату допомоги або відмови в цьому міністерством не приймалось.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо відмови в розгляді документів про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Одночасно, суд вважає необгрунтованими посилання Міністерства оборони України в своїх запереченнях та Полтавського ОВК про необхідність звернення позивача до Державної прикордонної служби України за виплатою грошової допомоги з огляду на наступне.
Згідно п. 1 ч. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 21 березня 1989 року № 10224-ХІ «Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ» прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР.
У відповідності до п. п. 1 та 2 Постанови Верховної Ради України від 24 серпня 1991 року «Про військові формування на Україні» Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України та утворила Міністерстві оборони України.
Статтею 4 Закону України «Про правонаступництво України» встановлено, що органи державної влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач проходив службу саме у Збройних Силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, відповідно до ст. 16 Закону України № 2011-XII і Постанови Кабінету Міністрів України № 975, суд вважає обґрунтованими наміри позивача про стягнення грошової допомоги сааме з Міністерства оборони України.
Тим більше, що довідка про підтвердження проходження військової служби в Збройних Силах СРСР позивачем від 13 квітня 2015 року № 6/449 видана безпосередньо Полтавським обласним війковим комісаріатом Міністерства оборони України, а також засіданням Центральної військово-лікарської комісії контузії, травм, каліцтв позивача, пов`язаних з виконуванням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Посилання відповідача на Закон України «Про Прикордонні війська в Україні», Закон України «Про державну прикордонну службу» є необгрунтованими, оскільки позивач проходив службу у Міністерстві оборони СРСР.
Таким чином, зважаючи на обставини справи, досліджені судом докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись статтями 17, 19, 46 Конституції України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», статтями 2, 18, 94, 99, 104-106, 122, 158-163 КАС України, суд,
п о с т а н о в и в :
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Суддя А. Г. Савченко