Справа № 826/27339/15
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

22 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Сорочка Є.О.

за участю секретаря: Морозенко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із адміністративним позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року в задоволенні вимог даного позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв'язку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити його позов у повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається в матеріалах справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 наказом Міністерства юстиції України від 05.06.2015 № 1856/к «Про призначення ОСОБА_2» був призначений на посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в порядку переведення з ГУ МВС України в Дніпропетровській області, як такий, що успішно пройшов конкурсний відбір, з випробувальним терміном шість місяців.

Вказаний наказ прийнято на підставі заяви ОСОБА_2, погодження Кіровоградської обласної державної адміністрації від 22 травня 2015 року № 01-13/1597/1, рішення конкурсної комісії, довідки про результати спеціальної перевірки.

Наказом Міністерства юстиції України від 04.12.2015 № 4276 «Про звільнення ОСОБА_2» ОСОБА_2 звільнено з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 04.12.2015 як такого, що не витримав випробування, стаття 28 КЗпП України.

Даний наказ було видано на підставі доповідної записки Департаменту кадрової роботи та державної служби від 03 грудня 2015 року про результати проходження випробування.

Заперечуючи законність наказу відповідача від 04.12.2015 № 4276 «Про звільнення ОСОБА_2», позивач звернувся з позовом про визнання його протиправним та скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини урегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про державну службу».

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначаються Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 3723-XII, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону № 3723-XII, посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку

покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Основними обов'язками державних службовців, зокрема, є забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників (ст. 10 Закону № 3723-XII).

У статті 18 Закону № 3723-XII закріплено, що при прийнятті на державну службу може встановлюватися випробування терміном до шести місяців.

За приписами статті 30 Закону № 3723-XII, державна служба може припинятись з підстав, визначених Кодексом законів про працю України.

Згідно статей 26, 27 Кодексу законів про працю України при укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу. В період випробування на працівників поширюється законодавство про працю.

Положенням статті 28 Кодексу законів про працю України визначено, що коли строк випробування закінчився, а працівник продовжує працювати, то він вважається таким, що витримав випробування, і наступне розірвання трудового договору допускається лише на загальних підставах. Якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір. Розірвання трудового договору з цих підстав може бути оскаржене працівником в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів у питаннях звільнення.

За чинним законодавством, умова про випробування буде вважатися законною у таких випадках: 1) умова про випробування внесена в письмово оформлений трудовий договір і повторена у наказі про прийняття на роботу; 2) умова про випробування застережена в заяві про прийняття на роботу і повторена в наказі про прийняття на роботу; 3) умова про випробування не міститься в заяві про прийняття на роботу, але внесена в наказ про прийняття на роботу, з яким працівник ознайомлений під розписку до початку роботи; 4) умова про випробування не застережена в заяві про прийняття на роботу, але внесена в наказ про прийняття на роботу, з яким працівник ознайомлений після початку роботи і при цьому він не заперечував проти внесення в наказ такої умови.

Випробувальний термін - період, протягом якого роботодавець перевіряє відповідність працівника роботі, яка йому доручається.

У період випробувального терміну роботодавець з'ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатності виконувати якісно і сумлінно свої обов'язки за трудовим договором. У разі якщо роботодавець в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право розірвати з працівником трудовий договір з причини незадовільного результату випробування. Прийняти таке рішення роботодавець має право в будь-який час протягом іспитового строку, в т. ч. не чекаючи дня закінчення цього строку.

Підставою звільнення за результатами випробування може бути невідповідність працівника роботі, на яку його прийняли, за умови, що така невідповідність не могла бути виявлена роботодавцем при прийнятті працівника на роботу.

При цьому, роботодавцеві надано право самостійно визначати, чи відповідає працівник роботі, на яку його прийнято. При цьому, висновок роботодавця про невідповідність працівника роботі має бути обґрунтованим і документально підтвердженим.

Як вбачається з матеріалів справи, призначаючи позивача на посаду начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в порядку переведення з ГУ МВС України в Дніпропетровській області, як такого, що успішно пройшов конкурсний відбір, з випробувальним терміном шість місяців, відповідачем було дотримано вимоги чинного законодавства щодо порядку встановлення зазначеного випробувального терміну.

Разом з тим, як було вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для звільнення позивача із займаної посади стали висновки, викладені у доповідній записці Департаменту кадрової роботи та державної служби від 03.12.2015 про результати проходження випробування, зі змісту якої вбачається, що «згідно інформації Департаменту державної виконавчої служби, Департаменту державної реєстрації, Департаменту взаємодії з органами влади та інформаційно-аналітичної роботи діяльності Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області за період роботи на посаді начальника управління ОСОБА_2 робота організована на неналежному рівні, встановлено ряд порушень».

Так, наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 за № 759/19497 затверджено Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, пунктом 11 якого передбачено, що начальник головного територіального управління юстиції організовує роботу головного територіального управління юстиції, підвідомчих органів і установ юстиції на виконання завдань, покладених на Мін'юст, його територіальні органи, здійснює керівництво діяльністю головного територіального управління юстиції і підвідомчими органами та установами юстиції, забезпечує виконання головним територіальним управлінням юстиції Конституції та законів України, указів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мін'юсту та доручень Міністра юстиції України, розпоряджень голови відповідної місцевої державної адміністрації, несе персональну відповідальність за організацію та результати діяльності головного територіального управління юстиції перед Міністром юстиції України.

У зв'язку з цим, у вищевказаній доповідній записці Міністру юстиції України Петренку П.Д. запропоновано:

- визнати діяльність Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області організовану на неналежному рівні;

- вважати ОСОБА_2 таким, що не витримав випробування;

- розглянути питання про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на підставі статті 28 Кодексу законів про працю України, як такого, що не витримав випробування.

Таким чином, єдиною підставою для розірвання трудового договору у розумінні частини 2 статті 28 Кодексу законів про працю України стало отримання позивачем негативної оцінки за результатами його випробування через невідповідність роботі, що була доручена йому та неналежне виконання ним покладених обов'язків і завдань.

При цьому, факт ознайомлення позивача з наказом від 05.06.2015 № 1856/к «Про призначення ОСОБА_2», на думку колегії суддів, свідчить про те, що останній погодився з умовами проходження випробувального терміну строком шість місяців на час зайняття ним посади начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. До того ж, даний наказ позивачем у визначеному законом порядку не оскаржувався.

Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства та оцінюючи зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку про необгурнтованість заявлених позивачем вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ст. 159 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення суду першої інстанції ґрунтується на вірно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень матеріального і процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Вівдиченко Т.Р.

Суддя Сорочко Є.О.

Повний текст ухвали виготовлено - 29.05.2017

Головуючий суддя Собків Я.М.

Судді: Сорочко Є.О.

Вівдиченко Т.Р.