Справа № 2-а-640/11/1512
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2012-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2012 р.Справа № 2-а-640/11/1512

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Калініченко Л.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Київського районного суду м.Одеси від 31.08.2011р. по справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобовязання вчинити певні дії, стягнення сум та зміну формулювання причин звільнення,

В С Т А Н О В И Л А:

08 лютого 2011 року ОСОБА_5 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить зобовязати відповідача виплатити їй грошову допомогу в сумі 18552,21 грн., стягнути з відповідача на її користь 1050 грн. в якості трьох відсотків річних з простроченої суми, 10000 грн. моральної шкоди, 2000 грн. витрат на правову допомогу, а також змінити формулювання причин звільнення в наказі №176-о від 19.11.2008р..

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, працюючи на посаді заступника начальника відділу контролю за виплатами пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулась до відповідача із заявою про звільнення з займаної посади за власним бажанням, але наказом №176-о від 19.11.2008р. позивач була звільнена з посади за п.2 ст. 40 Кодексу законів про працю України за станом здоровя, який перешкоджає продовженню роботи та у звязку із виходом на пенсію. При звільненні їй не була виплачена грошова допомога у розмірі 10 місячних посадових окладів, яка передбачена 37 Закону України «Про державну службу». Виходячи з викладених обставин, позивач вважає, що відповідач, незаконно звільнивши її за п.2 ст.40 КЗпП України та не виплативши їй 10 місячних посадових окладів, порушив тим самим її права та інтереси, у звязку з чим вважає ці обставин достатніми для задоволення позовних вимог.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2011р. позовні вимоги ОСОБА_5В задоволені частково. Відповідача зобовязано виплатити на користь позивача 18552 грн. грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексу інфляції; стягнуто з відповідача на користь позивача 1050 грн. в якості трьох відсотків річних від простроченої суми; стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 500 грн. та 2000 грн. витрат на юридичну допомогу. Також цим судовим рішенням відповідача зобовязано змінити формулювання причин звільнення в Наказі №176-о від 19.11.2008р. і привести його у відповідність із чинним законодавством України.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції та винесення нової постанови про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, звільнення позивача з посади заступника начальника відділу контролю за виплатами пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі п.2 ст.40 КЗпП відбулось на підставі наказу відповідача №176-о від 19.11.2008р., а з 20.11.2008р. позивач отримує пенсію.

Звільнення державних службовців здійснюється з загальних підстав, які передбачені Кодексом законів про працю України, а також з підстав, які визначені у ст.30 Закону України "Про державну службу".

Стаття 37 Закону України "Про державну службу" передбачає виплату державному службовцю при виходу на пенсію грошової допомоги в розмірі 10 місячних посадових окладів за наявності стажу державної служби не менше 10 років.

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Отже, передбачена ст.37 Закону України "Про державну службу" грошова допомога виплачуватися підприємством, установою чи організації при звільнені державного службовця на пенсію в строки, передбачені ст.116 КЗпП України.

Відповідно до ст.99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Отже, позивач повинна була звернутися з даним позовом до суду протягом місяця з дати звільнення.

Оскільки з позовом ОСОБА_5 звернулась до суду 08 лютого 2011 року, то передбачений ст.99 КАС України та ст.233 КЗпП строк звернення до суду нею порушений.

Положення ч.2 ст. 233 КЗпП України стосовно того, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки передбачена ст.37 Закону України "Про державну службу" грошова допомога не є заробітною платою.

Також не підлягають застосуванню у спірних відносинах положення ст.238 КЗпП про право органу, який розглядає спір, має винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком, оскільки це правило застосовується за умови додержання строків звернення за вирішенням трудового спору.

Згідно ч.2 ст.5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені у ст.100 КАС України, згідно ч.1 якого адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Враховуючи відсутність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду, позовна заява ОСОБА_5 підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Згідно ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність скасування постанови Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2011р. та залишення позову без розгляду.

Апеляційний суд також звертає увагу на порушення судом першої інстанції предметної підсудності при розгляді даної справи, оскільки дана справа стосується звільнення з державної служби, відповідачем в якій виступає державний орган, а тому така справа відповідно до ч.2 ст.18 КАС України підсудна окружному адміністративному суду.

Керуючись ст.195, ст.196, п.4 ч.1 ст.198, ст.203, п.4 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2011р. скасувати.

Позов ОСОБА_5 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 березня 2012 року.

Головуючий:
Судді: