Справа № 820/549/17
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 травня 2017 р. № 820/549/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Костіної А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Коваленко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить суд:

- скасувати податкові повідомлення рішення Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області від 26.01.2017 №, №, №, №, №, №, № :

- скасувати рішення про застосування штрафних санкцій Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № та № .

- скасувати вимоги Головного управління ДФС у Харківській області від 26.01.2017 року № Ф- та № Ф-.

В обґрунтування позову вказано, що рішення податкового органу прийняті не в межах наданих повноважень та не у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях обставини, в яких зазначив, що під час спірних правовідносин відповідач діяв у спосіб та у межах, визначених чинним законодавством.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Східною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року та повноти обчислення єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року.

Перевіркою було встановлено наступні порушення податкового законодавства, зокрема заниження податку на доходи фізичних осіб отриманих від провадження підприємницької діяльності, встановлено факт (неналежного ведення обліку доходів та витрат за період з 18.02.2014 року по 31.12.2015 року, а саме відображення не в повному обсязі отриманих доходів, не ведення щоденного обліку витрат, несвоєчасне перерахування податку з доходів фізичних осіб до бюджету, заниження єдиного соціального внеску із сум заробітної плати, заниження податкові зобов'язання з акцизного податку та ін.

На підставі висновків акту перевірки від 22.12.2016 року № 5679/20-38-13-04-09/НОМЕР_3 прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 26.01.2017 року № , яким визначено суму грошового зобов'язання 879 423 грн.75 коп., у тому числі сума основного зобов'язання 703 539, 00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 175 884,75 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 26.01.2017 року № , яким визначено суму грошового зобов'язання за штрафними (фінансовими) санкціями 510 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 26.01.2017 року № , яким визначено суму грошового зобов'язання 3956, 42 грн., у тому числі сума основного зобов'язання 2893, 19 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 1063,23 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 26.01.2017 року № , яким визначено суму грошового зобов'язання 515 638 грн.70 коп., у тому числі сума основного зобов'язання 412 510,96 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 103 127, 74 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 26.01.2017 року № , яким визначено суму грошового зобов'язання 22 391 грн.00 коп., у тому числі сума основного зобов'язання 17 913, 47 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями 4478, 38 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 26.01.2017 року № , яким визначено суму грошового зобов'язання 301 грн.01 коп., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями 221,06 грн. та пені 79,95 грн.

- податкове повідомлення-рішення від 26.01.2017 року № , яким визначено суму грошового зобов'язання 693 грн.06 коп., у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями 652,38 грн. та пені 41,22 грн.

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким донараховано 164 090, 70 грн.

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким донараховано 3202,15 грн.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим (Кодексом.

В той же час, п. 3 розд. II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", що набув чинності 17.01.2015 року, визначено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів

гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України. Зазначене обмеження не поширюється:

з 1 січня 2015 року на перевірки суб'єктів господарювання, що ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, на перевірки дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість;

з 1 липня 2015 року на перевірки платників єдиного податку другої і третьої (фізичні особи - підприємці) груп, крім тих, які здійснюють діяльність на ринках, продаж товарів у дрібнороздрібній торговельній мережі через засоби пересувної мережі, за винятком платників єдиного податку, визначених п. 27 підр. 10 розд. XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, з питань дотримання порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Тобто, запроваджений аналізованою нормою мораторій поширюється на усі види перевірок, правом на проведення яких наділені контролюючі органи відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК- камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки, незалежно від підстав і порядку їх призначення та проведення.

Обмеження стосовно проведення перевірок (в частині їх проведення виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України) стосуються і підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців, з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній рік. Підприємства, установи та організації, фізичні особи-підприємці, у яких обсяг доходів перевищує 20 мільйонів гривень за попередній рік, не підпадають під ці обмеження. Тобто, визначальним у даному випадку є обсяг доходів за попередній рік.

Тобто без дозволу Кабінету Міністрів України можна перевірити лише ті суб'єкти господарювання, у яких дохід за рік, що передував перевірці, перевищив 20 мільйонів гривень або ті які ввозять на митну територію України та/або виробляють та/або реалізують підакцизні товари, а також перевірки щодо дотримання норм законодавства з питань наявності ліцензій, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску, відшкодування податку на додану вартість.

Як вбачається з акту перевірки від 22.12.2016 року № 5679/20-38-13-04-09/НОМЕР_3, що позивач у 2015 році мав обсяг доходу менший, ніж 20 мільйонів гривень.

За таких обставин, суд вважає, що документальна планова виїзна перевірка фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 було проведена податковим органом незаконно, оскільки позивач відноситься до кола суб'єктів господарювання, на яких поширюються норми пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового і кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи».

Згідно з Положенням про Державну і фіскальну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236, ДФС здійснює контроль за дотриманням податкового і митного законодавства, щодо трансфертного ціноутворення, адміністрування єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого законом покладено на ДФС.

Відповідно до 14.1.164 ст. 14 Податкового кодексу України (далы по тексту - ПК України) план - графік документальних виїзних перевірок - перелік платників податків, що підлягають плановій перевірці контролюючими органами у відповідний ійррфіод календарного року.

Згідно 75.1. ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими і органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1.2. статті 75 ПК України і документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є /своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої вітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких ередбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за отриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану- графіка перевірок.

Відповідно до п. 77.1. ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

Згідно п. 77.2. ст. 77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники »податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, і визначеним пунктом 154.6 статті 154, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45,49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Згідно п. 77.3. ст. 77 ПК України забороняється (проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб та зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Відповідно до п. 77.4. ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та і письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Відповідно до розділу 1 Методичних рекомендацій формування квартального плану-графіка територіальних органів ДПС здійснюється у порядку, встановленому у розділі 3 «Відбір суб'єктів господарювання для перевірки» цих Методичних рекомендацій.

Формування та коригування планів-графіків здійснюється засобами АІС «Облік податків і платежів».

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати ж податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на органи ДПС.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний.

Згідно розділу 3 Методичних рекомендацій критерієм розподілу і платників фізичних осіб на групи та підгрупи є дані податкових декларацій (від здійснення підприємницької діяльності, інші види доходів платників податків - фізичних осіб), звіту суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи та дані податкових декларацій з ПДВ за минулий рік.

Критерії відбору суб'єктів господарювання - юридичних осіб визначені пунктом 3.2 Методичних рекомендацій, відповідно до яких суб'єкти господарювання поділяються на високого, середнього та незначного ступеня ризику.

А ні в акті перевірки, а ні в наказі про проведення перевірки не було зазначено підстави внесення позивача як платника податків до плану-графіку документальних планових перевірок.

Крім того, згідно п. 77.4 ст. 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником органу державної податкової служби приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Законодавцем визначено два шляхи (варіанти) повідомлення платника юдатку про проведення документальної планової перевірки, а саме: або шляхом вручення йому під розписку копії наказу про проведення Документальної планової перевірки та письмового повідомлення із означенням дати початку проведення такої перевірки; або шляхом іадіслання йому копії наказу про проведення документальної планової перевірки та письмового повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Аналіз п. 77.4 ст. 77 Податкового кодексу України дає підстави для висновку, що право на проведення документальної планової перевірки і платника податків надається у випадку коли контролюючим органом у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Як вбачається з акту перевірки, копію наказу від 14.11.2016 року № 1038 про проведення перевірки було вручено під підпис позивачу 23.11.2016 року. При цьому, перевірка розпочалась 25.11.2016 року

Таким чином, відповідачем не дотримано вимог податкового законодавства щодо надіслання платнику податків копії наказу про проведення перевірки не пізніше ніж за 10 днів до дня проведення перевірки.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення - рішення від 26.01.2017 №, №, №, №, №, №, № Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, рішення про застосування штрафних санкцій № та № та вимоги Головного управління ДФС у Харківській області від 26.01.2017 року № Ф- та № Ф- прийнято на підставі документальну планову виїзну перевірку, що проведена з порушеннями вимог чинного законодавства, а тому дані рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень -задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26.01.2017 №

Скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26.01.2017 №.

Скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26.01.2017 №.

Скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26.01.2017 №.

Скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26.01.2017 №.

Скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26.01.2017№.

Скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 26.01.2017№ .

Скасувати рішення про застосування штрафних санкцій Головного управління ДФС у Харківській області №.

Скасувати рішення про застосування штрафних санкцій Головного управління ДФС у Харківській області № .

Скасувати вимогу Головного управління ДФС у Харківській області від 26.01.2017 № Ф-.

Скасувати вимогу Головного управління ДФС у Харківській області від 26.01.2017 № Ф-.

Визнати незаконними дії Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області щодо проведення документальної виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, що оформлені актом від 22.12.2016 року № 5679/20-38-13-04-09/НОМЕР_3.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (61000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_3) судові витрати в загальному розмірі 1600 (одна тисяча шістсот ) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького,17, ).

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (61000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_3) судові витрати в загальному розмірі 6400 (шість тисяч чотириста ) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 29.05.2017 року.

Суддя О.М.Тітов