Справа № 804/2068/17
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2017 р. Справа № 804/2068/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді судді суддіЗахарчук-Борисенко Н. В. Царікової О.В. Чорної В.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,-
27.03.2017 ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4, позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання судового рішення - ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2015 у справі №183/864/14 (№6-а/183/55/15) про стягнення з управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 суму одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, який став інвалідом ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на час визначення інвалідності з урахуванням попередніх нарахувань, а саме в розмірі 51 330, 60 грн.;
- зобов'язати Державну казначейську службу України у місячний строк виплатити ОСОБА_4 заборгованість в сумі 51 330, 60 грн. за судовим рішенням - ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2015 у справі №183/864/14 (№6-а/183/55/15) про стягнення з управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 суму одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, який став інвалідом ІІ групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на час визначення інвалідності з урахуванням попередніх нарахувань, а саме в розмірі 51 330, 60 грн.
В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначив, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2014 у справі №183864/14 (№2-а8183/127/14) задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації. Зокрема, зобов'язано Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м. Ромни Сумської області, РНОКПП НОМЕР_1 суму одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, який став інвалідом II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час визначення інвалідності з урахуванням попередніх нарахувань.
За результатами розгляду заяви позивача про виконання судового рішення, Державна казначейська служба України у Дніпропетровській області своїм листом за вих. № 12-08/293-1489 від 22.02.2016 повідомила ОСОБА_4 про те, що згідно з пп. 1 п.9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845 «Про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України за черговістю надходження таких рішень, на підставі чого, заяву позивача про виконання рішення суду поставлено у чергу надходження таких документів. Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» на поточний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою» передбачено 144,76 млн. гривень. Отже, після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше поданого позивачем для виконання рішення суду, Державна казначейська служба України здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь позивача.
У зв'язку з тим, що зазначене судове рішення протягом тривалого часу не виконується, ОСОБА_4 10.02.2017 звернувся до Державної казначейської служби України із заявою про вирішення питання щодо негайного перерахування мені належної до виплати суми на підставі виконавчого листа № 183/864/14, який видано 13.01.2015 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області. З огляду на викладене, позивач вважає, що зволікання відповідача у виконанні дій з перерахування присуджених на його користь коштів та невиконання судового рішення - ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2015 у справі №183/864/14 є протиправною бездіяльністю, що порушує його законні права та інтереси, а томі позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Ухвалою суду від 28.03.2017 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду у судовому засіданні.
Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи, з клопотаннями про перенесення розгляду справи та письмовими запереченнями до суду не звертався.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Згідно з частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.
Дослідивши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2014 у справі №183864/14 (№2-а8183/127/14) задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 до Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації. Зокрема, зобов'язано Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м. Ромни Сумської області, РНОКПП НОМЕР_1 суму одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, який став інвалідом II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час визначення інвалідності з урахуванням попередніх нарахувань.
Згідно частини 1, пункту 2 частини 1 статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.
Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як виконавчі листи, що видаються судами.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
13.01.2015 позивач на підставі вказаної постанови отримав виконавчий лист, який згодом пред'явив на виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було подано до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення.
За результатами розгляду вказаної заяви ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2015 у справі № 183/864/14 (№ 6-а/183/55/15) змінено спосіб і порядок виконання постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2014, на підставі якої видано виконавчий лист №183/864/14 (№ 2-а/183/127/14), що видав Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області 13.01.2015 року, із зобов'язанням Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю м. Ромни Сумської області, РНОКПП НОМЕР_1 суму одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, який став інвалідом II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час визначення інвалідності з урахуванням попередніх нарахувань, та стягненням з Управління соціального захисту населення Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 суму одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, який став інвалідом II групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на час визначення інвалідності з урахуванням попередніх нарахувань, а саме в розмірі 51 330,60 грн. (п'ятдесят одна тисяча триста тридцять грн. 60 коп.).
04.02.2016 позивач звернувся до управління Державної казначейської служби України у Новомосковському районі Дніпропетровської області із заявою про виконання судового рішення разом з усіма долученими до заяви документами.
Управління Державної казначейської служби України у Новомосковському районі Дніпропетровської області заяву позивача про виконання судового рішення разом з усіма долученими до неї документами направило на розгляд до Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області.
За результатами розгляду вказаної заяви Державна казначейська служба України у Дніпропетровській області своїм листом за вих. № 12-08/293-1489 від 22.02.2016 року повідомило позивача про те, що відповідно пп. 1 п. 9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України та п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 «Про затвердження порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України за черговістю надходження таких рішень, на підставі чого, заяву ОСОБА_4 про виконання рішення суду поставлено у чергу надходження таких документів. Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» на поточний рік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою» передбачено 144,76 млн. гривень. Отже, після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше поданого позивачем для виконання рішення суду, Державна казначейська служба України здійснить заходи щодо перерахування коштів на користь позивача.
10.02.2017 ОСОБА_4 звернувся до відповідача із заявою про вирішення питання щодо негайного перерахування йому належної до виплати суми на підставі виконавчого листа № 183/864/14, який видано 13.01.2015 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області.
Відповідач листом від 03.03.2017 № 5-13/1518-3795 підтвердив ті обставини, що з 10.02.2016, у нього на виконанні за бюджетною програмою «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» знаходиться виконавчий лист, який видано Новомосковським міськрайонним судом по справі № 183/864/14 про перерахування коштів на позивача користь. Зокрема, повідомив про те, що Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» за бюджетною програмою «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» передбачено 500,00 млн. грн. Також зазначив, що значна тривалість виконання рішень судів пов'язана з не визначенням у Законі про Державний бюджет України достатнього обсягу коштів за бюджетною програмою, що дозволило б виконувати судові рішення, гарантовані державою, у встановлені законом строки.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача ОСОБА_4 звернувся з даним позовом до суду.
Аналізуючи виниклі правовідносини суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.
Статтею 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є обов'язковість рішень суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Підпунктом 1 пункту 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету: рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання. Безспірне списання коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань. Видатки бюджетних установ, щодо яких прийнято рішення про накладення на них арешту, дозволяється здійснювати в частині видатків, які статтею 55 цього Кодексу визначено як захищені, у разі зазначення про це у судовому рішенні.
Центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України є Державна казначейська служба України (п. 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 № 460/2011).
Згідно із пп. 5 п. 4 наведеного Положення, Казначейство України відповідно до покладених завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.
У свою чергу, механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено в Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (зі змінами та доповненнями, надалі - Порядок).
У відповідності до пункту 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання встановлені Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.
Згідно статті 3 цього ж Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження» із заявою про виконання рішення суду.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач підтверджує ті обставини, що з 10.2.2016 у нього на виконанні за бюджетною програмою «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» знаходиться виконавчий лист, який видано Новомосковським міськрайонним судом по справі № 183/864/14 про перерахування коштів на позивача користь, проте значна тривалість виконання рішень судів пов'язана з не визначенням у Законі про Державний бюджет України достатнього обсягу коштів за бюджетною програмою, що дозволило б виконувати судові рішення, гарантовані державою, у встановлені законом строки.
Суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства адміністративний позов може містити вимоги про:
1) скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень;
2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії;
3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій;
4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю;
5) виконання зупиненої чи невчиненої дії;
6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;
7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.
Таким чином, суд зазначає, що адміністративний позов не може містити вимоги щодо зобов'язання виконати судове рішення будь -якого іншого суду.
Крім того, суд звертає увагу позивача на те що, згідно із ст. 267 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права.
Частиною 1 ст. 69 КАСУ визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Водночас, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст. 86 КАСУ).
Згідно приписів ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З огляду на зазначене та беручи до уваги достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а його вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 122, 128, 158-163 КАС України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.254 КАС України та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд в порядку та строки, передбачені ст.186 КАС України.

Головуючий суддя Суддя Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко О.В. Царікова В.В.Чорна