Справа № 807/1920/16
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5492/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження про визнання бездіяльності та рішення протиправним, зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження, в якому просив визнати неправомірним рішення відповідача про відмову у виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб та зобовязати відповідача нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб за 2016 рік у розмірі 5891,50 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження про визнання бездіяльності та рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить таку скасувати та прийняти нову, якою повністю задовільнити позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, заслухавши доповідь судді-доповідача, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1Є проходить військову службу за контрактом в Західному центрі радіотехнічного спостереження, який є філією Національного центру управління та випробувань космічних засобів.

Національний центр управління та випробувань космічних засобів підпорядкований Державному космічному агентству України, який є центральним органом виконавчої влади. Так, Національний центр управління та випробувань космічних засобів і Західний центр радіотехнічного спостереження є цивільними державними установами, які фінансується з Державного бюджету України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом в даних установах на посадах працівників, відряджені з Міністерства Оборони України до Державного космічного агентства України із залишенням на військовій службі. Позивач був відряджений до Державного космічного агентства України, про що свідчить запис у його послужному списку.

21.07.2016 року позивач подав рапорт до Західного центру радіотехнічного спостереження про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №1294 від 07.11.2007 року у розмірі місячного грошового забезпечення, однак 02.09.2016 року йому було відмовлено у такій виплаті, з підстави того, що ні кошторисом ЗЦРС у 2016 році, ні штатним розписом ЗЦРС на 2016 рік коштів на виплату такої матеріальної допомоги не передбачено.

Відповідно до п.4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Як встановлено, позивач проходить військову службу у державній бюджетній установі, а не у Міністерстві оборони України, має особливий статус - військовослужбовець, відряджений до державних органів для проходження військової служби.

Особливий порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104 "Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій" (далі - Постанова №104).

Пунктом 1 Постанови №104 передбачено, що військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації, особового складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби.

При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.

Тобто, відрядженим військовослужбовцям виплачуються тільки оклади за військовими званнями і надбавка за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, а інші складові грошового забезпечення - як для відповідних працівників Національного центру.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, є додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців, визначена постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу", та до виплати працівникам Національного центру, в тому числі і військовослужбовцям, не передбачена.

Штатним розписом Західного центру радіотехнічного спостереження на 2016 рік, затвердженим головою Держаного космічного агентства України 17.05.2016 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи, матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань не передбачена.

З наведених норм права випливає, що оскільки відповідач - Національний центр управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження є державною бюджетною установою, керівними документами, кошторисом, та штатним розписом якої матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань не передбачена, та асигнування з Державного бюджету України на таку виплату відсутні, тому відповідачем правомірно відмовлено позивачу у виплаті вказаної допомоги.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача до Національного центру управління та випробувань космічних засобів в особі філії Західного центру радіотехнічного спостереження є необґрунтованими, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 41, ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі № 807/1920/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст судового рішення виготовлено 13.06.17