Справа № 815/3169/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/3169/17

Справа № 815/3169/17

У Х В А Л А

14 червня 2017 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Самойлюк Г.П., розглянувши клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про відстрочення сплати судового збору за подання адміністративного позову,-

В С Т А Н О В И В:

В прохальній частині адміністративного позову викладено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання адміністративного позову до розгляду справи по суті та винесення судового рішення по справі.

В обґрунтування клопотання зазначено, що майновий стан Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) не дає можливості сплатити судовий збір за подання цього позову, оскільки відповідно до кошторису Укртрансбезпеки на поточний місяць 2017 р. “Інші видатки”, за яким здійснюється сплата судового збору, бюджетних коштів не вистачає.

Дослідивши надані до суду матеріали, суддя вважає, що дане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КАС України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат, звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

З наведених норм вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

При вирішенні даного клопотання суд враховує, що відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ 4.ХІ. 1950), Рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R. (81) 7, прийнятої Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практики Європейського суду з прав людини, під час застосування цієї Конвенції, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини у справах “Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства” (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, “Ейрі проти Ірландії” (Airey v. Ireland) від 28 жовтня 1998 року та “Креуз проти Польщі” (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ч. 2 ст. 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об’єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, передбачені Законом України “Про судовий збір”.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України “Про судовий збір” платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (ч. 1 ст. 3 Закону України “Про судовий збір”).

Статтею 5 зазначеного Закону встановлено пільги щодо сплати судового збору.

З наведених норм вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

Факт подачі позову суб’єктом владних повноважень, якому не виділені бюджетні кошти на сплату судового збору, не є безумовною підставою для звільнення від його сплати або відстрочення сплати судового збору.

При цьому суд зазначає, що позивач, посилаючись на відсутність коштів для сплати судового збору, будь-яких доказів наявності зазначених обставин не надав, що позбавляє можливості суду встановити майновий стан позивача.

З урахуванням обґрунтувань позивача та встановлених обставин, суддя вважає, що підстави для відстрочення йому сплати судового збору відсутні, відтак клопотання позивача не підлягає задоволенню, у зв'язку із чим відмовляє у задоволенні останнього.

Керуючись ст.ст. 87, 88, 160, 165 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про відстрочення сплати судового збору за подання адміністративного позову, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п’яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Г.П. Самойлюк