Справа № 826/19464/16
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Парінова А. Б., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представників позивача Трегубова Е. Л., Дзери Ю. М., Климюк В. Ю., представників відповідача Снігур О. В., Ткаченко Л. В., представника третьої особи Ковальчук Ю. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест» про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ПрАТ «МТС Україна» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест» про визнання протиправним та скасування рішення.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 08.06.2017 р. поновлено провадження у справі та здійснено заміну назви позивача з ПрАТ «МТС Україна» на ПрАТ «ВФ Україна».

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, 01.08.2011 р. між ТОВ «Укомлайн» та ПрАТ «МТС Україна» укладено договір про взаємоз'єднання телекомунікаційних мереж № VZ-UL-MTS-06/2011 від 01.08.2011 р.

В подальшому, додатковою угодою від 01.04.2012 р. № 5 до вказаного договору всі права та обов'язки ТОВ «Укомлайн» за вказаним договором передано ПрАТ «Фарлеп-Інвест».

Додатком № 3 до вказаного договору встановлено розрахункові такси за телекомунікаційні послуги, які в подальшому неодноразово змінювались, остання зміна оформлена додатковою угодою № 23 від 01.06.2015 р., якою встановлено розрахункову таксу за кожну хвилину з'єднання 0,36 грн. (без ПДВ).

ПрАТ «Фарлеп-Інвест» надіслано позивачу листи від 13.10.2015 р., від 21.10.2015 р., від 04.11.2015 р., від 09.11.2015 р., від 15.08.2016 р. із пропозицією провести переговори з метою підписання додаткової угоди з метою зменшення до 0,23 грн. (без ПДВ) розрахункової такси за кожну хвилину з'єднання за використання телекомунікаційних мереж ПрАТ «Фарлеп-Інвест» та ПрАТ «МТС Україна» при наданні доступу за кодами « 80040» та « 80060», на переговори запрошено представника НКРЗІ.

Листом від 09.09.2016 р. ПрАТ «МТС Україна» запропоновано ПрАТ «Фарлеп-Інвест» перенести дату переговорів на 14.09.2016 р.

Листом від 22.09.2016 ПрАТ «Фарлеп-Інвест» направлено позивачу протокол розбіжностей від 14.09.2016 р., який підписано позивачем та повернуто ПрАТ «Фарлеп-Інвест» листом від 16.10.2016 р.

Вважаючи строк розгляду пропозиції порушеним, третя особа 26.10.2016 р. звернулася до відповідача з метою досудового врегулювання спору.

Рішенням відповідача від 28-29.11.2016 р. № 615 «Про досудове врегулювання спору між операторами ПрАТ «Фарлеп-Інвест» та ПрАТ «МТС Україна» вирішено операторам телекомунікацій ПрАТ «Фарлеп-Інвест» та ПрАТ «МТС Україна» до 19.12.2016 р. внести зміни до додатку № 3 Договору «Про взаємоз'єднання телекомунікаційної мережі ПрАТ «МТС Україна» з телекомунікаційною мережею ПрАТ «Фарлеп-Інвест» № VZ-UL-MTS-06/2011 від 01.08.2011 р. в частині встановлення розрахункових такс за послуги початку з'єднань в телекомунікаційних мережах за телекомунікаційні послуги, надані за кодами « 60» та « 40» глобальної телекомунікаційної послуги 800 у розмірі 0,23 грн. за хвилину без податку на додану вартість.

Надаючи правову оцінку обставинам справи без одночасного надання оцінки господарським відносинам позивача та третьої особи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 19 ст. 18 Закону України «Про телекомунікації» від 18.11.2003 р. № 1280-IV (далі - Закон № 1280) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації: забезпечує досудове вирішення спорів між суб'єктами ринку телекомунікацій щодо взаємоз'єднання телекомунікаційних мереж, у тому числі щодо послуг пропуску трафіка, надання послуг національного роумінгу, перенесення абонентських номерів та використання персональних номерів.

Вказана норма кореспондується з п. 15 ч. 4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, затвердженого Указом Президента України від 23 листопада 2011 року 1067/2011.

Згідно ст. 61 Закону № 1280 якщо оператори телекомунікацій не досягли згоди щодо укладення, зміни чи розірвання договору, що регулює взаємоз'єднання телекомунікаційних мереж, а також у разі неодержання відповіді в установлений строк, зацікавлена сторона має право передати спір на вирішення до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.

Для вирішення спору оператор, який вважає свої права порушеними, надсилає до національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, звернення, до якого додається проект договору про взаємоз'єднання мереж телекомунікацій, пропозиції стосовно умов взаємоз'єднання, з яких сторони не досягли домовленості, а також завірені копії всіх документів та матеріалів, необхідних для розгляду спору.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, за участю представників зацікавлених сторін, фахівців у сфері телекомунікацій та експертів розглядає надані матеріали, заслуховує сторони та приймає відповідне рішення. Рішення національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, є обов'язковим для виконання учасниками взаємоз'єднання телекомунікаційних мереж.

Порядок розгляду звернень, дослідження матеріалів, винесення рішення щодо спору між сторонами встановлює національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації.

У разі прийняття національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, рішення, яке не задовольняє одну із сторін, зацікавлена сторона має право звернутися до суду.

Таким чином, відповідач наділений законодавством компетенцією досудового врегулювання спору перед зверненням підприємства до суду господарської юрисдикції.

Згідно п. 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2012 р. № 295, глобальна телекомунікаційна послуга - послуга телефонного зв'язку, до якої всі абоненти телефонної мережі загального користування мають вільний доступ і яка надається за кодами послуг 700, 800, 900 тощо.

У відповідності до Р. V Правил взаємоз'єднання телекомунікаційних мереж загального користування, затверджених рішенням Національної комісії

з питань регулювання зв'язку України від 08.12.2005 р. № 155, спори при взаємоз'єднанні, які виникають на будь-яких етапах укладання, зміни, виконання та розірвання договору про взаємоз'єднання, вирішуються сторонами взаємоз'єднання шляхом переговорів.

Якщо за результатами переговорів остаточно з'ясовано, що сторони взаємоз'єднання не можуть дійти згоди, то розбіжності сторін мають оформлюватися протоколом розбіжностей (додаток 5), після чого будь-яка зі сторін (далі - заявник) може подати письмове звернення на адресу НКРЗІ щодо досудового вирішення спору (далі - звернення щодо спору).

Як вбачається з договору № VZ-UL-MTS-06/2011 від 01.08.2011 р. його предметом є технічні, організаційні та економічні умови взаємоз'єднання мереж у точках, організованих для пропуску трафіку між мережами, а також порядок та умови взаєморозрахунків.

Додатковою угодою № 17 до вказаного договору від 30.01.2014 р. таблицю 1 додатку 3 доповнено пунктом 5 та визначено, що розрахункова такса за кожну хвилину з'єднання при використанні доступу за кодом « 80040» становить 0, 36 грн. без ПДВ (а. с. 94 Т. 1).

Вказана такса залишилась у тому ж розмірі після прийняття додаткової угоди № 23 від 01.06.2015 р. (а. с. 105 Т. 1).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що умови міжоператорських розрахунків за надання глобальної телекомунікаційної послуги якою є глобальна послуга 800 не відносяться до умов договору, що є предметом регулювання НКРЗІ.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком з огляду на наступне.

З вищепроцитованих норм вбачається, що законодавством відповідач наділений повноваженнями врегульовувати господарський спір між суб'єктами господарювання щодо взаємоз'єднання телекомунікаційних мереж, в тому числі, послуг пропуску трафіка.

Предметом договору, в межах якого відповідачем здійснено досудове врегулювання, є умови взаємоз'єднання мереж у точках, організованих для пропуску трафіку.

Відтак, компетенція відповідача розповсюджується на предмет договірних відносин позивача та третьої особи.

Щодо висновку суду першої інстанції про перевищення відповідачем меж наданих йому повноважень, колегія суддів вважає такий висновок помилковим з огляду на те, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Закону № 1280 економічні умови взаємоз'єднання телекомунікаційних мереж операторів телекомунікацій та розрахункові такси за доступ до телекомунікаційних мереж операторів телекомунікацій, а також розрахункові такси за послуги пропуску трафіка визначаються на основі собівартості та з урахуванням прибутковості відповідних послуг у порядку, затвердженому національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, згідно із цим Законом.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, за зверненням будь-якої із сторін повинна здійснювати врегулювання відносин операторів телекомунікацій щодо взаємоз'єднання, у тому числі щодо послуг пропуску трафіка, при укладанні, виконанні та розірванні відповідних договорів.

З метою забезпечення ефективної конкуренції та умов, що є недискримінаційними, рівноправними та прийнятними для обох сторін і корисними для споживачів, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, протягом місяця з дня звернення приймає відповідне рішення по суті спору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що повноваження відповідача, як досудового регулятора, розповсюджуються на всі спори, що можуть зачіпати питання створення неконкурентного середовища для будь-якої зі сторін чи надмірного матеріального тягаря для кінцевого споживача.

В свою чергу, відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку про регулювання спірних відносин статтею 66 Закону № 1280, згідно частини першої якої тарифи на телекомунікаційні послуги встановлюються операторами, провайдерами телекомунікацій самостійно, за винятком випадків, передбачених у частині другій цієї статті.

На думку колегії суддів, при застосуванні ст. 66 Закону № 1280 суд першої інстанції підмінив поняття «досудове врегулювання спору» та «державне регулювання».

Так ч. 2 ст. 66 Закону № 1280, на яку здійснено посилання судом першої інстанції, визначає, що державне регулювання здійснюється шляхом встановлення граничних або фіксованих тарифів.

Натомість, у спорі, що розглядається, його предметом встановлення граничних або фіксованих тарифів не є, як вірно зазначено судом першої інстанції, так як згідно вищевказаної норми таке встановлення НКРЗІ можливе, зокрема, у випадку якщо оператор телекомунікацій має істотну ринкову перевагу на ринках певних телекомунікаційних послуг.

Оскільки судом першої інстанції не встановлено, а матеріалами справи не підтверджується, що позивач чи третя особа відповідають критерію оператора з істотною ринковою перевагою, суд першої інстанції вірно встановив, що у даному спорі у відповідача відсутні повноваження щодо здійснення державного регулювання.

Як наслідок, в розумінні ч. 1 ст. 66 Закону № 1280 встановлення розміру розрахункової такси у даному спорі є виключною компетенцією сторін договору.

За таких обставин, регулювання спірних правовідносин НКРЗІ не підпадає під дію ст. 66 Закону № 1280, всупереч висновку суду першої інстанції, а регулюється виключно ст. 61 вказаного Закону, згідно якої з урахуванням доводів сторін господарських відносин відповідач обирає з запропонованих сторонами договору його умов ті, які є недискримінаційними, рівноправними та прийнятними для обох сторін, що прямо передбачено ст. 57 Закону № 1280.

Відтак, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та приймаються колегією суддів в якості належних.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції не у відповідності до норм матеріального та процесуального права колегія суддів апеляційної інстанції вбачає підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А НО В И В:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватне акціонерне товариство «Фарлеп-Інвест» про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови виготовлено 12.06.2017 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Парінов А.Б.

Губська О.А.