Справа № 804/252/16
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 р. Справа № 804/252/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участю секретаря судового засідання: Черніженко К.Е.,
представника позивача: Степанюк О.А.,
представників відповідача: Бузунової К.О., Форостянової Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоряне»
до Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що відповідач за результатами документальної планової виїзної перевірки позивача дійшов помилкового висновку про порушення останнім приписів чинного податкового законодавства та заниження в наслідок цього податку на додану вартість і завищення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, оскільки СТОВ «Зоряне» правомірно сформувало податковий кредит за взаємовідносинами зі своїм контрагентом ТОВ «Ресурс-Агросервіс». Вказаний правочин недійсним в судовому порядку не визнавався та є реальним, що посвідчується відповідними первинними документами, які були надані до перевірки, натомість висновки посадових осіб Криворізької південної ОДПІ документально нічим не підтверджені і ґрунтуються лише на суб`єктивних домислах. Посилання відповідача в акті перевірки на податкову інформацію щодо контрагентів постачальника позивача - ТОВ «Ресурс-Агросервіс», які мали з ними господарські правовідносини, щодо відсутності у цих підприємств належних основних засобів та трудових ресурсів необхідних для здійснення господарської діяльності не спростовують факту реальності господарських операцій позивача з ТОВ «Ресурс-Агросервіс», оскільки позивач не повинен відповідати за будь-які порушення податкового законодавства з боку своїх контрагентів та контрагентів третьої-четвертої ланки, так як виконання одним платником податків своїх зобов`язань перед бюджетом не ставиться в залежність від виконання зазначених зобов`язань будь-якими іншими платниками податків, а будь-яке порушення спричиняє відповідальність та негативні наслідки лише для особи порушника. При цьому, відносно ТОВ «Ресурс-Агросервіс» не було порушено кримінальних справ чи кримінальних проваджень з приводу фіктивного підприємництва, до цього часу не було винесено жодного рішення суду щодо припинення діяльності вказаного підприємства через фіктивність, тому відсутні будь-які підстави для автоматичного неврахування виданих ним податкових накладних та невизнання сформованого на їх підставі податкового кредиту. Також позивач посилався на те, що відповідач формально підійшов до встановлення правомірності формування позивачем податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Чапаєвське», заявляючи про нібито відсутність ділової мети щодо укладення позивачем договорів з цим контрагентом. Тим більше, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника податків, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання прибутку, достовірність відомостей в бухгалтерському та податковому обліку. При цьому під час перерахунку позивачем коштів у розмірі 136522,00грн. (за серпень 2014 року) для оплати ТОВ «Чапаєвське» послуг по збиранню соняшника не було порушено цільове використання вказаних коштів, тому відсутнє правопорушення, за яке передбачено відповідальність згідно з 123.2 ст.123 ПК України.
Представник позивача у судових засіданнях підтримав адміністративний позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому та додаткових поясненнях до нього доводи, просив задовольнити позовні вимоги.
Представники відповідача у судових засіданнях також заперечували проти задоволення адміністративного позову, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях на нього.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, абз.1,2,5 п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.77.4 ст.77 ПК України у зв`язку із включенням до плану-графіка проведення виїзних документальних перевірок суб`єктів господарювання на ІV квартал 2015 року та на підставі наказу Криворізької південної ОДПІ від 16.10.2015р. №361 посадовими особами цього контролюючого органу проведена документальна планова виїзна перевірка СТОВ «Зоряне» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.07.2013р. по 30.06.2015р. та з питання дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2013р. по 30.06.2015р.
- збільшено на 5583,30грн. суму штрафних (фінансових) санкцій відповідно до пункту 41 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення ПК України.
У зв`язку із вищенаведеним, 22.03.2016р. Криворізькою південною ОДПІ винесено нові податкові повідомлення-рішення, а саме:
Вирішуючи позовні вимоги СТОВ «Зоряне» щодо визнання протиправними та скасування вищевказаних податкових повідомлень-рішень, суд зважає на таке.
За приписами п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх подальшого використання в господарській діяльності.
Не відносяться до податкового кредиту, згідно з пунктом 198.6 цієї статті, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно зі ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
При цьому п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до п.200.1-п.200.3 ст.200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно з п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то: а)бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б)залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Відповідно до п.209.6 ст.209 Податкового кодексу України сільськогосподарським вважається підприємство, основною діяльністю якого є постачання вироблених (наданих) ним сільськогосподарських товарів (послуг) на власних або орендованих виробничих потужностях, а також на давальницьких умовах, в якій питома вага вартості сільськогосподарських товарів/послуг становить не менш як 75 відсотків вартості всіх товарів/послуг, поставлених протягом попередніх 12 послідовних звітних податкових періодів сукупно.
Згідно з п.209.7 ст.209 Податкового кодексу України сільськогосподарськими вважаються товари, зазначені у товарних групах 1 - 24, товарних позиціях 4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД. та послуги, які отримані в результаті здійснення діяльності, на яку відповідно до пункту 209.17 цієї статті поширюється дія спеціального режиму оподаткування у сфері сільського та лісового господарства, а також рибальства, якщо такі товари вирощуються, відгодовуються, виловлюються або збираються (заготовляються), а послуги надаються, безпосередньо платником податку - суб`єктом спеціального режиму оподаткування (крім придбання таких товарів/послуг у інших осіб), які поставляються зазначеним платником податку - їх виробником.
Абзацом «а» підпункту 209.15.1 пункту 209.15 статті 209 Податкового кодексу України України визначено, що основними виробничими факторами, за рахунок яких сформовано податковий кредит, є товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.
Пунктом 209.2 статті 209 Податкового кодексу України передбачено, що згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю залишається в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Для перерахування суми податку із рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість на спеціальний рахунок платника в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення граничного строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань перераховує суми податку на спеціальний рахунок платника в установах банків та/або в органах які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до п.209.3 ст.209 Податкового кодексу України якщо сума податку на додану вартість, сплачена (нарахована) сільськогосподарським підприємством постачальнику на вартість виробничих факторів, перевищує суму податку, нараховану за операціями з постачання сільськогосподарських товарів/послуг, то різниця між такими сумами не підлягає бюджетному відшкодуванню та зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Встановлення факту нереальності вчинення господарської операції не потребує з`ясування змісту умислу учасників такої операції. Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку - учасників відповідної операції.
Згідно з пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1. 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5. 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платник. податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Пунктом 123.2 статті 123 Податкового кодексу України встановлено, що використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору, платежу додатково до штрафів, передбачених пунктом 123.1 цієї статті, тягне за собою стягнення до бюджету суми податків, зборів, платежів, що підлягали нарахуванню без застосування податкової пільги. Сплата штрафу не звільняє таких осіб від відповідальності за умисне ухилення від оподаткування.
Відповідно до пункту 41 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган під час перевірки встановлює факт завищення платником податку від`ємного значення сум податку на додану вартість, яке залишилось непогашеним станом на 1 липня 2015 року в податковій звітності з податку на додану вартість, що призвело до завищення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеної пунктом 2001.3 статті 2001 цього Кодексу, до такого платника податку, крім штрафів, передбачених статтею 123 цього Кодексу, застосовується штраф у розмірі 10 відсотків сумі завищення такого від`ємного значення.
Умовами вказаних договорів про надання послуг визначено, що за надання передбачених договором послуг позивач, як замовник, має оплатити виконавцю кошти у встановленій сумі протягом трьох банківських днів шляхом перерахування коштів на поточний рахунок. У випадку порушення строку надання послуг виконавець сплачує замовнику неустойку в розмірі 1000,00грн.
Умовами означених договорів купівлі-продажу встановлено, що строк відвантаження товару (озимого ячменю та соняшника) протягом 30 днів з моменту 100% оплати за товар; строк дії договорів до 31.12.2014р.; продавець за цими договорами несе відповідальність за несвоєчасне відвантаження товару у вигляді штрафної неустойки у розмірі 10% від суми договору.
Судом встановлено, що на підставі укладених договорів про надання послуг ТОВ «Чапаєвське» виписано рахунки на передплату за надання вищевказаних послуг №7 від 11.03.2014р., №6 від 11.03.2014р., №27 від 20.08.2014р., №26 від 20.08.2014р., №25 від 20.08.2014р., на підставі яких СТОВ «Зоряне» згідно з платіжними дорученнями №14 від 11.03.2014р., №13 від 11.03.2014р., №226 від 20.08.2014р., №227 від 20.08.2014р., №225 від 20.08.2014р. сплатило на користь ТОВ «Чапаєвське» кошти у загальній сумі 798000,00грн., в тому числі ПДВ 133000,00грн.
На підставі договорів купівлі-продажу ТОВ «Чапаєвське» виписано рахунки на передплату за поставку вищевказаних товарів №8 від 12.03.2014р. та №9 від 13.03.2014р., на підставі яких СТОВ «Зоряне» згідно з платіжними дорученнями №18 від 12.03.2014р. та №21 від 13.03.2014р. сплатило на користь ТОВ «Чапаєвське» кошти у загальній сумі 900000,00грн., в тому числі ПДВ 150000,00грн.
У зв`язку зі здійсненою позивачем передплатою ТОВ «Чапаєвське» виписано податкові накладні №6/2 від 12.03.2014р. та №7/2 від 13.03.2014р., на підставі яких СТОВ «Зоряне» сформувало податковий кредит у декларації з ПДВ (скороченій) за березень 2014 року на 150000,00грн.
Таким чином, згідно з означеними платіжними документами СТОВ «Зоряне» протягом 2014 року за вказаними договорами перераховано на рахунки ТОВ «Чапаєвське» передплату за товари/послуги у загальній сумі 1698000,00грн., у тому числі ПДВ 283000,00грн.
При цьому згідно з журналом-ордером по бухгалтерському рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками та підрядниками» станом на 01.01.2014р. у позивача обліковувалась дебіторська заборгованість по ТОВ «Чапаєвське» на загальну суму 1790389,21грн., яка виникла внаслідок здійсненої передплати в попередніх періодах за товари/послуги без фактичного їх постачання/виконання.
Таким чином, судом встановлено, що, як станом на час проведення перевірки (листопад 2015 року), так і станом на час розгляду справи судом (лютий 2017 року), ТОВ «Чапаєвське» так і не здійснило поставку товарів (не надало послуги) в адресу СТОВ «Зоряне» за вищевказаними договорами, не зважаючи на те, що з 2014 року (майже три роки тому) отримало за це передплату у значній сумі - 1790389,21грн., вказана передплата позивачу не повернута, встановлені умовами договорів санкції за несвоєчасне виконання виконавцем (ТОВ «Чапаєвське») договірних зобов`язань не застосовувалися.
Наведені обставини позивачем визнаються.
Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що договори купівлі-продажу ячменю озимого були укладені з ТОВ «Чапаєвське», оскільки на складі СТОВ «Зоряне» перебував переважно ячмінь першого класу, який в подальшому реалізовувався іншим контрагентам, в той час, як у ТОВ «Чапаєвське» купувався ячмінь третього класу, що використовується для відгодівлі свиней, яких розводить позивач, однак, у зв`язку із зменшенням у 2014 році поголів`я свиней фактично відпала необхідність поставки такого ячменю.
Разом з тим, по-перше, жодних доказів того, якого саме класу ячмінь перебував на складах СТОВ «Зоряне» у 2014 році позивачем надано не було, з посиланням на те, що на момент зберігання ячменю на складах підприємство не робило його розбивку по класам, по-друге, фактично у 2014 році відгодівля свиней здійснювалася позивачем за рахунок власного ячменю, оскільки ТОВ «Чапаєвське» так і не поставило позивачу такий товар, а, по-третє, наведені доводи взагалі спростовують доцільність та економічну обґрунтованість (наявність ділової мети) подальшого виконання таких договорів, не зважаючи на що протягом трьох років ці договори купівлі-продажу не розривалися, передплата не поверталася, передбачені умовами договорів санкції не застосовувалися, тобто, фактично відбулося перерахування позивачем коштів на користь іншого підприємства без отримання будь-якого економічного ефекту для власної господарської діяльності позивача.
При цьому слід зазначити, що взаємовідносини позивача з ТОВ «Чапаєвське» у розумінні приписів п.п.14.1.159 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України є відносинами з пов`язаною особою, оскільки засновником СТОВ «Зоряне» є ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 ), який володіє 80% статутного фонду підприємства, та який також є засновником ТОВ «Чапаєвське» та володіє 90% статутного фонду останнього.
З приводу доводів позивача про наявність у СТОВ «Зоряне» основного із видів діяльності, на яке поширюється спеціальний режим оподаткування «Обробка чи переробка продукції, одержаної в результаті діяльностіплатника податку у сфері сільського та лісового господарства і рибальства», мотивів придбання сільськогосподарської продукції не власного виробництва (соняшник, ячмінь) та відображення ПДВ у податковому кредиті скороченої декларації слід зазначити, що згідно з п.п.209.17.1 п.209.17 ст.209 ПК України обробка чи переробка продукції, одержаної в результаті діяльності платника податку у сфері сільського та лісового господарства і рибальства, вважається діяльністю у сфері сільського та лісового господарства і рибальства, за умови якщо така продукція вирощується, відгодовується, виловлюється та збирається (заготовляється) безпосередньо платником податку (крім придбання її в інших осіб).
Щодо посилань позивача на наявність у СТОВ «Зоряне» основного із видів діяльності, на яке поширюється спеціальний режим оподаткування «Розведення свиней», мотивів придбання сільськогосподарської продукції не власного виробництва (соняшник, ячмінь) та відображення сум ПДВ у податковому кредиті скороченої декларації, слід зазначити, що згідно з рухнком сільськогосподарської культури-ячмінь озимий в 2014 році на відгодівлю свиней вибуло зі складів СТОВ «Зоряне» 110,4 тон ячменя озимого власного виробництва, в результаті чого станом на кінець 2014 року рахувались залишки на складах підприємства ячменя озимого в обсязі 31,5 тон.
Водночас, матеріали перевірки свідчать про те, що як на момент укладання договорів поставки між СТОВ «Зоряне» та ТОВ «Чапаєвське», так і на момент перерахування передоплати за товар (соняшник, ячмінь озимий) на складах СТОВ «Зоряне» знаходилось 3554,09тон соняшника власного виробництва та 81,945тон ячменя озимого власного виробництва.
Крім того, у позивача протягом 2014 року на балансі обліковуються істотна кількість власних основних засобів (трактори, комбайни, жатка зернова, культиватори, борони, сівалка, зерномет, автомобілі тощо), за допомогою яких СТОВ «Зоряне» в період 2014 року проведено необхідні польові роботи без істотних залучень сторонніх організацій, з незначним отриманням послуг по збиранню соняшника від ТОВ «Чапаєвське», та отримано врожай 2014 року сільськогосподарських культур з перевищенням середнього показника врожайності Широківського району Дніпропетровської області.
Відповідно до п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.
Водночас, поняття економічного ефекту не розкрито в Податковому кодексі України. Однак, із загального розуміння характеру економічної діяльності можна дійти висновку, що економічний ефект - це приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому. При цьому необов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому. Також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є один із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності. Проте, із визначеного Кодексом поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.
Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а отже, їх наслідки, не зумовлені діловою метою, не підлягають відображенню в податковому обліку.
Таким чином, відсутність ділової мети є підставою для відмови у наданні податкової вигоди.
За наведених обставин, а саме: у зв`язку із наявністю власних виробничих потужностей на балансі СТОВ «Зоряне», істотних витрат щодо утримання власної сільськогосподарської техніки, можливості вирощування врожаю сільськогосподарських культур власними силами, з перевищенням середнього показника по Широківському району Дніпропетровської області, а також з урахуванням наявності достатніх обсягів сільськогосподарських культур власного виробництва на складах СТОВ «Зоряне», у позивача відсутня будь-яка виробнича необхідність щодо залучення до сільськогосподарських робіт ТОВ «Чапаєвське», тим більше, за наявністю дебіторської заборгованості по ТОВ «Чапаєвське» у значному розмірі, а саме: у сумі 1790389,21грн., у позивача відсутня будь-яка ділова мета та економічна доцільність щодо перерахування попередньої оплати в 2014 році у загальній сумі 1698000,00грн., у тому числі ПДВ 283000,00грн. без фактичного отримання зазначених в договорах послуг та робіт, навіть за умови їх надання в майбутніх періодах.
Щодо взаємовідносин СТОВ «Зоряне» у періоді, що перевірявся, з ТОВ «Ресурс-Агросервіс» судом встановлено наступне.
За умовами договору поставка товару проводиться згідно з Міжнародними Правилами ІНКОТЕРМС в редакції 2012р. на склад покупця: с. Олександрія, Широківський р-н, Дніпропетровська обл. Датою фактичної поставки товару вважається дата його вручення покупцеві. Факт передачі товару та документів оформляється шляхом підписання накладної на товар.
Відповідно до товарно-транспортної накладної №Р198 від 04.06.2015р., автомобільний перевізник ПП «Ляховецький», водій ОСОБА_2 , автомобіль - Мерседес номер НОМЕР_2 , кількість місць - два, супровідні документи: рахунок, видаткова накладна, договір, акт прийому-передачі, сума відвантаження 340 тис.грн. з ПДВ, пункт навантаження: м. Кіровоград, пункт розвантаження: с, Олександрія, Широківський р-н, Дніпропетровська обл.
Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), який зазначений у якості перевізника та водія у вищевказаній товарно-транспортній накладній від 04.06.2015р., згідно з відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України в 2015 році отримував доходи по ознаці 185 (сума грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями) у Військовій частині № НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ 8388245, Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Богданівка), звільнений 09.09.2015р.
При цьому Криворізькою південною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі п.п.20.1.3 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України на адресу Кіровоградського об`єднаного міського військового комісаріату було направлено запит від 11.01.2016р. за №373/7/04-82-22-02 про надання інформації щодо перебування в червні 2015 року ОСОБА_2 на військовій службі, його фактичне місцезнаходження за вказаний період та інформацію щодо надання відпустки або вільних днів ОСОБА_2 за період з 01.06.2015р. по 30.06.2015р.
Згідно з відповіддю Кіровоградського об`єднаного міського військового комісаріату від 01.02.2016р. за №5/262 молодший сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно перебував у відпустці з 05.06.2015р. по 16.06.2015р. (згідно з відпускним квитком від 04.06.2015р. №554, виданим військовою частиною пп В-5788).
Таким чином, 04.06.2015р. ОСОБА_2 не міг здійснювати перевезення товару за договором позивача з ТОВ «Ресурс-Агросервіс», оскільки цієї дати перебував на військовій службі, а у відпустку відбув лише з 05.06.2015р.
Крім того, надані позивачем копії паспортів на сівалки СЗ-5,4 №№68 та 72 від 26.03.2015р., не відповідають затвердженим зразкам оригіналів на 2015 рік (відсутній логотип, надпис «Червона зірка» не відповідає року виготовлення); зразок печатки квадратної форми за №19 відсутній і ніколи не використовувався за ПАТ «Червона зірка» (у контролера ВТК ОСОБА_3 печатка круглої форми за №7), про що також наголошено у листі ПАТ «Червона зірка» від 10.02.2016р. за вих.№57/388 копія кого міститься в матеріалах справи.
До того ж, з до Криворізької південної ОДПІ надійшла податкова інформація від Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області від 19.11.2015р. по ТОВ «Ресурс-Агросервіс», згідно з якою не встановлено реального здійснення господарської операції щодо постачання товарів (сівалок) по ланцюгу постачання від ТОВ «ІК Дельта» до ТОВ «Ресурс-Агросервіс» у червні 2015 року.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що сукупність наданих доказів не підтверджує факт реальності здійснення господарських операцій позивача з контрагентом ТОВ «Ресурс-Агросервіс».
Відсутність доказів реального вчинення господарських операцій виключає правомірність віднесення платником податків до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за податковими накладними, виписаними в рамках таких господарських операцій, незважаючи на наявність у останнього податкових накладних, що за формою відповідають вимогам чинного податкового законодавства.
Тим більше, що приписи абз.2 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України прямо забороняють платнику податків формувати показники податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності та іншими документами, пов`язаними з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Отже, недоведеність фактичного здійснення господарської операції (нездійснення операції) позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкового кредиту, а покупця - права на формування такого податкового кредиту навіть за наявності належним чином складених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку із цим юридично дефектних первинних документів, і незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій.
Зважаючи на те, що в ході перевірки встановлено, що розрахунки СТОВ «Зоряне» з ТОВ «Чапаєвське» (попередня оплата за послуги з обробки ґрунту та збирання соняшнику) та ТОВ «Ресурс-Агросервіс» (оплата за сіялки) проведено у безготівковій формі (на розрахункові рахунки) шляхом перерахування коштів із спеціального рахунку СТОВ «Зоряне» (на якому акумулюються кошти, які залишаються в розпорядження сільськогосподарського підприємства), у розмірах 136522,00грн. та 340000,00грн., відповідно, та з урахуванням встановлених фактів нереальності взаємовідносин позивача з цими контрагентами, відсутності ділової мети та не пов`язаності їх з господарською діяльністю товариства, відповідачем правомірно зроблено висновок про використання СТОВ «Зоряне» не за призначенням вказаних коштів (не сплачені до бюджету, за рахунок отримання (застосування) податкової пільги з ПДВ) на загальну суму у розмірі 476522,00грн., у тому числі: у серпні 2014 року - 136522,00грн., травні 2015 року - 5000,00грн., червні 2015 року -335000,00грн.
Таким чином, контролюючим органом правомірно та обґрунтовано винесено спірні податкові повідомлення-рішення, з огляду на що позовні вимоги про їх скасування задоволенню не підлягають.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, судові витрати, понесені позивачем у вигляді сплати судового збору, відповідно до ст.94 КАС України не відшкодовуються.
Керуючись ст. ст. 122, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Зоряне» до Криворізької південної об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити повністю.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. 186 цього Кодексу до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Турова