Справа № 806/1344/17
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 червня 2017 року Житомир Справа № 806/1344/17

Категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В. , суддів: Попової О.Г., Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Галайба І.Б.,

за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Гришиної Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Житомирський експертно-технічний центр Держпраці", Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Державної служби України з питань праці про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 30000,00 грн. моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати наказ Держгірпромнагляду від 05.06.2015 №170-к "Про звільнення"

- визнати протиправним та скасувати наказ Держгірпромнагляду від 08.06.2015 №174-к "Про внесення змін до наказу".

- визнати протиправним та скасувати наказ ДП "Житомирський експертно-технічний центр Держпраці" Державної служби України з питань праці від 17.08.2015 №105-к "Про звільнення".

- поновити його на посаді начальника ДП "Житомирський експертно-технічний центр Держпраці", незалежно від назви посади на дату винесення судового рішення, як керівника та прешої посадової особи, відповідно до контракту та допустити у цій частині рішення до негайного виконання.

- стягнути з ДП "Житомирський експертно-технічний центр Держпраці" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

- стягнути з Державної служби України з питань праці моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

- стягнути з ДП "Житомирський експертно-технічний центр Держпраці" моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

- стягнути з Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що з 05.03.2013 працював на посаді начальника Державного підприємства "Житомирського експертно-технічного центру Держгірпромнагляду України". Наказом Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України від 05.06.2015 його звільнено із зазначеної посади з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади", відповідно до п.7- 2 ч.1 ст.36 КЗпПУ. Наказом Держгірпромнагляду №174 від 08.06.2015 "Про внесення змін до наказу від 06.06.2015 №170-к" він був звільнений вдруге. Наказом ДП "Житомирський експертно-технічний центр Держпраці" №150-к від 17.08.2015 його було звільнено з посади з 17.08.2015. Не погоджуючись з проведеною процедурою звільнення, позивач звернувся до суду та просить скасувати спірні накази, поновити його на посаді та стягнути спричинену моральну шкоду.

В судовому засіданні колегія суддів поставила на обговорення питання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти закриття провадження у справі.

Позивач при вирішенні даного питання покладався на розсуд суду.

Представник відповідача Державної служби України з питань праці проти закриття провадження у справі не заперечувала.

Представник Державного підприємства "Житомирський експертно-технічний центр Держпраці" в судове засідання не з"явився, надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв"язку з перебуванням у відрядження та неможливістю явки в судове засідання.

Представник Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, в судове засідання не з"явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши думки представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшов висновку, що упровадження у справі підлягає закриттю, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2013 між Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України та ОСОБА_1 укладено контракт №1, згідно якого позивача призначено на посаду начальника Державного підприємства "Житомирський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України" на термін з 05.03.2013 по 05.03.2018. (а.с.19-24)

У квітні 2015 року, наказом Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України №4, Державне підприємство "Житомирський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України" перейменовано на Державне підприємство "Житомирський експертно-технічний центр Держпраці".

В подальшому, наказом Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України від 05.06.2015 №170-к, ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади" відповідно до п.7-2 ч.1 ст. 36 Кодексу законів про працю.(а.с.10)

08.06.2015 Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України винесено наказ №174-к "Про внесення змін до наказу від 06.06.2015 №170-к", згідно якого позивача звільнено із займаної посади з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади" відповідно до п.7-2 ч.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України, в перший робочий день після відновлення працездатності. (а.с.9)

Наказом Державного підприємства "Житомирський експертно-технічний центр Держпраці" від 17.08.2015 №105-к, відповідно до наказу Держгірпромнагляду України від 08.06.2015 №174-к ОСОБА_1 звільнений 17.08.2015 з посади начальника Державного підприємства "Житомирський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України" з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади" відповідно до п.7-2 ч.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. (а.с.11)

Вважаючи, що звільнення з посади начальника Державного підприємства "Житомирський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України" проведено з грубим порушенням вимог законодавства України, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить скасувати спірні накази.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

За змістом ч.2 вказаної статті до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Так, п.1 ч.1 ст.3 КАС України передбачено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Згідно з п.15 ч.1 ст.3 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З аналізу вказаних норм вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, які пов'язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї.

Водночас, приписи п.1 ч.1 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із трудових відносин, у порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, спір, що виник з даних правовідносин, стосується правомірності звільнення позивача з посади начальника Державного підприємства "Житомирський експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України", яка не відноситься до публічної служби.

Таким чином, суд дійшов висновку, що даний спір не пов'язаний з питаннями прийняття на публічну службу, її проходженням та звільненням з неї, а стосується трудових відносин, отже не належить до категорії спорів, які підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.1978р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Підсумовуючи наведене й беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч.1 ст. 6 Конвенції.

Таким чином, оскільки зазначена позовна заява не містить ознак публічно-правового спору, тому вона не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 157 КАС України суд закриває провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 157, ст.160, 165, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Житомирський експертно-технічний центр Держпраці", Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, Державної служби України з питань праці визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 30000,00 грн. моральної шкоди, закрити.

Ухвала набирає законної сили у порядку встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції за правилами встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: О.В. Капинос

Суддя О.Г.Попова

Суддя С.В.Черноліхов

Повний текст ухвали складено 12 червня 2017 року