Справа № 802/1563/16-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/1563/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

13 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Охрімовського Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

у жовтні 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ Вінницької об'єднаної податкової інспекції від 09.09.2016 р. № 1107 "Про проведення документальної планової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в частині проведення документальної планової виїзної перевірки повноти нарахування сплати податку на додану вартість, в решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням в частині задоволення позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин викладених в ній просив суд задовольнити ії.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 09 вересня 2016 року Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Вінницькій області видано наказ №1107 щодо проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 в частині повноти нарахування сплати податку на доходи фізичних осіб, єдиного соціального внеску та податку на додану вартість за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.

Не погоджуючись з таким наказом та вважаючи його протиправним, позивач звернувся із цим адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції зазначив про те, що платником податку не подавалась до податкового органу заява щодо здійснення перевірки повноти нарахування і сплати ПДВ, а отже, відсутня законна підстава для призначення такої.

Відмовляючи в іншій частині позову суд вказав про необґрунтованість доводів позивача та відсутність підстав вважати незаконним рішення податкового органу у частині призначення перевірки по вказаним податку та збору (ПДФО та ЄСВ). У цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції не переглядає його в апеляційному порядку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Так, згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В свою чергу, пунктом 3 Розділу II Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" встановлено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік Державною фіскальною службою України та її територіальними органами, Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для призначення перевірки по податку на додану вартість стала заява платника податків (ОСОБА_4.) від 02.09.2016 року, в якій висловлено прохання про проведення документальної перевірки ПДВ.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 26.10.2016 року призначено судову почеркознавчу експертизу, за результатом проведення якої Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надано висновок № 2871/2872/16-21 від 22.12.2016 року, в якому зазначено, наступне: "Рукописні записи у заяві від імені ОСОБА_4 від 02.09.2016 року (а.с. 46) що починаються словами: "Начальнику Вінницької ОДПІ…" і закінчуються словами "… перевірити ПВВ ОСОБА_4 - виконані не ОСОБА_4, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_4 у заяві від 02.09.2016 року (а.с.46) - виконаний не ОСОБА_4, а іншою особою.

Посилання апелянта на те, що податковий орган не наділений повноваженнями перевіряти автентичність підписів чи проводити експертизу вхідної кореспонденції є безпідставними, оскільки податковий орган при прийнятті вищезазначеної заяви повинен був встановити особу, яка подавала органу ДФС данний документ, крім того, податковий орган повинен був перевірити ії повноваження на вчинення таких дій.

Судом встановлено, що данну заяву податковий орган отримав нарочно. Представник відповідача під час судового засідання не зміг пояснити ким було подано данну заяву та чому податковий орган прийняв вищезазначенний документ від невідомої особи.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час судового засідання, фізична особа-підприємець ОСОБА_4 є самозайнятою особою, що надає транспортно-експедиційні послуги, найманих працівників-водіїв не має, а тому виконує вантажні перевезення автомобільним транспортом самостійно або укладає договори на перевезення з іншими суб'єктами ринку транспортних перевезень - власниками вантажних автомобілів. 02.09.2016 року позивач виконував вантажне транспортне перевезення по маршруту Гайсин-Дніпро-Володимирівка (Дніпропетровська область, Межівський район) і в цей день знаходився в кінцевому пункті маршруту на розвантаженні в селі Володимирівка (Дніпропетровська область, Межівський район).

Факт здійснення вантажного перевезення позивачем підтверджується Заявкою № 381 від 01.09.2016 року, а також товарно-транспортними накладними № Р2545 та № П410 від 01.09.2016, що містяться в матеріалах справи.

Отже, суд доходить висновку, що платником податку не подавалась до податкового органу заява щодо здійснення перевірки повноти нарахування і сплати ПДВ, відтак, відсутня законна підстава для призначення такої.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 23 січня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 15 червня 2017 року.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В. Совгира Д. І.