Справа № 522/3343/17
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/3343/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Шенцева О.П.

13 червня 2017 року Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Потапчука В.О.
судді -Семенюка Г.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання рішення, дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними рішення, дії та бездіяльність посадових осіб управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, зобов'язати управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області розглянути заяву від 13.09.2016 року щодо проведення інвентаризації заборгованості відповідно до Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затвердженого Постановою КМУ від 03.09.2014 року №440, з метою встановлення суми заборгованості в грошовому еквіваленті у виконавчому документі, виданому Приморським районним судом м. Одеси 19.05.2016 року у справі №2-а-1980/11, та прийняти відповідне рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 13.09.2016 року він звернувся до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про проведення інвентаризації заборгованості, що підлягає виплаті на його користь за судовим рішенням. Проте, у встановлені Законом терміни та порядок відповідач звернення не розглянув і відповіді не надав, чим допустив протиправну бездіяльність з вирішення поставленого перед органом питання. Зазначені обставини свідчать про порушення відповідачем законних прав позивача на належний і своєчасний розгляд його звернення щодо сприяння реалізації повернення належних йому сум соціальної допомоги, призначеної до виплати за судовим рішенням, у зв'язку із чим позивач вимушений був звернутись із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів в судовому порядку.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2016 року ОСОБА_4 звернувся в управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про проведення інвентаризації заборгованості по виконавчому листу, виданому 19.05.2016 року Приморським районним судом м. Одеси у справі №2-а-1980/11 (а.с. 11).

Зі змісту заяви вбачається, що її подання ініційовано позивачем з метою перевірки повноти та достовірності наданих боржником даних про перерахунок недоотриманої суми щорічної одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2010 рік на підставі судового рішення.

Також, у заяві позивач просив повідомити його результати поставленого перед відповідачем питання.

Оскільки у встановлені терміни відповідач по суті заяву не розглянув, позивач звернувся до суду з позовом, в якому ставиться питання про вжиття заходів для захисту його прав та інтересів.

Вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та недоведеність порушених прав та інтересів позивача, та не вбачав підстав для задоволення позову.

Колегія суддів з вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується та вважає, що вони не відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на помилковому застосуванні норм матеріального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із ч. 3 ст. 3 Закону України від 02.10.1996 року № 393/96-ВР заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 7 вказаного Закону визначено заборону відмови в прийнятті та розгляді звернення, оформленого належним чином і поданого у встановленому порядку.

Таким чином, цим Законом врегульовано питання практичної реалізації громадянами України своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів.

Порядок розгляду заяв (клопотань) врегульовано ст. 15 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР, відповідно до якої органи, зокрема, органи державної влади та їх посадові особи, керівники, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 19 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР органи державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

За правилами ст. 20 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Таким чином, відповідь органу за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку має бути підписана керівником органу та надана не пізніше місяця від дня надходження звернення (заяви, клопотання), повинна бути об'єктивною, містити факти перевірки поставлених у звернені питань або органом за результатом розгляду звернення має бути забезпечено виконання поставлених у ньому питань.

Колегія суддів зазначає, що виходячи із суті поставленого у зверненні питання, позивач просив відповідача сприяти в реалізації його права на одержання належних соціальних виплат згідно судового рішення, виконання якого скеровано до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

В зв'язку чим, колегія суддів вважає, що поставлене у зверненні питання та його вирішення відноситься до компетенції управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а отже і правомірність розгляду цього звернення має досліджуватись судом із наданням оцінки діям вказаного органу по розгляду звернення та їх перевірки на предмет відповідності вимогам Закону.

Однак, суд першої інстанції вказаних заходів не вчинив, у зв'язку із чим дійшов до помилкового висновку про відсутність порушеного права та інтересу позивача у разі не розгляду звернення позивача.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ігнорування звернення позивача, не надання відповіді по суті поставленого у зверненні питання є грубим порушенням норм вищенаведеного Закону України «Про звернення громадян», та вбачаються всі підстави для зобов'язання відповідача вчинити ці дії в судовому порядку.

З урахуванням того, що під час апеляційного розгляду колегія суддів встановила неправомірну бездіяльність суб'єкта владних повноважень, то в силу ст. 2 КАС України захисту підлягають інтереси та права позивача в тій частині, в якій вони порушені у зв'язку із такою бездіяльністю органу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 20 березня 2017 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_4 до управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання рішення, дій та бездіяльності протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо розгляду заяви ОСОБА_4 від 13.09.2016 року.

Зобов'язати управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_4 від 13.09.2016 року із вирішенням по суті поставленого у зверненні питання в порядку ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л.П. Шеметенко

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк