Справа № 601/2366/15а,2а/601/90/15
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2017 року № 876/3387/16

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Довгополова О.М.,
суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Галдецького Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) про зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (Військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), яким просив зобов`язати відповідача нарахувати його грошове забезпечення за період з серпня до 07 жовтня 2015 року та стягнути з відповідача на його користь грошове забезпечення за вказаний період.
Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2015 року позов задоволено частково.
Постанова мотивована тим, що всупереч вимогам ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст. 47 Кодексу законів про працю України при виключенні ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини відповідач не нарахував і не виплатив йому грошове забезпечення станом на дату звільнення, тобто на 07.10.2015 року. Як вбачається з довідки про доходи позивача, в серпні 2015 року грошове забезпечення йому виплачено частково в сумі 1756,37 грн., отже, сума недоплати за серпень становить 1053,82 грн., а за вересень і жовтень 2015 року (до 07 жовтня, тобто до виключення позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення) грошове забезпечення позивачу не виплачене взагалі.
Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно не врахував вимог п. 34.4 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260, яким встановлено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. ОСОБА_1 самовільно покинув межі військової частини 03.08.2015року та був відсутній до для звільнення зі служби, в зв`язку з чим наказом командира частини від 14.08.2015 року № 3274 йому було зупинено виплату грошового забезпечення з 03.08.2015 року. Відповідач наголошує, що даний наказ не скасований, отже, є чинним, в зв`язку з чим підстави для виплати позивачу грошового забезпечення за спірний період відсутні.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановив суд, ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607/2014 «Про часткову мобілізацію» був призваний на службу у Збройні Сили України та проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 (Військова частина польова пошта НОМЕР_2 ), що підтверджується записами у його військовому квитку серії НОМЕР_3 .
Згідно з наказом командира військової частини від 07.10.2015 року № 239 ОСОБА_1 з цього дня було демобілізовано та виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Як вбачається з довідки Військової частини НОМЕР_1 від 13.10.2015 року № 12696, загальна сума нарахованого грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з вересня 2014 року до серпня 2015 року склала 48144,03 грн., в тому числі за серпень 2015 року 1756,37 грн. (недоплата становить 1053,82 грн.), а за вересень і жовтень 2015 року не нараховано взагалі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про противність дій відповідача щодо невиплати позивачу грошового забезпечення за період з серпня до 07 жовтня 2015 року, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.04.2014 року № 111 «Питання грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період» встановлено, що з 18 березня 2014 року військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, грошове забезпечення виплачується в порядку та розмірах, установлених для осіб офіцерського складу, осіб рядового сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, ліцеїстам та вихованцям військових оркестрів, а також порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби визначається «Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 року за № 638/15329.
Відповідно до п. 1.2 цієї Інструкції грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями, додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців установлюються відповідно до чинного законодавства.
Пунктом 1.3 Інструкції визначено, що грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується, зокрема, військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами та штатними розписами (далі штати) у з`єднаннях, військових частинах.
Згідно з п. 1.7 даної Інструкції розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається виходячи з кількості календарних днів у цьому місяці.
Відповідно до п. 1.10 даної Інструкції грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.
Згідно з п. 3.2 Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, прийнятим на військову службу за контрактом, у тому числі із запасу (крім військовослужбовців строкової військової служби, які прийняті на військову службу за контрактом), оклади за військовими званнями виплачуються з дня зарахування до списків особового складу військової частини.
Пунктом 10.1 Інструкції передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні, та тим, хто на день вибуття на лікування звільнений від посад, за весь період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою, безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою згідно з висновком військово-лікарської комісії, але не більше чотирьох місяців з дня вибуття з військової частини (крім випадків, коли законодавством України передбачені більш тривалі терміни перебування на лікуванні), виплачується грошове забезпечення за останніми штатними посадами, які вони займали. Грошове забезпечення у цьому разі обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).
Також п. 37.1 Інструкції визначено, що у разі звільнення з військової служби посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення виплачуються, зокрема, особам офіцерського складу та особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які до дня отримання військовою частиною наказу або повідомлення про звільнення з військової служби займають посади, на які були призначені, до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж за один місяць з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення (з урахуванням пункту 37.2 цієї Інструкції).
Таким чином, відповідно до змісту наведених норм військовослужбовцям, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, грошове забезпечення повинне виплачуватись за весь строк проходження служби і при звільненні (демобілізації) з ними повинен бути проведений повний розрахунок.
Як встановив суд з наданих сторонами пояснень та письмових доказів та описано вище, ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині польова пошта НОМЕР_2 в період з вересня 2014 року до 07.10.2015 року, однак у серпні 2015 року грошове забезпечення було виплачене йому не в повному обсязі, а у вересні і жовтні 2015 року не виплачене взагалі.
Як зазначено вище, відповідач визнає факт невиплати позивачу грошового забезпечення за вказаний період, мотивуючи невиплату самовільним залишенням ним місця проходження служби з 03.08.2015 року та був відсутній до для звільнення, в зв`язку з чим наказом командира частини від 14.08.2015 року № 3274 йому було зупинено виплату грошового забезпечення з 03.08.2015 року на підставі п. 34.4 зазначеної вище Інструкції, яким встановлено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
Однак, як пояснив ОСОБА_1 , в період з 30.07.2015 року до 11.08.2015 року він перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні у Головному військово-клінічному госпіталі Міністерства оборони України (м. Київ), з 11.08.2015 року до 04.09.2015 року у Військово-медичному клінічному центрі (м. Ірпінь), з 20.08.2015 року до 02.10.2015 року у Центральній стоматологічній поліклініці Міністерства оборони України (м. Київ), що підтверджується наданими ним перевідним і виписним епікризами та витягом з амбулаторної картки, виданими зазначеними закладами охорони здоров`я. Зазначених обставин відповідач не заперечив і не спростував.
У даних епікризах позивачу був поставлений наступний діагноз: гострий риносинусит, обмежений остеохондроз поперекового відділу, деформуючий остеоартроз колінних суглобів, малі залишкові зміни вилікуваного туберкульозу, виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, простий гіперметропічний астигматизм. При цьому, як вказано в епікризах, причиною виникнення чи загострення захворювань були тривалі переохолодження та фізичні навантаження під час перебування в зоні проведення антитерористичної операції, тобто безпосереднє виконання військового обов`язку із захисту суверенітету і територіальної цілісності України. Також у виписному епікризі вказано, що на підставі рішення військової лікарської комісії ОСОБА_1 потребував звільнення від виконання службових обов`язків на 15 календарних днів. Крім того, позивач проходив обстеження та лікування у відомчих закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що відсутність позивача за місцем проходження служби у зазначений вище період була обумовлена виключно об`єктивними обставинами, пов`язаними з необхідністю отримання невідкладної кваліфікованої медичної допомоги та неможливості виконання в зв`язку з цим службових обов`язків.
Одночасно колегія суддів враховує, що відповідно до ст. ст. 12, 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-ХІV, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, а також військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.
Однак, на думку колегії суддів, несвоєчасне повідомлення ОСОБА_1 свого безпосереднього керівника про відбуття на лікування було зумовлене поважними та об`єктивними причинами, а також, як зазначено вище, він проходив обстеження та лікування у закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України.
Щодо доводів відповідача про те, що зазначений вище наказ командира Військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 14.08.2015 року № 3274, яким ОСОБА_1 було зупинено виплату грошового забезпечення, не скасований і є чинним, колегія суддів зазначає наступне.
Як зазначено вище, відсутність ОСОБА_1 за місцем проходження служби у спірний період була обумовлена виключно об`єктивними обставинами (стан здоров`я).
В даному випаду колегія суддів вважає необхідним та доцільним застосувати до спірних правовідносин положення ст. 3 Конституції України, якою встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. А згідно з ч. 3 ст. 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії.
Також колегія суддів зазначає, що самовільне залишення військової частини або місця служби є кримінальним злочином, кваліфікація та відповідальність за який передбачена ст. 407 Кримінального кодексу України.
Однак, як вбачається з листа Військової прокуратури Львівського гарнізону від 05.10.2015 року № 08-11607вих-15, адресованого командиру Військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 14.08.2015 року № 3274, кримінальне провадження по факту самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 станом на 05.10.2015 року не реєструвалось. Також відповідач не надав доказів заведення кримінального провадження за цим фактом пізніше.
Крім того, як вбачається із вказаного вище перевідного епікризу, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному обстеженні та лікуванні у Головному військово-клінічному госпіталі Міністерства оборони України з 30.07.2015 року, а у наказі від 14.08.2015 року № 3274 зазначено, що позивач як і ряд інших військовослужбовців відсутні з 03.08.2015 року, тобто даний наказ суперечить фактичним обставинам. Також колегія суддів зазначає, що ні із змісту цього наказу, ні з пояснень, наданих під час розгляду справи, не вбачається встановлення врахування відповідачем причин і обставин відсутності позивача на місці несення служби, в зв`язку з чим даний наказ не можна вважати обґрунтованим. Крім того, як пояснив позивач і не заперечує відповідач, ОСОБА_1 повернувся у військову частину 02.10.2015 року, а із служби був звільнений з 07.10.2015 року, однак відповідач не врахував цієї обставини, зокрема, при вирішенні питання про виплату позивачу грошового забезпечення.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів критично оцінює зазначений вище наказ командира Військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 14.08.2015 року № 3274 і вважає, що цей наказ не може бути об`єктивною, безумовною та обґрунтованою підставою невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за спірний період.
Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 (Військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) залишити без задоволення.
Постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 грудня 2015 року у справі № 601/2366/15-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) про зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 12.06.2017 року