Справа № 815/2039/17
Суддя: Стеценко О. О.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2039/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стеценко О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - Позивач, або ОСОБА_1) з адміністративним позовом, з урахуванням уточнень (а.с. 59-62), до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - Відповідач, або ГУНП в Одеській області), в якому Позивач просив:

визнати протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Одеській області, оформлене листом № 14/1-В-318 від 28.02.2017 року про відмову здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у зв'язку із встановленням ОСОБА_1 інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ;

зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму (на день виплати), встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІІ групи.

Свої вимоги Позивач обґрунтував наступними доводами.

Позивач зазначив, що з 18 серпня 1996 року він проходив службу в органах внутрішніх справ України. З 07.11.2015 року він проходив службу в Національній поліції України, а саме в Ізмаїльському відділі поліції ГУНП в Одеській області. 30 червня 2016 року наказом ГУНП в Одеській області № 563 о/с від 24.06.2016 року, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" його звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу). Також позивач зазначив, що 24.01.2002 року при виконанні службових обов'язків Позивачем отримана травма (перелом правої ступні), що підтверджено висновком за результатами службового розслідування факту отримання травми від 04.04.2005 року та актом про нещасний випадок від 17.04.2002 року. 13.06.2016 року військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Одеській області" встановлено діагноз і постанову ВЛК про причинний зв'язок захворювання (травми) - травма, так, пов'язана з виконанням службових обов'язків" (свідоцтво про хворобу №171/2). Відповідно до довідки серії 10ААА №127231 від 08.08.2016 року виданою КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" ОСОБА_1 втратив 50 (п'ятдесят) % професійної працездатності. Відповідно до довідки серії 10ААА №807037 від 08.08.2016 року виданою КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України з 08.08.2016 року

26.01.2017 року Позивачем до ГУНП в Одеській області подано заяву щодо виплати йому одноразової грошової допомоги на підставі наказу МВС України № 4 від 11.01.2016 року "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського". Листом ГУНП в Одеській області вих. № 14/1-В-318 від 28.02.2017 року Позивачу відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, на підставі того, що Законом України "Про Національну поліцію" не передбачено підстав у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги поліцейським, які втратили працездатність пов'язану з проходженням служби в органах внутрішніх прав. З зазначеним рішенням ГУНП в Одеській області Позивач не згоден, оскільки виплата одноразової грошової допомоги поліцейським здійснюється відповідно до статей 97-101 Закону України "Про Національну поліцію" та наказу МВС України від 11.01.2016 року № 4 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського".

В судовому засіданні 29.05.2017 року представник Позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити адміністративний позов з підстав, зазначених в позовній заяві. Також заявив клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

В судовому засіданні 29.05.2017 року представник Відповідача не заперечуючи проти задоволення клопотання представника Позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (а.с. 44-46) та додаткових письмових заперечень (а.с. 64-65), в яких представник Відповідача зазначив наступне.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Отже порядок проведення виплати такої допомоги визначений наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4 "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського". Згідно з п. 1 розділу І зазначеного Порядку цей наказ визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що право на виплату одноразової грошової допомоги передбачено Законом, і лише у разі настання події, що надає право на проведення виплати такої допомоги, воно проводиться в порядку визначеному підзаконним нормативно-правовим актом. Виходячи з положень ч. 1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" необхідною умовою для отримання поліцейським зазначеної допомоги є визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби саме в органах поліції. Разом з тим, з долучених Позивачем згідно з п. 5 розділу III Порядку № 4 до заяви про проведення виплати від 26.01.2017 року постанови ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку захворювання (травми), зазначеного в п. 12 свідоцтва про хворобу від 13.06.2016 року № 171/2, та акту розслідування нещасного випадку та акту, що свідчить про причини та обставини травми, отриманої останнім, вбачалося, що ОСОБА_1 отримав травму, що стала підставою встановлення йому ступеня часткової втрати професійної працездатності у розмірі 50% за травмою, пов'язаною з виконанням службових обов'язків у 2002 році під час проходження служби в органах внутрішніх справ. А отже на вказану подію (встановлення ступеня часткової втрати професійної працездатності за травмою, пов'язаною з виконання службових обов'язків при проходженні ним служби в органах внутрішніх справ) не розповсюджуються положення ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З огляду на заявлене представником Позивача клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження, відсутність заперечень з цього приводу представника Відповідача, суд на підставі приписів ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали адміністративної справи, письмові та додаткові письмові заперечення представника Відповідача, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та перевіривши їх доказами, судом встановлені наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що з 18 серпня 1996 року Позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України, а з 07.11.2015 року він проходив службу в Національній поліції України, а саме в Ізмаїльському відділі поліції ГУНП в Одеській області (а.с. 12).

30 червня 2016 року наказом ГУНП в Одеській області № 563 о/с від 24.06.2016 року (а.с. 14), відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст. 77 зазначеного закону (через хворобу).

24.01.2002 року при виконанні службових обов'язків Позивачем отримана травма (перелом правої ступні), що підтверджено висновком за результатами службового розслідування факту отримання травми від 04.04.2005 року та актом №1 від 17.04.2002 року про нещасний випадок (а.с. 8-10).

13.06.2016 року військово-лікарською комісією ДУ "ТМО МВС України по Одеській області" встановлено діагноз і постанову ВЛК про причинний зв'язок захворювання (травми) - травма, так, пов'язана з виконанням службових обов'язків" (свідоцтво про хворобу №171/2) (а.с. 16-17).

Відповідно до довідки серії 10ААА №127231 від 08.08.2016 року виданою КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" ОСОБА_1 втратив 50 (п'ятдесят) % професійної працездатності (а.с. 15).

Відповідно до довідки серії 10ААА №807037 від 08.08.2016 року виданою КУ "Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи" ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України з 08.08.2016 року (а.с. 15).

26.01.2017 року Позивачем до ГУНП в Одеській області подано заяву щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з отриманням ним ІІІ групи інвалідності на підставі наказу МВС України № 4 від 11.01.2016 року "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського" (а.с. 19).

Листом ГУНП в Одеській області вих. № 14/1-В-318 від 28.02.2017 року Позивачу відмовлено в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, на підставі того, що Законом України "Про Національну поліцію" не передбачено підстав у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги поліцейським, які втратили працездатність пов'язану з проходженням служби в органах внутрішніх прав (а.с. 21).

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення сторін, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З 07.11.2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон України № 580-VІІІ).

До набрання чинності Законом України № 580-VІІІ порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону України "Про міліцію", Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року.

Зокрема, відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п.3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.

Відповідно до п.2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії .

Згідно пункту 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 580-VІІІ (який набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Виходячи з приписів зазначеної правової норми, за Позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку №850 який діяв до набрання чинності Законом України № 580-VІІІ та продовжує діяти на даний час.

Разом з тим, порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України № 580-VІІІ.

Згідно п.5 ч.1 ст. 97 Закону України № 580-VІІІ одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі отримання поліцейським (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом МВС України №916 від 12.09.2016 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1277/29409 від 22.09.2016 року внесені зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (наказ МВС №4), пункт 5 розділу 1 доповнено підпунктом 4 такого змісту: "4) пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ".

Таким чином, лише з 22.09.2016 року з прийняттям наказу МВС № 916 та реєстрації його в Міністерстві юстиції України почали регулюватися правовідносини щодо виплати одноразової грошової допомоги працівнику поліції в разі втрати працездатності під час проходження ним служби в органах внутрішніх справ.

До цього моменту вказані правовідносини регулювалися лише Порядком № 850, оскільки наказ МВС № 4 поширювався тільки на період проходження працівником служби в поліції.

Позивач набув права на виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України з 08.08.2016 року.

Станом на 08.08.2016 року вказані правовідносини регулювалися лише Порядком №850, оскільки в наказ МВС України № 4 зміни, щодо регулювання даних правовідносин ще не були зареєстровані в Міністерстві юстиції України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 був чинний як на час встановлення Позивачу часткової втрати працездатності, так і на час звернення його до ГУНП в Одеській області з заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

При цьому, суд зазначає, що Позивач помилково в заяві про виплату йому одноразової грошової допомоги посилався на норми наказу МВС України № 4 від 11.01.2016 року "Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського", оскільки як встановлено судом, Позивач набув права на виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України з 08.08.2016 року, а станом на 08.08.2016 року вказані правовідносини регулювалися лише Порядком №850, оскільки в наказ МВС № 4 зміни, щодо регулювання даних правовідносин ще не були зареєстровані в Міністерстві юстиції України.

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Зазначене свідчить про те, що на Міністерство внутрішніх справ України покладено обов'язок прийняти рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги, якому передує обов'язок керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подати до Міністерства внутрішніх справ України.

Однак всупереч наведеним положенням, Відповідачем протиправно було відмовлено у прийнятті документів, поданих Позивачем до ГУНП в Одеській області, та направленні їх до МВС України для розгляду питання щодо призначення, нарахування і виплати одноразової грошової допомоги Позивачу відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Національної поліції в Одеській області, оформлена листом № 14/1-В-318 від 28.02.2017 року, у здійсненні виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 є протиправною.

Як вже встановлено судом Міністерство внутрішніх справ України приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З наведених підстав вимога Позивача про зобов'язання Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснити виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму (на день виплати), встановленого законом для працездатних осіб, як інваліду ІІІ групи не підлягає задоволенню, оскільки Відповідачем не подавались до МВС України документи Позивача і до Відповідача не надходило рішення МВС України про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги Позивачу.

Проте, Згідно ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку.

Звернення за захистом порушеного права у сфері публічно-правових відносин з зазначенням способу, який, на думку суду, не призводить до захисту права, не може бути підставою для відмови в позові, тобто, захисті права, що порушується. Суд, установивши порушення вимог законодавства, має захистити права та охоронювані законом інтереси, самостійно обравши спосіб, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Правову позицію щодо можливості обрання самим судом іншого способу захисту порушеного права позивача, у разі, якщо позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушених прав, підтримано Судовою палатою в адміністративних справах Верховного Суду України і у постанові від 20 квітня 2010 року за результатами перегляду за винятковими обставинами справи за позовом спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові до відкритого акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк", приватної фірми "Орнатус" про зобов'язання вчинити певні дії. Зокрема, в зазначеній постанові Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України вказала, що суд, пославшись на обрання позивачем неправильного способу захисту публічних інтересів держави, не врахував, що правила частини 3 статті 105 КАС України, стосовно зазначення позивачем у позовній заяві способу захисту судом порушених прав, не виключають можливості обрання іншого способу захисту самим судом. Зміст принципу офіційного з'ясування всіх обставин у справі зобов'язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні, в тому числі і до уточнення змісту позовних вимог, з наступним обранням відповідного способу захисту порушеного права.

Згідно з вимогами ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, зазначивши, що належним захистом порушеного права Позивача є зобов'язання ГУНП в Одеській області подати до Міністерства внутрішніх справ України документи, подані ОСОБА_1 разом з заявою (рапортом) щодо виплати йому одноразової грошової допомоги від 26.01.2017 року, для розгляду питання щодо призначення, нарахування і виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Згідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.ст.11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що Відповідач не довів законності та обґрунтованості прийнятих ним рішень.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд прийшов до висновку про те, що вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 122, 159-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Одеській області, оформлену листом № 14/1-В-318 від 28.02.2017 року, у здійсненні виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб у зв'язку із встановленням ОСОБА_1 інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Одеській області подати до Міністерства внутрішніх справ України документи, подані ОСОБА_1, разом з заявою (рапортом) щодо виплати йому одноразової грошової допомоги від 26.01.2017 року для розгляду питання щодо призначення, нарахування і виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Стеценко О.О.