Справа № 674/22/17
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 674/22/17

Головуючий у 1-й інстанції: Артемчук В.М.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

07 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника відповідача: Колосінської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21 березня 2017 року та на додаткову постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2017 року за заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про виплату компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії управління Пенсійного фонду України у Дунаєвецькому районі Хмельницької області щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати незаконними; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Дунаєвецькому районі Хмельницької області нарахувати та виплатити позивачу компенсацію передбачену Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати» за період з серпня 2015 року по грудень 2015 року в розмірі 464 (чотириста шістдесят чотири) грн. 13 коп.; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Дунаєвецькому районі Хмельницької області подати до Дунаєвецького районного суду звіт про виконання судового рішення.

Крім того, позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткової постанови у справі, в обґрунтування якої зазначив що, при ухваленні рішення не було вирішено питання про строк подачі відповідачем звіту про виконання судового рішення, який був зазначений ним при подачі адміністративного позову.

Відповідно до постанови Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21.03.2017 року вказаний позов задоволено.

Відповідно до додаткової постанови Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06.04.2017 року заяву задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Крім того, не погоджуючись з додатковою постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткову постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви позивача.

05.05.2017 року на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про заміну неналажного відповідача у справі.

З клопотання позивача вбачається, що з 01 квытня 2017 року управлінню Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області реорганізовано шляхом приєднання до Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області.

Таким чином, із врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про необхідність заміни відповідача на належного - Кам'янець-Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційних скарг підтримала та просила суд їх задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі з 26.11.2009 року та одержує пенсію по інвалідності відповідно доЗУ «Про державну службу», що не оспорюється сторонами.

Відповідно до постанови Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 19 травня 2016 року визнано дії управління Пенсійного фонду у Дунаєвецькому районі Хмельницької області щодо нарахування та виплати індексації пенсії позивачу протиправними, зобов`язано управління Пенсійного фонду у Дунаєвецькому районі Хмельницької області здійснити нарахування та виплату індексації пенсії позивачу відповідно вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078, за період з 12 серпня 2015 року з урахуванням за базовий місяць листопад 2009 року та індексу споживчих цін і раніше виплачених сум. Дана постанова ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2016 року залишена без змін.

Постанова набрала законної сили 17.08.2016 року.

В силу ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

14 вересня 2016 року позивач подав до управління Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі виконавчий лист та заяву про прийняття його до виконання.

Згідно рішення управління Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі від 07.11.2016 року, яке додано до матеріалів справи (а.с.3) проведено нарахування та виплату індексації пенсії позивачу з врахуванням зміни коефіцієнтів індексації та прожиткового мінімуму в сумі 3357,24 гри. Кошти зараховано на особистий рахунок у банківську установу у листопаді 2016 року у сумі 2803,30 грн. з врахуванням відрахованого податку на доходи фізичних осіб в сумі 503,56 грн. та військового збору в сумі 50,38 грн. Після наданого розяснення головним управлінням Державної фіскальної служби України в Хмельницькій області відраховані кошти податку на доходи фізичних осіб в сумі 503,56 грн. та військового збору у сумі 50,38 грн. також зараховані на особистий рахунок у банківську установу у листопаді 2016 року,що також підтвердила в судовому засіданні представник відповідача.

26 грудня 2016 року позивач звернувся з заявою до відповідача про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в сумі 464,13 грн., однак листом від 06 січня 2017 року йому було відмовлено ,оскільки порушень термінів виплати коштів не було.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Так, ч.1 ст. 46. Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне зобов'язання» передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у звязку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов'язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульованіЗаконом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. № 159, для реалізації згаданого Закону.

Згідно ст.ст. 1, 2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьомуЗаконіслід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Отже, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне зобов'язання» (№ 1058-IV), ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18.11.2014 р. (справа № 21-518а14).

У відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України рішення Верховного Суду України є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Факт неправомірності дій відповідача та порушення відповідних законних прав та інтересів позивача щодо індексації його пенсії за період з 12 серпня 2015 року з урахуванням за базовий місяць листопад 2009 року та індексу споживчих цін був встановлений судом як першої, так і апеляційної інстанції, а тому вимоги позивача щодо нарахування та виплати компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати вказаної частини пенсії за період її невиплати з серпня 2015 року по грудень 2015 року є правомірними.

Відповідно до п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати передбачено, що компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткові пенсії, цільові грошові допомоги на прожиття, щомісячної державної допомоги та компенсаційних виплат).

За змістом абз.1 п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

У відповідності до наведених норм законодавства відповідач у зв`язку із порушенням встановлених строків щомісячних виплат індексації пенсії має здійснити компенсацію втрати позивачу частини доходів в розмірі 464,13 грн., за період з серпня 2015 року по грудень 2015 року згідно розрахунку.

Встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в Дунаєвецькому районі Хмельницької області, яке є суб`єктом владних повноважень не є особливою категорією, яке звільняють від обов`язку виконувати норми ч.1 ст.244-2 КАС України, як наслідок відмова в проведенні позивачу виплати компенсації є очевидно протиправною.

Що стосується вимоги позивача в частині зобов`язати відповідача як суб`єкта владних повноважень подати до суду звіт про виконання судового рішення, то слід зазначити наступне.

В силу ч.1 ст.267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобовязати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 пункту 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Тому, вимога позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення також підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд першої інстанції при ухваленні оскарженої додаткової постанови виходив з обґрунтованості та доведеності вимог відповідача, а відтак наявності підстав для задоволення заяви.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 168 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до Постанови Пленуму ВАСУ "Про судове рішення в адміністративній справі" від 20.05.2013 № 7 - додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятись), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи встановлено, що під час ухвалення постанови від 21 березня 2017 року судом не було вирішено питання про строк подачі відповідачем по справі звіту про виконання судового рішення, хоча це було, заявлено у позові позивачем та було предметом обговорення у судовому засіданні.

Згідно п. 4 ст. 163 КАС України постанова суду повинна містити резолютивну частину, із зазначенням в ній, у тому числі, встановленого судом строку для подання суб'єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій (перебіг цього строку починається з дня набрання постановою законної сили або після одержання її копії, якщо постанова виконується негайно).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність прийняття додаткової постанови про встановлення судом строку подачі відповідачем по справі звіту про виконання судового рішення в місячний термін з дня набрання судовим рішенням законної сили.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак, відсутні підстави для скасування оскаржених рішень.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційні скарги Кам'янець-Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області залишити без задоволення, а постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21 березня 2017 року та додаткову постанову Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 09 червня 2017 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Смілянець Е. С.