Справа № 823/422/17
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року справа № 823/422/17

17 год. 10 хв. м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

при секретарі судового засідання - Мельниковій О.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 - за довіреністю, представника відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.02.2017 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на підставі акту документальної планової виїзної перевірки № 6/23-12-13/34446197 від 18.01.2017 товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо обчислення, повноти та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.07.2013 по 30.06.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2016 відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 03.02.2017 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2. Також на підтвердження позовних вимог, позивач звертає увагу на ту обставину, що контролюючим органом під час прийняття податкових повідомлень-рішень не взято до уваги заперечення на акт перевірки. Крім того, позивач в адміністративному позові зазначає, що податкові повідомлення-рішення винесені на підставі акта перевірки, який складений з порушенням норм податкового законодавства, а саме: не зазначено які саме первинні документи перевірялися, акт перевірки не завірений печаткою контролюючого органу та направлений на адресу позивача без повідомлення про вручення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти заявленого адміністративного позову заперечив в повному обсязі, посилаючись на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято на підставі акта від 18.01.2017 №6/23-12-13/34446197 про результати документальної планової виїзної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо обчислення, повноти і своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.07.2013 по 30.06.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2016. Висновками акту перевірки зазначено порушення вимог: - п.п. 170.1.1 п. 170.1. ст. 170, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за земельні частки (паї) в сумі 383 126 грн. 89 коп., зокрема за 2013 рік в сумі 172 237 грн. 38 коп., в тому числі 91 629 грн. 72 коп. по Легедзинській сільській раді та 80 607 грн. 66 коп. по Доброводівській сільській раді; за 2014 рік в сумі 122 511 грн., в тому числі 67 780 грн. 87 коп. по Легедзинській сільській раді та 54 730 грн. 75 коп. по Доброводівській сільській раді, за 2015 рік в сумі 88 377 грн. 89 коп., в тому числі 53 144 грн. 46 коп. по Легедзинській сільській раді та 35 233 грн. 43 коп. по Доброводівській сільській раді та п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п.п.1.2. п.16 прим.1. Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме ненарахування та несвоєчасне перерахування сум військового збору на виплачені доходи, у результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік в сумі 8 717 грн. 63 коп., в тому числі 5 314 грн. 18 коп. по Легедзинській сільській раді та 3 403 грн. 45 коп. по Доброводівській сільській раді. Проте, відповідач вважає, що в акті перевірки правомірно наведено висновок про порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» вимог податкового законодавства України при сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.07.2013 по 30.06.2016, а тому податкові повідомлення-рішення не підлягають скасуванню.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» зареєстроване, як юридична особа 30.06.2006, ідентифікаційний код 34446197.

На підставі наказів Звенигородської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області від 18.11.2016 № 306 та від 20.12.2016 № 328 проведено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо обчислення, повноти та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.07.2013 по 30.06.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2016. За результатами вищезазначеної перевірки складено акт від 18.01.2017 № 6/23-12-13/34446197.

Висновками акту перевірки зазначено порушення вимог:

- п.п. 170.1.1 п. 170.1. ст. 170, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за земельні частки (паї) в сумі 383 126 грн. 89 коп., зокрема за 2013 рік в сумі 172 237 грн. 38 коп., в тому числі 91 629 грн. 72 коп. по Легедзинській сільській раді та 80 607 грн. 66 коп. по Доброводівській сільській раді; за 2014 рік в сумі 122 511 грн., в тому числі 67 780 грн. 87 коп. по Легедзинській сільській раді та 54 730 грн. 75 коп. по Доброводівській сільській раді, за 2015 рік в сумі 88 377 грн. 89 коп., в тому числі 53 144 грн. 46 коп. по Легедзинській сільській раді та 35 233 грн. 43 коп. по Доброводівській сільській раді;

- п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п.п.1.2. п.16 прим.1. Перехідних положень Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), а саме ненарахування та несвоєчасне перерахування сум військового збору на виплачені доходи, у результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік в сумі 8 717 грн. 63 коп., в тому числі 5 314 грн. 18 коп. по Легедзинській сільській раді та 3 403 грн. 45 коп. по Доброводівській сільській раді.

На підставі акта перевірки від 18.01.2017 № 6/23-12-13/34446197, 03.02.2017 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Черкаській області винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, а саме:

- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 614 575 грн. 37 коп., в тому числі за основним платежем 364 358 грн. 22 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 165 906 грн. 41 коп. та нараховано пеню в розмірі 84 310 грн. 74 коп.;

- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2 яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з військового збору в загальному розмірі 12 841 грн. грн. 19 коп., в тому числі за основним платежем 8 717 грн. 63 коп., за штрафними (фінансовими) санкціями 2 179 грн. 41 коп. та нараховано пеню в розмірі 1 944 грн. 15 коп.

Позивач не погодився із вищезазначеними рішеннями відповідача подав скаргу до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 01.03.2017 № 4177/6/99-99-11-02-01-15, скарга позивача залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення від 03.02.2017 № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1 - без змін.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - Кодекс № 2768) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 ст. 93 Кодексу № 2768 земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

За приписами абз. 2 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (далі - Закон № 161) укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 5 Закону № 161, орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Відповідно до пп. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755 (далі -Кодекс №2755) підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Пунктом 288.4 ст. 288 Кодексу №2755 визначено, що розмір та умови, внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між Орендодавцем (власником) та Орендарем.

Стосовно визначення суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, суд зазначає таке.

В акті перевірки від 18.01.2017 № 6/23-12-13/34446197 зазначено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» укладені договори оренди землі (паїв) з орендодавцями земельних ділянок (громадянами), які знаходяться на території Легедзинської сільської ради Тальнівського району та Доброводівської сільської ради Уманського району. Орендна плата громадянам за оренду земельних часток (паїв) видавалася виключно у грошовій формі.

Позивач, як орендар, заключив в 2011 році договори оренди землі з орендодавцями, земельні частки які знаходяться в адмінмежах Легедзинської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, де розмір орендної плати становить 5% від нормативної грошової оцінки землі.

Також, позивач, як орендар, заключив в 2011 році договори оренди землі з орендодавцями, земельні частки які знаходяться в адмінмежах Доброводівської сільської ради Уманського району Черкаської області, де розмір орендної плати становить 4,5% від нормативної грошової оцінки землі.

Пунктом 171.2 статті 171 Кодексу №2755 передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів є, зокрема, податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Кодексу №2755 податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб- юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 163.1.1 пункту 163.1 статгі 163 Кодексу №2755 об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Підпунктом 164.2.5 пункту 164.2 статті 164 Кодексу №2755 передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 170.1.1. п. 170.1. ст. 170 Кодексу №2755 (оподаткування доходу від надання нерухомості в оренду (суборенду)) податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об'єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Відповідно до підпункту 170.1.4 пункту 170.1 статті 170 Кодексу №2755 доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1 - 170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх нарахування (виплати) за ставками, визначеними пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Кодексу №2755 передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Кодексу №2755, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Згідно з підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Кодексу №2755, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Однак, перевіркою встановлено, що нарахування орендної плати, нарахування податку та виплати на один пай позивачем у 2013-2015 роках здійснювалось у розмірі меншому, ніж зазначено у договорах оренди, чим порушено пп. 170.1.1. п. 170.1. ст. 170 Кодексу №2755.

Щодо донарахування військового збору.

Перевіркою правильності нарахування і сплати військового збору з орендної плати за паї встановлено його заниження на загальну суму 8 717 грн. 63 коп. в результаті порушень описаних в п.п. 3.2.2 акта перевірки позивача, а саме: заниження чистого оподаткованого доходу, що відбулося за рахунок заниження розміру орендної плати за паї в 2013-2015 роках.

Пунктом 161 Підрозділу 10 Інших перехідних положень податкового кодексу України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (п.п.163.1.1. - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 Кодексу №2755 (пп. 1.4 п. 16 прим.1. підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника, зобов'язаний утримувати збір із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку збору 1,5 відсотка (пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Кодексу №2755).

Стосовно тверджень позивача про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені на підставі акта перевірки, що складений з порушеннями норм податкового законодавства, а саме: в акті не досліджено та не вказано які саме первинні документи перевірялися, акт перевірки не завірений печаткою контролюючого органу та направлений на адресу товариства без повідомлення про вручення, суд зазначає слідуюче.

Так, в розділі 2.11 акта перевірки наведено перелік первинних документів, які були використанні в ході перевірки. В описовій частині акта перевірки, встановлюючи порушення норм податкового кодексу, ревізорами зазначено про дослідження та аналіз договорів оренди земель, які додані до акта перевірки як додатки на 1706 аркушах.

Щодо завірення акта перевірки печаткою та направлення на адресу товариства без повідомлення про вручення, суд свертає увагу на таке.

Пунктом 42.1 ст. 42 Кодексу №2755, про порушення якого зазначає позивач, встановлено, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

В свою чергу, прямою нормою щодо оформлення результатів перевірок, а саме статтею 86 Кодексу №2755 передбачено, що акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику (п. 86.3 ст. 86 Кодексу №2755).

Аналогічні положення містяться і в Наказі Мінфіну від 20.08.2015 № 727 «Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами».

Таким чином, вказані законодавчі акти не містять обовязку направляти акт перевірки на адресу платника податку із повідомленням про вручення та завіряти такий акт печаткою контролюючого органу.

Крім того, в адміністративному позові позивач звертає увагу суду на строк, протягом якого контролюючий орган мав право провести перевірку та визначити грошове зобовязання (ст. 102 Кодексу №2755).

Так, у відповідності до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент проведення перевірки) контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається із розрахунку штрафних санкцій щодо донарахування товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Легедзене» військового збору вказане донарахування відбулось за 2015 рік, а відповідно до розрахунку штрафних санкцій за донарахування податку на доходи фізичних осіб здійснене за період з 01.07.2013 по 31.12.2015, тобто нараховано в межах 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Тому, суд зазначає, що податковим органом грошові зобовязання визначені у відповідності до вимог податкового законодавства з врахуванням строків давності, передбачених ст. 102 Податкового кодексу України.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому в силу ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області в суді обґрунтував свою позицію з посиланням на норми законодавства України.

Натомість представник позивача вмотивованих доводів на підтвердження позову не навів.

Керуючись статтями 14, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.А. Рідзель

Повний текст постанови виготовлений 12.06.2017.