Справа № 2-а-761/10/1512
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2012 р.Справа № 2-а-761/10/1512

Категорія:10,2,4Головуючий в 1 інстанції: Гаращенко Д.Р.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та про зобовязання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 позивач 16 лютого 2010 року, звернувшись до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі - ГУПФУ в Одеській області) щодо відмови у проведенні перерахунку і виплат щомісячного підвищення до пенсії як інваліду війни 2 групи з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2005 року, виходячи з розміру 350% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідний рік, а з 01 січня 2006 року у розмірі 1162 грн., та сплатити недоплачену уму пенсії.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії відповідача протиправними та зобовязав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячного підвищення до пенсії для інвалідів війни 2 групи, починаючи з 16 лютого 2009 року в розмірі 1162 грн. та сплатити недоплачену суму пенсії. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначений рішенням представник ГУПФУ в Одеській області та ОСОБА_1 його оскаржили, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб у судове засідання, та за відсутності клопотань від усіх осіб, про розгляд справи за їх участю.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню на наступних підставах.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції встановлено і знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України, інвалідом війни 2 групи є інвалідом війни 2 групи безстроково та має право на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії Б №030805 від 27 жовтня 2000 року.

Перебуваючи на обліку в УПФУ в Одеській області позивачу з 01 січня 2000 року виплачувалось підвищення до пенсії, виходячи з розміру 16,62 грн., згідно постанови Кабінету Міністрів України №342 від 19 березня 1996 року, №831 від 26 липня 1996 року, а в наступному згідно постанови Кабінету Міністрів України №1 від 03 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», якою було встановлено підвищення до пенсії, виходячи з розміру 19,91 грн., і становило 69,69 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин вимоги ст.ст. 99, 100 КАС України, чим порушив норми процесуального права виходячи з наступного.

Як вже зазначалось позивач звернувся до суду з адміністративним позовом 16 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 99 КАС України ( в редакції від 2005 року, яка діяла на момент звернення до суду), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи положення ст. 99 КАС України, позивачем було порушено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

Доводи щодо необізнаності не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

За таких підстав судова колегія дійшла висновку, що права позивача підлягають захисту з 16 лютого 2009 року.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01 січня 2000 року по 16 лютого 2009 року підлягають залишенню без розгляду на підставі ст. 100 КАС України, оскільки заявлені із пропуском шестимісячного строку звернення до суду з адміністративним позовом, що не було встановлено судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає, що позивач не має права на перерахунок призначеної пенсії з урахуванням щомісячного підвищення пенсії для учасника бойових дій в розмірі 350% мінімальної пенсії за віком з 16 лютого 2009 року, на наступних підставах.

Частиною 4 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції, яка діяла до 01 січня 2006 року) було передбачено право інвалідів війни на отримання підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії у наступних розмірах: інвалідам 1 групи - 400% мінімальної пенсії за віком, 2 групи - 350% мінімальної пенсії за віком, 3 групи - 200% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.3 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»від 05 жовтня 2005 року - частину четверту статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»викладено в такій редакції: «Інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність».

Згідно п.1 Прикінцевих положень цього Закону («Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») - цей Закон набирає чинності з 01 січня 2006 року, крім пунктів 2 і 5, які набирають чинності з 01 липня 2006 року, та пункту 4, який набирає чинності з 01 січня 2007 року.

Отже, п.3 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»набрав чинності з 01 січня 2006 року, відповідно, з цієї дати інваліди війни ІІ групи мають право на підвищення щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 5 КАС України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Дані норми Закону є діючими, а тому відповідач, при розрахунку розміру пенсії позивачеві після 01 січня 2006 року діяв в рамках закону.

Відповідно до ч.1 п.4 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2010 року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та про зобовязання здійснити перерахунок пенсії за період з 01 січня 2000 року по 16 лютого 2009 року залишити без розгляду.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та про зобовязання здійснити перерахунок пенсії відмовити .

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту отримання її сторонами.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова