Справа № 820/726/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 р.Справа № 820/726/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

прокурор Маматов М.О.

представник відповідача - ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Первомайської районної державної адміністрації Харківської області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2017р. по справі № 820/726/17

за позовом Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області

до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області

третя особа ОСОБА_3

про скасування розпорядження,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Первомайської районної державної адміністрації Харківської області», 3-тя особа ОСОБА_3, в якому просив суд: визнати незаконним та скасувати розпорядження Голови Первомайської районної державної адміністрації Харківської області №387 від 12.08.2016 року.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2017 року адміністративний позов Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 159 КАС України, ст. 19 Конституції України, ст.ст. 122, 124, 134 Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор, наполягаючи на законності та обгрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

Представники відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, просили скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання третя особа не прибув, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції,що Розпорядженням голови Первомайської районної державної адміністрації №387 від 12.08.2016 надано дозвіл ОСОБА_3В на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок за рахунок земель колективної власності реформованого КСП «Дружба» (нерозподілених земельних часток (паїв), загальною орієнтовною площею 11,0 га (категорія земель, - землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя - пасовища), розташованих за межами населеного пункту на території Олексіївської сільської ради Первомайського району Харківської області, та нормативної грошової оцінки цих земельних ділянок, з метою надання їх в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Не погодившись із зазначеним розпорядженням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що з 01.01.2013 відповідач не є органом, уповноваженим на передачу у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення громадянину для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а отже, спірне розпорядження є таким, що прийнято відповідачем із перевищенням наданих законом повноважень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Законом України Про місцеві державні адміністрації визначено, що місцеві державні адміністрації вирішують лише ті питання, які віднесені законами до їх повноважень .

Відповідно до п. а ч.3 ст. 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України Про фермерське господарство фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

З аналізу зазначених норм вбачається, що отримання громадянином права оренди на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва можливе лише шляхом створення фермерського господарства, яким в рамках підприємницької діяльності і буде отримуватись товарна продукція.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Частиною 3 цієї статті районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів.

Згідно з положеннями статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Статтею 13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство колективне сільськогосподарське підприємство (надалі - підприємство) є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування.

Статтею 7 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство визначено, що об'єктами права колективної власності підприємства є зокрема земля, інші основні та оборотні засоби виробництва.

Статтею 13 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) передбачено, що нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Відповідно до п. 12 Порядку організації робіт та методики розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2004 року №122 нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Як було встановлено судом та згідно положень ст. 71 КАС України доказів зворотного відповідачем надано не було.

Разом з цим, положеннями ст.116 ч.5 Земельного кодексу України визначено, що, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Крім того, ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2, 3 статті 134 Земельного кодексу України, водночас частиною 1 цієї статті передбачено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною 2 статті 134 ЗК України.

Недотримання зазначеної процедури є порушенням органом виконавчої влади чинного законодавства під час укладення договору оренди землі.

Встановлений ч. 1 ст. 134, ст.ст. 135-139 ЗК України порядок продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) права оренди на земельні ділянки державної власності є іншим, ніж той, який встановлений ст. 123 вказаного Кодексу для надання земельних ділянок державної власності у користування.

На відміну від п. 3 ст. 123 ЗК України, яким передбачено надання органом виконавчої влади дозволу зацікавленій особі на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, п. 4 ст. 136 ЗК України виготовлення, погодження та затвердження в установленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки передбачено в якості окремого етапу підготовки лоту до проведення земельних торгів, яку забезпечує організатор земельних торгів.

За таких обставин, при продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) права оренди на земельні ділянки державної власності чинним законодавством не передбачено надання дозволу на розробку проекту землеустрою особі, яка зацікавлена в отриманні в оренду земельної ділянки.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 16.09.2014 за наслідками перегляду постанови Вищого господарського суду України від 03.02.2014 у справі № 5023/5736/12.

Таким чином колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що нерозподілені земельні ділянки до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності передаються в оренду органами виконавчої влади та місцевого самоврядування, як розпорядниками, на загальних засадах, тобто з дотриманням вимог, встановлених статтею 124 Земельного кодексу України.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий адміністративний суду України в ухвалі від 21.05.2014 (справа №К/9991/64913/12). Крім того, вказана ухвала залишена без змін за наслідками перегляду Верховним Судом України (постанова від 27.01.2015, справа №21-477а14).

Відповідно до вимог ст. 244-2 КАС України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Крім того, 01.01.2013 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 №5245-VI, яким положення статті 122 Земельного кодексу України, що визначає повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, викладено в новій редакції.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів.

Згідно з вимогами п.п. 5, 6 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №5245-VI державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку.

У разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

За вказаних обставин, колегія суддів, зважаючи на те, що з 01.01.2013 відповідач не є органом, уповноваженим на передачу у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення громадянину для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції, про те, що спірне розпорядження є таким, що прийнято відповідачем із перевищенням наданих законом повноважень.

Враховуючи вище викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення вимог прокурора, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, а розпорядження голови Первомайської районної державної адміністрації № 387 від 12.08.2016 року винесено з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2017 року по справі № 820/726/17 прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Первомайської районної державної адміністрації Харківської області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2017р. по справі № 820/726/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_4
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст ухвали виготовлений 12.06.2017 р.