Справа № 766/16302/16-а
Суддя: Гаврилов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Пров. №2-а/766/1303/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючий суддя Гаврилов Д.В.,
секретар Підгрушко А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника Зіньковського Олександра Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суду з позовною заявою до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що постановою військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 від 30.11.2016 року на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП. Вказану постанову вважає необґрунтованою, безпідставною, протиправною та такою, що підлягає скасуванню.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, та надав суду свої письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за наявності доказів вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 210-1 КупАП.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони знаходяться в публічно-правових відносинах, які врегульовані КАС України.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В ч. 1 ст. 2 КАС України вказано, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з"ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обстави, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розпорядженням військового комісара Херсонського ОМВК від 24.10.2016 року керівника ТОВ "ПМК-19" ОСОБА_1 повідомлено про проведення перевірки 09.11.2016 року, проте, у визначений час представника військового комісаріату до проведення перевірки на підприємстві допущено не було.
Повторно розпорядженням відповідача від 11.11.2016 року керівника ТОВ "ПМК-19" проінформовано про проведення перевірки на підприємстві стану військового обліку та технічного стану автомобільної техніки, проте і вдруге представники військового комісаріату не були допущені до проведення перевірки.
Відповідно до вимог ст. 235 КУпАП від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 - 211-6 КУпАП мають право районні (міські) військові комісари.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.
Судом встановлено, що 30.11.2016 року військовим комісаром Херсонського ОМКВ, полковником ОСОБА_2 складено постанову про накладення адміністративного стягнення на директора ТОВ "ПМК №19" Саюшкіну Н.І., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, в якій зазначено, що остання, в порушення вимог ст. 16 ЗУ "Про оборону України", ст. ст. 15,19 Положення про військово-транспортний обов`язок, затверджений постановою КМУ №1921 від 28.12.2000 року, не забезпечила доступу до транспортних засобів і техніки, призначених у партію для проведення перевірки їх мобілізаційної готовності, а також жодного разу не надала до військового комісаріату відомостей про наявність і технічний стан транспортних засобів і техніки, а також про громадян, які працюють на таких транспортних засобах і техніці.
Відповідно до ч.1 ст. 210-1 КУпАП відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відповідно до положення "Про військові комісаріати", затвердженого постановою КМУ №389 від 03.06.2013 року військові комісаріати є місцевими органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Завданням військових комісаріатів є зокрема підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів.
Статтею 16 ЗУ "Про оборону України" та ст.ст. 6, 21 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" на посадових осіб підприємств, установ та організацій покладено зокрема обов`язки: виконувати військово-транспортний обов`язок у порядку, визначеному КМУ, сприяти військовим комісаріатам у їх роботі в мирний час та під час мобілізації, вести облік військовозобов`язаних, резервістів і призовників із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час і надавати звітність із цих питань
відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку, надавати відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування інформацію, необхідну для планування і здійснення мобілізаційних заходів.
Згідно Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого постановою КМУ №1921 від 28.12.2000 року, визначено, що військово-транспортний обов`язок є складовою частиною мобілізаційної підготовки і мобілізації в державі та включає в себе проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки до Збройних сил. Дія положення поширюється на центральні органи виконавчої влади, інші державні органи, місцеві держадміністрації, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, а також громадян-власників транспортних засобів. Виконання військово-транспортного обов`язку у мирний час включає в себе проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком транспортних засобів і техніки та завчасним забезпеченням їх мобілізаційної готовності відповідно до визначених завдань (ст. 7)
У відповідності до ст. ст. 15, 19 Положення про військово-транспортний обов`язок керівники підприємств, установ та організацій подають військовим комісаріатам щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах та техніці, зобов"язані забезпечити доступ представників військових комісаріатів до транспортних засобів і техніки для проведення перевірки їх мобілізаційної готовності.
Згідно штатного розкладу ТОВ "ПМК №19" у посадовому штаті товариства з 01.06.2016 року перебуває 11 осіб.
Відповідно до листа Херсонського об`єднаного міського військового комісаріату від 24.11.2016 року позивача повідомлено про те, що відносно неї складено протокол про адміністративне правопорушення та про те, що розгляд справи за складеним протоколом відбудеться 30.11.2016 року.
За інформацією, що міститься на сайті Укрпошти, ТОВ "ПМК-19" отримало лист 16.11.2016 року. Згідно копії наказу від 17.11.2016 року ОСОБА_1 з 18.11.2016 року по 02.12.2016 року повинна вибути у відрядження до м. Кривий Ріг. З клопотанням про перенесення розгляду адміністративної справи на іншу дату ОСОБА_1 чи представник ТОВ "ПМК-19" до військового комісаріату не звертались.
Таким чином, ОСОБА_1 маючи організаційно-розпорядчі повноваження керівника ТОВ "ПМК-19" не забезпечила допуск представників Херсонського ОМВК до перевірки документів військового обліку військовозобов`язаних, резервістів і призовників з числа працівників підприємства та допуск до транспортних засобів і техніки для проведення перевірки їх мобілізаційної готовності у встановлені законодавством терміни, не надала до військового комісаріату інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на таких транспортних засобах і техніці.
Суд не приймає до уваги посилання позивача на перебування її у відрядженні в період проведення перевірки, оскільки вищезазначені вимоги не є персоніфікованими щодо певної фізичної особи, а лише визначають коло обов`язків керівника підприємства, установи чи організації по здійсненню відповідних організаційно-розпорядчих заходів (видання відповідних наказів, інших розпорядчих документів надання вказівок, уповноваження інших представників або представників на вчинення певних дій, тощо).
Викладені обставини вказують на вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.
На підставі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Судом встановлено, що постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача складено уповноваженою посадовою особою відповідача.
Відповідною посадовою особою додержано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності та порядок оформлення постанови, а надані позивачем факти не спростовують допущеного нею порушення.
Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності ґрунтується на законі, а отже, є правомірною, в зв`язку з чим підстави для її скасування та відповідно, задоволення адміністративного позову, відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.16 ЗУ "Про оборону України", ст.ст. 6,21 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" ст.ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 210-1, 235, 245, 251, 254, 256, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 6-11, 69, 71, 87, 94, 100, 104, 159-163 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені адміністративного позову відмовити. Постанова може бути оскаржена до одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії даної постанови.

СуддяД. В. Гаврилов