Справа № 564/44/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Левчук В.В.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"13" червня 2017 р. Справа № 564/44/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

сторін - позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "24" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області (правонаступником якого є -Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області) про визнання протиправною відмову у призначенні пенсії та зобов'язання призначити та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах ,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2017року позивач звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області про визнання протиправної відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов'язання призначити з 03.08.2016року пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 24.03.2017року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позов задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема позивач вказує, що вона має дочку, ОСОБА_4, яка народилась з вродженим вивихом обох стегон, що давало підстави для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. 03 серпня 2016 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Листом від 30 вересня 2016 року, за вихідним номером 3878/03, відповідачем надано відповідь про відмову у призначенні пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в зв'язку з відсутністю документів про визнання дитини інвалідом з дитинства як на момент досягнення шестирічного віку так і після.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 197 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про народження дитини №272670, виданого 08.08.1989 року Костопільським районним відділом загс Рівненської області /а.с.7/ та свідоцтва про одруження серії №038809, виданого 26.01.2001 року Костопільським районним відділом РАГС, Рівненська область позивач є матір'ю ОСОБА_5 /а.с.9/.

03 серпня 2016 року позивач звернулась до Управління пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" /а.с.4/.

Листом №3878/03 від 30 вересня 2016 року Управлінням пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії в зв'язку з відсутністю документів про визнання дитини інвалідом з дитинства як на момент досягнення шестирічного віку так і після /а.с.5/.

До документів, доданих позивачем при поданні заяви про призначення пенсії, Управлінням Пенсійного фонду України в Костопільському районі долучено архівну справу №111859 на дитину-інваліда з дитинства ОСОБА_5. Відповідно до медичного заключення №37 від 29.08.1991 року, виданого Костопільською центральною районною лікарнею, ОСОБА_5 була визнана дитиною-інвалідом з дитинства в період з 29.08.1991 року по 31.08.1993 року. Тобто, ОСОБА_5 була визнана інвалідом з дитинства з 2-х до 4-х років. При цьому, на момент звернення позивача за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку висновок лікарсько-консультативної комісії про повторне визнання її дитиною-інвалідом з дитинства відсутній як на момент досягнення нею 6-ти річного віку так і після.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволені позову виходив з того, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії від 30.09.2016року №3878/03 є правомірним, оскільки позивач не подав повного переліку документів, передбачених п. 2.1, 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі по тексту іменовано -Порядок).

Колегія суддів з обумовленим висновком суду першої інстанції погоджується.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення" жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Пунктом 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до п.2.1 Постанови затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Постанова) до заяви про призначення пенсії за віком, зокрема, додаються документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом (при призначенні пенсії згідно з абзацом четвертим пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону).

Відповідно до п.2.18 Постанови, визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Таким чином, мати дитини-інваліда має право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", у тому разі, якщо дитина, яку вона виховує, визнана дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку. Якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення нею шестирічного віку, або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, мати цієї дитини має право на отримання зазначеної пенсії лише у разі наявності висновку лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Натомість, позивач на час звернення із заявою (05.08.2016року) та на час прийняття відповідачем рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії від 30.09.2016року №3878/03 не надала висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Відтак, відповідач розглядаючи поданий пакет документів правомірно виніс рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії від 30.09.2016року №3878/03.

Водночас колегією суддів встановлено, що згідно висновку №226 виданого Комунальним закладом "Костопільський районний центр первинної медичної допомоги Костопільської районної ради Рівненської області", 08.11.2016 року районною лікарсько-консультативною комісією (ЛКК) оглянуто ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлено діагноз "Вроджений вивих обох стегон". Згідно вказаного висновку, районною лікарсько-консультативною комісією (ЛКК) заключено, що дитина ОСОБА_5 мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку /а.с.6/.

Огляд ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проведено районною лікарсько-консультативною комісією (ЛКК) та зроблено заключення про те, що дитина вона мала медичні показання для визнання дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, лише 08 листопада 2016 року, тобто після прийняття 30 вересня 2016 року Управлінням Пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу.

Однак, названі обставини не є підставою для скасування рішення позивача про відмову у призначенні пенсії, оскільки на момент його прийняття ні позивач, ні відповідач не володіли обумовленим висновком лікарсько-консультативної комісії №226 від 08.11.2016року.

Наданий позивачеві висновок лікарсько-консультативної комісії про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку №226 від 08.11.2016 року є підставою для нового звернення позивача до органів пенсійного фонду з заявою та названим переліком документів для розгляду питання щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування цього судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Костопільського районного суду Рівненської області від "24" березня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 вул.Кримська,16,м.Костопіль,Рівненська область,35000

3- відповідачу/відповідачам: Костопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Бурова, м.Костопіль, 35000, Рівненська область

4-третій особі: - ,