Справа № 2-а-771/11
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2011-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 2-а-771/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2011 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Луняченка В.О.

при секретарі Жімбріу Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ДПС Білгород-Дністровського взводу ОСОБА_2, Управління ДАІ ГУМВС України в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Державної патрульної служби 2-го взводу ВДАІ м.Одеси ОСОБА_2, Управління ОСОБА_3 України в Одеській області про визнання дій інспектора ДПС противоправними, скасування постанови серії ВН № 324175 року по справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження по справі. Позивач мотивує свій адміністративний позов тим, що 20 грудня 2010 року він був безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності та підтверджений стягненню штрафу у розмірі 255 грн. за постановою, складеною відповідачем незаконно.

Позивач до судового засідання не зявився, повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач - інспектор ДПС 2-го взводу ВДАІ м.Одеси ОСОБА_2 про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, про що свідчить судова розписка з підписом про сповіщення, однак до суду не з*явився без поважних причин, не надавши судові письмових заперечень, роздруківки та технічного запису, якими було зафіксоване правопорушення позивача.

Представник відповідача - УДАІ ГУМВС України в Одеській області про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не з`явився, надав письмові заперечення, в яких просив в задоволенні позову відмовити та розглянути справу за відсутності представника УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КпАП України.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, 20.12.2010 року позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 255 грн. відповідно до постанови про накладання штрафу, з якої вбачається, що така відповідальність у позивача настала внаслідок порушення вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, яке виразилось в тому, що позивач 20.12.2010 року о 15 годині 50 хвилин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, на 52 км. Овідіопольської дороги в населеному пункті рухався зі швидкістю 82 км/год, чим перевищив швидкість руху на 22 км/год. Перевищення швидкості було зафіксовано відповідачем приладом „Радіс.

Відповідачу була надана можливість для надання доказів по справі, однак він не скористався своїм правом та окрім заперечення, жодних доказів не було надано, у звязку з чим суд розглядає справу на підставі та відповідно наявних у матеріалах справи доказах.

Відповідно до ст. 245, 276, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Суд приймає до уваги доводи, вказані у позовній заяві в яких позивач посилається на те, що 20.12.2010 року о 15 годині 50 хвилин керуючи автомобілем НОМЕР_2 та рухаючись по Овідіопольській дорозі зі швидкістю 55 км/год був зупинений інспектором ДПС Білгород-Дністровського взводу, сержантом ОСОБА_2. Причиною зупинки за думкою інспектора стало порушення вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху України. Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 щодо порушення ним правил дорожнього руху, ДПС Білгород-Дністровського взводу, сержантом ОСОБА_2 був складений протокол про адміністративне правопорушення від 20.12.2010р. в якому вказувалось що ОСОБА_1 рухався зі швидкістю 82 км/год, чим перевищив обмеження швидкості руху на 22 км/год. Позивач письмово в протоколі зазначив що він не порушував Правил дорожнього руху, та рухався зі швидкістю 55 км/год. Також позивач стверджує, що швидкість, яка була зафіксована приладом Радісналежить не йому, він вважає що це швидкість автомобіля, який здійснював обгін, або одного з двох автомобілів, що рухались перед ним. Під час судового розгляду відповідачем не надано суду доказів щодо правомірності свого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП.

Згідно п.12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год .

Статтею 122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що адміністративним правопорушенням є перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 20 кілометрів на годину.

З наведених норм вбачається, що в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки позивач рухаючись зі швидкістю 55 км/год, та не перевищив встановлених обмежень швидкості руху більш, ніж на 20 км/год.

Суд вважає, що доводи позивача не спростовані відповідачем.

Враховуючи викладене, суд вважає, що приймаючи постанову про адміністративне правопорушення, відповідач - інспектор відділу ДАІ, допустив неповноту і однобічність при з'ясуванні всіх обставин справи, а відповідно не дав їм належної оцінки, внаслідок чого передчасно зробив висновок про накладання на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до ст. 52 Закону України „Про дорожній рух, контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється в тому числі Державтоінспекцією Міністерства внутрішніх справ України (до складу якої входить ДАІ м. Одеси). В свою чергу, Державтоінспекція МВС України здійснює свої функції відповідно до Постанови КМУ України від 14.04.1997 року, № 341 „Про Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ.

Безпосередньо, контроль за безпекою дорожнього руху здійснюють працівники органів Державтоінспекцїї, до повноважень яких входить притягнення осіб винних у вчиненні адміністративних правопорушень до відповідальності.

Відповідно до пунктів 4, 7 наказу МВС України від 13.11.2006 року № 1111 „Про затвердження Інструкції з діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС України № 1111 працівник ДПС зобов'язаний досконало знати Правила дорожнього руху та інші нормативно-правові акти, що регламентують діяльність у сфері безпеки дорожнього руху, неухильно дотримуватися законності, застосовувати заходів адміністративного впливу до порушників виключно в установленому порядку передбачених чинним законодавством.

Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Тобто позивач, як громадянин правової держави та як учасник дорожнього руху, має право на те, щоб працівники Державтоінспекції при здійсненні щодо нього владних повноважень діяли у спосіб та у межах повноважень, які визначені вищезазначеними нормативно-правовими актами.

В іншому випадку, дії працівників Державтоінспекції не ґрунтуються на законі, що тягне за собою неминуче скасування наслідків цих дій (протоколу про адміністративне порушення, винесення постанови за таким протоколами та інш.).

Суд, виконавши всі вимоги адміністративно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 293 КУпАП, суд, як орган, що розглядає адміністративний позов (скаргу або протест) на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і аргументованість винесеної постанови і приймає одно з таких рішень:

залишає постанову без змін, а скаргу чи протест без задоволення;

скасовує постанову і спрямовує справу на новий розгляд;

скасовує постанову і закриває справу;

змінює міру стягнення у межах, передбачених нормативним актом про адміністративну відповідальність з тим, щоб однак стягнення не було посилене.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вина ОСОБА_1 в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП України у судовому засіданні недоведена і тому постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді адміністративного штрафу в сумі 255 гривень підлягає скасуванню, а справа закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 17, 19, 159-163, 167, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ДПС Білгород-Дністровського взводу, сержанта ОСОБА_2, Управління ОСОБА_3 України в Одеській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову серії ВН № 324175 від 20.12.2010 року по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, скасувати, провадження по справі закрити.

Постанова суду у справах з приводу рішення, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Луняченко В. О.