Справа № 814/2601/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2601/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

за участю: секретар судового засідання Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання незаконним та скасування наказу від 04.04.2016 року № 72 о/с, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про: визнання незаконним та скасування наказу Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області від 04.04.2016 року №72 о/с про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції; поновлення ОСОБА_2 на посаді інспектора Вознесенського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області з поновленням спеціального звання майора поліції; стягнення з Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_2, грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 04.04.2016 року до дати винесення судового рішення.

Від представника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області до суду надійшло клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, у зв'язку з пропуском строку на звернення до суду, оскільки позивач ознайомлений з оспорюваним наказом 21.04.2016 року та отримав трудову книжку.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року зазначений позов залишено без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить вищезазначену ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спірне питання та залишаючи без розгляду заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем без поважних причин пропущено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 99, 100 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) з наступних підстав.

Так, колегія суддів зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Зокрема, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі, і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інші проти Великобританії» (рішення від 22.10.1996 року), «Девеер проти Бельгії» (рішення від 27.02.1980 року)).

В силу положень ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими Законами.

Тобто, законодавець поділяє строки звернення з адміністративним позовом на загальні та спеціальні.

Загальні строки встановлені ч. 2 ст. 99 КАС України, а спеціальні іншими статтями зазначеного Кодексу та іншими Законами, які зазвичай коротші від загального строку, що обумовлено специфікою відповідних відносин.

Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За змістом ч. 3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, визначений ч. 3 ст. 99 цього Кодексу, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням вищевикладеного, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З адміністративного позову та доданих документів вбачається, що позивач оскаржує наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 04.04.2016 року №72 о/с про його звільнення, а також просить поновити його на раніше займаній посаді та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачем підтверджено вказані судом першої інстанції та відповідачем обставини щодо факту отримання ним витягу з оскаржуваного наказу та трудову книжку 21.04.2016 року.

Тобто, про порушення своїх прав позивачу достеменно стало відомо 21.04.2016 року.

Водночас, даний адміністративний позов позивачем подано до суду лише 05.12.2016 року, тобто з пропуском строку звернення до суду, визначеного ст. 99 КАС України.

Проте, будь-яких доказів, що свідчать про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом останнім не надано.

Жодних доводів, які б свідчили про наявність об'єктивних перешкод для подання заявленого адміністративного позову з квітня 2016 року по грудень 2016 року позивачем не наведено.

Посилання позивача, як при зверненні в суд першої інстанції, так і в поданій апеляційній скарзі, на те, що останнім 18.05.2016 року був направлений позов про скасування оскаржуваного наказу до Миколаївського окружного адміністративного суду, проте, з невідомих позивачу причин таке відправлення не було отримано судом та цей позов не розглядався, про що позивачу стало відомо отримавши відповідь суду, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки жодного доказу на підтвердження направлення до Миколаївського окружного адміністративного суду саме позовної заяви про скасування оскаржуваного наказу останнім не надано.

Надана позивачем копія конверту жодним чином не підтверджує, що у ньому позивачем направлялась саме позовна заява про скасування оскаржуваного наказу.

Також, судом апеляційної інстанції був здійснений запит до відділення Укрпошти та отримано відповідь про те, що відстежити проходження та вручення простого листа позивача не надається можливим.

Більш того, колегія суддів враховує, що відповідь на запит позивача про те, що в провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду не перебуває справа за позовом ОСОБА_2 була надана ще листом від 01.07.2016 року.

Проте, позивач жодним чином не обґрунтував, що з вказаної дати, тобто з липня 2016 року було для нього перешкодою для оскарження наказу про його звільнення, а так само не зазначив поважних причин звернення до суду з даним позовом саме у грудні 2016 року, із пропуском строку, встановленого ч. 3 ст. 99 КАС України, навіть з моменту коли позивач, як він зазначає, дізнався про не розгляд його позову в суді.

Згідно з імперативною нормою ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Таким чином, оскільки позивачем не наводиться та зі змісту позовної заяви не вбачається будь-яких причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали йому своєчасно звернутись до суду із даним позовом, що позбавляє суд можливості застосувати приписи ст. 100 КАС України щодо визнання причин пропуску строку поважними, колегія суддів приходить до висновку про правильність судового рішення щодо залишення поданої позовної заяви без розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про залишення позовної заяви без розгляду, судова ухвала відповідає нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків останньої, а тому підстави для її скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2017 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання незаконним та скасування наказу від 04.04.2016 року № 72 о/с, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець