Справа № 2-а-342/10/1470
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2012-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2012 р.Справа № 2-а-342/10/1470

Категорія: 9.2.1Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

за участю представника ДПІ:ОСОБА_5 (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва на Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 травня 2010 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до державної податкової адміністрації в Миколаївській області та державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій, -

встановиЛА:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_6, звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до державної податкової адміністрації в Миколаївській області та державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 травня 2010 року позов задоволено частково. Скасовано рішення державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 16.12.2009 року № НОМЕР_1 частково на суму 1277 грн.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6 та державна податкова інспекція у Ленінському районі м. Миколаєва не погодившись з постановою суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, в яких просять суд апеляційної інстанції скасувати Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 травня 2010 року по справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги сторони по справі посилаються на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що Законом України № 265 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,громадського харчування та послуг»статтями 15,16 визначено, що контроль за додержанням суб'єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари ( послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Контролюючи органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові та позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону.

Частиною 1 ст. 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», яка булла чинна на момент виникнення спірних правовідносин, посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку належним чином виданого направлення на перевірку або копії рішення суду про дозвіл на проведення позапланової перевірки. Ненадання цих документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першої цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби для проведення планової або позапланової виїзної перевірки. В разі якщо позивач не скористався цим правом і перевірка була проведена, він має право оскаржити рішення державної податкової служби, прийняте за результатами перевірки, з підстав невідповідності рішення закону чи компетенції органу державної податкової служби.

Посилання позивача на те, що відповідач порушив урядову заборону на проведення перевірок, як то передбачено Постановою Кабінету Міністрів України "Про тимчасові обмеження щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності на період до 31 грудня 2010 року " № 502 від 21.05.2009 р. судом не приймаються до уваги, оскільки Законами України "Про державну податкову службу в Україні " та "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг " передбачений інший порядок проведення перевірки, ніж той, що встановлений постановою № 502 від 21.05.2009 р, тому відповідно до ч.4 ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Посилання відповідача на норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»судом не прийнято до уваги виходячи з наступного.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»(в редакції пункту 17 Розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік»та про внесення змін до деяких законодавчих актів України було визначено, що дія цього Закону не поширюється, зокрема, на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю, контролю за дотриманням бюджетного і податкового законодавства, контролю за дотриманням порядку проведення розрахунків, за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту Закону про Державний бюджет України) було визнано неконституційними, зокрема, положення пунктів 10-18 Розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Отже, з моменту набрання чинності цього Рішення у Законі України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»немає положень, які прямо виключають поширення дії зазначеного Закону на відносини, що виникають під час здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства.

Разом із тим, статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності визначені Законом України «Про державну податкову службу в Україні». Отже, порядок здійснення органами державної податкової служби своїх функцій, у тому числі щодо контролю за додержанням порядку проведення розрахунків суб'єктами підприємницької діяльності за товари ( послуги) передбачено насамперед «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95-ВР .

Крім того, як зазначено в частині першій статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. В той же час відносини в процесі контролю податковими органами за додержанням порядку проведення розрахунків суб'єктами підприємницької діяльності за товари ( послуги) не належать до сфери господарської діяльності, а є відносинами, що виникають у сфері управління. Тому правове регулювання цих відносин здійснюється спеціальним законодавством і, зокрема, Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»№265/95-ВР. Таким чином, норми Законом України «Про державну податкову службу в Україні, які визначають порядок здійснення контролю податковими органами за дотриманням вимог податкового законодавства, є спеціальними порівняно з нормами Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій посадових осіб ДПА в Миколаївській області при організації і проведенні перевірки задоволенню не підлягають.

2 грудня 2009 року працівниками Державної податкової адміністрації була проведена планова перевірка позивача за дотриманням порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій. Планом проведення перевірок на грудень 2009 р., затвердженого заступником голови ДПА в Миколаївській області від 27.11.2009 р. під номером 25 передбачено проведення перевірки Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6 Направлення на перевірку № 3111/23-517 від 02.12.2009 р., № 3112/23-517 від 02.12.2009 р. були вручені касиру ОСОБА_7, що підтверджується її особистим підписом на направленнях.

Актом перевірки № 1308/14/00/23/НОМЕР_2 від 02.12.2009 р. встановлено порушення:

- п.1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг», а саме не проведення розрахункової операції на повну суму покупки через реєстратор розрахункових операцій на суму 5 грн., за що передбачена фінансова санкція на підставі п.1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг»у 5-тикратному розмірі вартості проданих товарів ( наданих послуг), що складає 5x5= 25 грн.

- п.9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг», а саме не забезпечено щоденне друкування на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків у кількості 41 випадки, за що передбачена відповідальність на підставі п.4 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг» в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20x41x17= 13 940 грн.

- п.11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг», а саме при розрахунках через реєстратор розрахункових операцій порушено порядок попереднього програмування, за що передбачена відповідальність на підставі п.6 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг»в розмірі 5-ти неоподатковуваних доходів громадян, що складає 85 грн.

- п.12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг», а саме неведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (зберігання) на суму 626 грн. у встановленому законом порядку, за що передбачена відповідальність на підставі ст. 21 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг»у розмірі подвійної вартості облікованих товарі за цінами реалізації, але не менше 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 626 х 2= 1252 грн.

- п.13 ст.13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг», а саме не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, за що передбачена відповідальність на підставі ст. 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг»у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність, що складає 5 грн. - сума, на яку встановлено невідповідність сум готівкових коштів х 5= 25 грн.

За результатами перевірки прийнято рішення про застосування штрафних фінансових санкцій від 16.12.2009 р. за № НОМЕР_1 на суму 15 327 грн.

Актом перевірки встановлено, що позивачем не забезпечено щоденне друкування на реєстраторах розрахункових операцій фіскальних звітних чеків ( Z звітів) в 41 випадки.

Позивач зазначив, що в ці дні в приміщенні кафетерію або проводились обслуговування урочистих(траурних) замовлень підприємцем ОСОБА_8, який є співорендарем приміщення кафетерію або кафетерій не працював з санітарних причин внаслідок підвищеної епідеміологічної небезпеки.

Позивачем було надано наказ власника приміщення ТОВ «Лідер-Ореол»№ 16 від 05.10.2009 р., яке орендує позивач за адресою м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 20а, що в зв'язку з підготовкою до зими в кафе будуть проводитись ремонтні роботи з 08.10.2009 р. по 18.10.2009 р. але Книга розрахункових операцій позивача ( арк. с. 25-26) свідчить, що кафе працювало в дні визначені для ремонту, а саме 08.10.2009 р., 09.10.2010 р., 10.10.2009 р., 17.10.2009 р., 18.10.2010 р., оскільки в Книзі фіксувались суми розрахунків.

За таких обставин, суд не приймає даний наказ, як доказ того, що позивач в дні зазначені в наказі не працював. Позивач вважав, що якщо суб'єкт господарювання не працював , то приписами Закону не передбачений обов'язок друкувати фіскальні звітні чеки, оскільки розрахункові операції в ці дні не здійснювались. Позивач надав суду копії книги обліку розрахункових операцій ( а.с. 25-28), в якій в графі номер Z звіту зазначені прочерки, що підтверджує, що в ці дні фіскальні звітні чеки (Z звіту) позивачем не роздруковувались. п.9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг» чітко передбачений обов'язок суб'єкта підприємницької діяльності щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій фіскальні звітні чеки і забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій, тому посилання позивача на те, що він в ці дні не здійснював розрахункові операції, тому відсутній обов'язок друкування фіскального звітного чеку відсутня, судом до уваги не приймається, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Таким чином рішення про застосуванні штрафних ( фінансових) санкцій від 16.12.2009 р. за № НОМЕР_1 в цій частині на суму 13 940 грн. скасуванню не підлягає.

Актом перевірки зафіксовано порушення п.11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг», а саме при розрахунках через реєстратор розрахункових операцій порушено порядок використання програмування по найменуванню товару та обліку кількості. При продажу 50 гр. коньяку «Шабо»за ціною 10 грн. роздрукований фіскальний чек на «Балтика-9»за ціною 10 грн.

Посилання позивача на те, що бармен ОСОБА_9 проявила недбалість і провела розрахункову операцію на суму 10 грн., використавши код іншого виду товару за тією ж ціною, за таку помилку штрафні санкції законом не передбачені. Таке твердження позивача є хибним, оскільки суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції Законом України п.11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг»зобов'язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів та обліку кількості. Фіскальний чек від 02.12.2009 р ПН НОМЕР_2 ( а.с. 46) свідчить, що було придбано пиво «Балтика-9»на суму 10 грн., а фактично було придбано коньяк «Шабо».

Таким чином, в результаті розрахункової операції порушені вимоги Закону, яким передбачено, що фіскальний чек повинен містити найменування товару та облік кількості. За таких обставин рішення про застосуванні штрафних (фінансових) санкцій від 16.12.2009 р. за № НОМЕР_1 в цій частині на суму 85 грн. скасуванню не підлягає.

Актом перевірки встановлено, що позивач не вів обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (зберігання) на суму 626 грн. за що застосував до позивача фінансову санкцію в сумі 1252 грн.

П.12 ч.І ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»є відсильною нормою і може застосовуватись лише при наявності інших правових норм, які передбачають порядок ведення обліку товарних запасів для суб'єктів підприємницької діяльності-фізичних осіб.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»передбачено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою у порядку, визначеному відповідним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності оподатковуються в загальному порядку відповідно до положень Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»від 26.12.1992 р. за № 13-92 ( тратив чинність, крім розділу IV у частині оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю). Механізм застосування норм Декрету викладено в розділу четвертому наказу Державної податкової адміністрації України № 12 від 21.04.1993 р. «Про затвердження Інструкції про прибутковий податок громадян», який зареєстровано в Міністерстві юстиції 09.06.1993 р. за № 64 додатком № 10 до цієї Інструкції визначено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 р. за № 1269 «Про затвердження Порядку ведення книгу обліку доходів і витрат»передбачено, що суб'єктами підприємницької діяльності до книги заносяться такі відомості: порядковий номер запису, дата здійснення операції, пов'язаної з проведеними витратами або отриманим доходом, сума витрат за фактом їх здійснення, в тому числі заробітна плата найманого працівника, сума вартості товарів, отриманих для їх продажу, сума виручки від продажу товарів ( надання послуг) - з підсумком за день.

Таким чином, жодним нормативно-правовим актом не зобов'язано суб'єкта підприємницької діяльності обліковувати накладні, товарно-транспортні накладні та інші первинні бухгалтерські документи.

За таких обставин, рішення про застосування штрафних ( фінансових) санкцій № 16.12.2009 р. за № НОМЕР_1 підлягає скасуванню частково на суму 1252 грн., оскільки воно не грунтується на вимогах закону.

Актом перевірки було зафіксовано порушення п. 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг», а саме не забезпечено відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій на суму 5 грн., а саме в акті зазначено; що готівка складає 25 грн., покупка без застосуванні реєстратора розрахункових операцій на суму 5 грн., за яку до позивача застосовані фінансові санкції в сумі 25 грн. за порушення п.1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг», а саме не проведення розрахункової операції на повну суму покупки через реєстратор розрахункових операцій на суму 5 грн. Звіт по реєстратору розрахункових операцій 25 грн. Опис готівкових коштів на місці проведення розрахункових операцій складає 25 грн., службовий Х звіт фіскальний чек від 02.12.2009 р. на суму 25 грн.

Згідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одно й теж правопорушення. Позивача було двічі притягнуто до відповідальності за те, що він не провів розрахункову операцію на повну суму покупки через реєстратор розрахункових операцій та потім працівники ДПА ще застосували до позивача фінансові санкції на підставі п.13 ст.13 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування, послуг».

Опис готівкових коштів та службовий звіт від 02.12.2009 р. фіскального чека свідчать про відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків - 25 грн. сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій теж 25 грн.

За таких обставин рішення про застосуванні штрафних ( фінансових) санкцій в цій частині на суму 25 грн. підлягає скасуванню.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 та державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва на Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 травня 2010 року по справі № 2-а-342/10/1470, - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 травня 2010 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 до державної податкової адміністрації в Миколаївській області та державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі 14 березня 2012 року.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3