Справа № 148/626/17
Суддя: Робак С. О.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/626/17
Провадження №2-а/148/48/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 червня 2017 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі: головуючого судді Робак С.О.

при секретарі Новаленко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області, який під час розгляду справи в зв'язку з реорганізацією на підставі постанови КМ України від 21.12.2016 № 988 був замінений на Тульчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії. Позовні вимоги мотивує тим, що він з 29.07.2015 одержує пенсію у розмірі 949 грн.

Починаючи з 25.09.2015 Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», збільшено прожитковий мінімум для непрацездатних осіб до 1074 грн., а у відповідності до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2016 рік», встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2016 - 1074 грн., 01.05.2016 - 1130 грн., 01.12.2016 - 1247 грн.

Однак, відповідач продовжує виплачувати йому пенсію у розмірі 949 грн., що є значно нижчим ніж встановлений законом. В зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати протиправним дії відповідача, щодо виплати йому пенсії нижче від мінімального прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законами України про державний бюджет; зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити, починаючи з 17.09.2015 з врахуванням проведених виплат, йому пенсію, врахувавши, що розмір виплаченої пенсії не може бути нижчим від мінімального прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України про державний бюджет; стягнути на його користь судові витрати.

В судове засідання позивач не з'явився. Направив суду заяву в якій просить справу за його позовом розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні.

Відповідач - представник Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в судове засідання не з'явилася, в справі наявне письмове заперечення проти позову, в якому остання просить у задоволенні позову відмовити, зазначаючи, що позивачу з 29.07.2015 призначена пенсія за віком в розмірі 949 грн. при загальному стажі роботи 22 р. 03 міс. 9 дн. Позивач станом на момент призначення пенсії відпрацював 267 місяців з необхідних 420. Розмір пенсії обчислений пропорційно страховому стажу від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і становить 938, 31 грн.. Щомісячна державна адресна допомога при призначенні пенсії позивачу призначена згідно з постановою КМУ №265 від 26.03.2008 в розмірі 10,69 грн. Таким чином пенсія позивачу призначена та виплачується відповідно до вимог ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 29.07.2015 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Тульчинському районі Вінницької області та отримує пенсію за віком в розмірі 949,00 грн., що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія НОМЕР_1 від 12.08.2015 (а.с.6) та листом управління ПФУ України у Тульчинському районі Вінницької області від 20.03.2017 №963/13-13/02/1 (а.с.7-8). Такий розмір пенсії позивачу обрахований з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 року "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян".

17.09.2015 Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» збільшено прожитковий мінімум для непрацездатних осіб з 949 грн. до 1074 грн., а згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить з 01.01.2016 - 1074 грн., 01.05.2016 - 1130 грн., 01.12.2016 - 1247 грн.

Однак розмір пенсії позивача з моменту її призначення залишився незмінним, в зв'язку з чим він 16.03.2017 звернувся до відповідача з відповідною заявою про перерахунок йому пенсії з урахуванням вказаних підвищень, передбачених Законами України «Про державний бюджет України на 2015 рік» та «Про державний бюджет України на 2016 рік».

Однак, листом від 20.03.2017 №963/13-13/02/1 (а.с.7-8) відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що він не має страхового стажу для повної пенсії (розмір його пенсії обчислюється пропорційно набутому стажу).

Вказана відмова слугувала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані Конституцією України, нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2015», Закону України «Про Державний бюджет України на 2016» та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» мінімальна пенсія- це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що страховий стаж позивача становить 22 роки, 3 місяця та 9 днів.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що за наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Пунктом 2 постанови КМУ від 26.03.2008 №265 "Деякі питання пенсійного забезпечення" встановлено, що у разі, коли місячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у п.1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Разом з тим, відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Верховний Суд України в постанові пленуму «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 зазначив, що оскільки Конституція має вищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії, судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Отже, вищезазначеними положеннями Конституції України, які є нормою прямої дії, імперативно визначено, право громадян на пенсії інші види соціальних виплат та допомоги, які є основним джерелом існування, та які б забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Застосовуючи такий фундаментальний принцип адміністративного судочинства, як принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, права людини визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про порушення прав позивача у спірних правовідносинах, оскільки розмір його пенсії, яка є єдиним джерелом його існування, є нижчим, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом.

Посилання відповідача на ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка гласить, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, в той час як у позивача наявний страховий стаж 22 роки, 3 місяці та 9 днів є помилковим, оскільки згідно з ч.3 ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму встановленого законом.

Відповідно до п.2 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №280 від 23.07.2014, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно із п.7 зазначеного Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, саме Пенсійний фонд України, який реалізує свої повноваження через утворенні територіальні органи, наділений повноваженнями щодо призначення пенсії, а отже, відповідач - Тульчинське об'єднане управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області є відповідальним за призначення пенсії позивачу та визначення її розміру, який би відповідав вищенаведеним положенням Конституції України, що визначають права громадянина.

Враховуючи наведене, а також той факт, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не є стабільним і встановлюється щорічно бюджетним законодавством, а виплата пенсії не підлягає обмеженню строком, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, закріплену, зокрема, в рішенні "Проніна проти України" (Заява N 63566/00) від 18.07.2006, де суд, за аналогічних обставин, визнав порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, суд приходить до висновку, що дії відповідача по виплаті пенсії позивачу в розмірі, який є значно нижчим ніж встановлено законом, є неправомірними, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Згідно ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Що стосується строку, з якого слід вираховувати право позивача на перерахунок та виплату пенсії, то суд, враховує, що ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.06.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії, в частині позовних вимог щодо перерахунку та виплати пенсії в період з 17.09.2015 по 05.10.2016, на підставі ст.ст. 99, 100 КАС України залишено без розгляду, а тому перерахунок пенсії позивачу слід здійснювати з 06.10.2016 з урахуванням положень ст.99 КАС України, в межах шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь ОСОБА_1, здійснені ним та документально підтверджені (а.с.1) судові витрати в розмірі 640 грн., за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Тульчинського об'єднаного управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 46 Конституції України, ст. ст. 1, 26, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», ст.ст. 11, 71, 94, 99, 159-163, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Тульчинського об'єднаного управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії задовольнити.

Визнати протиправними дії Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії у розмірі нижчому від прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Зобов'язати Тульчинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області перерахувавати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 06.10.2016 по 06.04.2017, з урахуванням раніше виплачених сум, з подальшою виплатою пенсії у відповідності до прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, визначеного відповідним Законом України «Про державний бюджет».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького адміністративного апеляційного суду через Тульчинський районний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: