Справа № 660/292/17
Суддя: Гончаренко О. В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 660/292/17
Номер провадження 2-а/660/15/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року смт.Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Гончаренка О.В.

при секретарі Кателевській Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Нововоронцовка Херсонської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 4 роти батальйону Управління патрульної поліції у м.Херсоні лейтенанта поліції Кушнірова Дмитра Олексійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 4 роти батальйону Управління патрульної поліції у м.Херсоні лейтенанта поліції Кушнірова Дмитра Олексійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР №870081 від 20.03.2017 року, про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вказаною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. Однак, зважаючи, що при винесенні постанови були порушенні вимоги, а саме: зупинка позивача була вимушеною, постанова винесена без дослідження будь яких доказів, без відібрання письмових пояснень позивача та пояснень свідків, права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, повідомленими не були, тому позивач просив визнати неправомірною та скасувати вказану постанову.

У судове засідання, позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі та додав письмові пояснення, згідно яких просив суд при винесенні рішення врахувати той факт, що у місці, де він здійснив вимушену зупинку, відсутні будь-які обмежувальні знаки, і навіть є спеціально облаштована зона для паркування, тому порушень правил дорожнього руху не допускав.

Представник відповідача надав суду письмові заперечення згідно яких, проти позову заперечив з огляду на ті обставини, що позивачем у позовній заяві підтверджено факт зупинки автомобіля, на підставі чого і винесена постанова; на органи Національної поліції не покладено обов'язку складання протоколу у справах, розгляд яких віднесено до їх компетенції, у зв'язку з чим в даному випадку протокол не складався; при винесені оскаржуваної постанови оцінка доказів відбувалася поліцейським за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та не передбачала надання поліцейським таких доказів особі, що притягується до адміністративної відповідальності. Тому, зважаючи, що підстав для задоволення адміністративного позову нема, просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача також повідомив, що дане правопорушення було технічно зафіксовано, однак, на час розгляду справи відсутній відповідний відео запис правопорушення, оскільки дана інформація була знищена. Надавши пояснення по суті в ході судового розгляду, заявив клопотання про подальший розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи заперечення відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій ч бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, судом встановлено, що постановою серії АР №870081 від 20.03.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу. Частина перша статті 258 КУпАП не містить посилання на статую 122 КУпАП.

Разом з тим, ч.2 ст.258 КУпАП містить положення про те, що протокол не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідач, заперечуючи проти позову та як одну з підстав відмови у задоволенні позову посилався на ту обставину, що протокол складеним не був, оскільки, при вчиненні даного правопорушення його складання не є обов'язковим.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що такий протокол складеним не був.

Також, з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наявних матеріалів справи про адміністративне правопорушення неможливо взагалі встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення позивачем. Відповідачем будь-яких протоколів, схем, пояснень свідків, відеозаписів, тощо, суду не надано. Водночас зі слів позивача, він паркувався у дозволеному місці. Отже, відсутні докази вчинення адміністративного правопорушення, які були б підставою для накладення адміністративного стягнення.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Однак, відповідачем доказів про дотримання положень чинного законодавства щодо дотримання прав особи, що притягується до відповідальності під час винесення постанови надано не було.

Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі №5-рп/2015, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Згідно з вказаним рішенням словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Статтею 258 ч.3 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Стаття 258 КУпАП вказує на те, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Відповідно, на ці правовідносини не поширюється положення частини третьої статті 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Також, ст.276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Проте, відповідач положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу.

Зважаючи на пояснення, наданими сторонами у ході судового розгляду, суд дійшов висновку, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, відповідач не дав позивачу можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, поліцейський проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Відповідно до ст.278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Як вбачається із матеріалів справи, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, зокрема особа, що притягується до адміністративної відповідальності. Крім того, матеріали справи, не міститься жодних доказів вини позивача, не надано відео, фото зйомки, яка повинна фіксувати суть адміністративного правопорушення, чи інших доказів.

Згідно ст.283 КУпАП, постанова повинна містити, в тому числі, опис обставин, установлених під час розгляду справи. Однак, оспорювана постанова таких відомостей не містить.

Таким чином, оскільки на час розгляду справи встановити вину позивача про здійснення зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 Правил дорожнього руху не надається можливим, позивач заперечує проти вчинення ним правопорушення, відповідач, на якого покладено обов'язок доказування, доказів підтверджуючих факт вчинення правопорушення не надав, постанова таких відомостей не містить, тому, суд вважає, що позов є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.251, 283-284, 288 КУпАП, ст.ст.2, 18, 41, 71, 93, 99, 100, 104-106.161-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов - задовольнити.

Постанову серії АР №870081 від 20.03.2017 року винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі закрити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського Апеляційного суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Гончаренко