Справа № 808/5585/14
Суддя: Горбатюк С.А.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року м. Київ К/800/29990/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого, суддіГорбатюка С.А. (доповідач)
СуддівМороз Л.Л.
Шведа Е.Ю.
провівши у касаційному порядку попередній розгляд адміністративної справи за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (далі - РС Запорізького МУЮ) в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 у Запорізькому окружному адміністративному суді пред'явив позов до РС Запорізького МУЮ в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії.

Просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно РС Запорізького МУЮ ОСОБА_5 від 29 квітня 2014 року № 12733443 про відмову у державній реєстрації припинення іпотеки на підвал та перший поверх літ.А-5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1;

- зобов'язати державного реєстратора прав на нерухоме майно РС Запорізького МУЮ ОСОБА_5 здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки на підвал та перший поверх літ.А-5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 липня 2010 року між ТОВ "Східний Союз" (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за змістом якого продавець продав, а покупець купив нежитлове приміщення підвалу та першого поверху літ. А-5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, площею 424,9 м2.

У листі-вимозі від 19 жовтня 2011 року № 02.1-1398 ПАТ "Дельта Банк" повідомила ОСОБА_4 про те, що до поновлення запису в Державному реєстрі іпотек предмет іпотеки, що належав ТОВ "Східний Союз", їй відчужено, вона є новим власником предмету іпотеки, а отже прийняла на себе всі права та обов'язки вказаного Товариства як іпотекодавця. Таким чином, пропонувалось сплатити прострочену заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання умов кредитного договору.

Згідно з витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 19 квітня 2011 року № 31126375 приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. відновила запис в реєстрі іпотек, де замість іпотекодержателя ТОВ "Український промисловий банк" зазначено ПАТ "Дельта банк", а іпотекодателем - ТОВ "Східний Союз".

09 квітня 2014 року ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до РС Запорізького МУЮ із заявою про державну реєстрацію прав на нежитлове приміщення підвалу та першого поверху літ. А-5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, додавши до неї, зокрема, копію рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 червня 2013 року.

29 квітня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно РС Запорізького МУЮ прийнято оспорюване рішення № 11091589 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

В обґрунтування підстав для його прийняття відповідачем вказано на те, що після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви, не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення, а саме - не надано договір іпотеки, підтвердження припинення іпотеки.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на невірно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права. Апеляційний суд, переглядаючи судове рішення, погодився з висновком суду про необґрунтованість позовних вимог, проте мотивував свій висновок законністю оспорюваного рішення відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Поняття іпотеки визначено у статті першій Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV "Про іпотеку" (далі - Закон № 898-IV).

Так, іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомими майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У частині третій статті 3 вказаного Закону визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України від 01 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції на час спірних правовідносин, далі - Закон № 1952-IV).

У пункті 1 частини першої статті 2 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

За змістом частини четвертої статті 15 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Статтею 22 Закону № 1952-IV визначено, що у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Звернувшись до РС Запорізького МУЮ із заявою про здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень на вище зазначений об'єкт нерухомості ОСОБА_7, який діяв в інтересах ОСОБА_4, не надав документи у повному обсязі, а саме договір іпотеки, а також ті, які б підтверджували факт припинення іпотеки.

Оскільки заявником у передбачений статтею 22 Закону № 1952-IV строк не усунено обставини, які були підставою для прийняття відповідачем рішення про зупинення розгляду заяви, державним реєстратором правомірно було прийнято рішення від 29 квітня 2014 року № 12733443 про відмову у державній реєстрації припинення іпотеки на підвал та перший поверх літ.А-5, що розташовані за адресою: Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Леніна, будинок 172, приміщення 57а.

Будь-яких доказів поважності не виконання заявником пропозиції державного реєстратора щодо надання вказаних документів, у справі немає.

Що стосується посилання представника позивача ОСОБА_7 на рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 11 червня 2013 року як на достатню підставу здійснення державної реєстрації прав, то вказана обставина не підлягає дослідженню, оскільки прийняттю оспорюваного рішення слугувало саме не усунення обставин, які були підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та обтяжень.

За таких обставин, суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився суд апеляційної інстанції, правильно відмовив у задоволенні позову.

Оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, підстав для їх скасування або зміни немає.

Доводи касаційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 223 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

На підставі наведеного, керуючись статтями 210, 220, 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 26 січня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - залишити без зміни.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді Горбатюк С.А.

Мороз Л.Л.

Швед Е.Ю.