Справа № 697/299/17
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 697/299/17 Головуючий у 1-й інстанції: Русаков Г.С. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Кривді В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Шавель Олесі Володимирівни на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві про визнання бездіяльність протиправною, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з адміністративним позовом до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача в частині ненадання в письмовій формі відповіді по суті заяв ОСОБА_3 від 01.08.2016 та 19.10.2016;

зобов'язання ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві надати їй письмову відповідь за місцем її проживання в терміни передбачені Законом України «Про звернення громадян»;

стягнення моральної шкоди на користь позивачки у розмірі 5000 грн.

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 позов задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність відповідача в частині ненадання в письмовій формі відповіді по суті заяв ОСОБА_3 від 01.08.2016 та 19.10.2016;

зобов'язано ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві надати позивачці письмову відповідь за місцем її проживання в терміни передбачені Законом України «Про звернення громадян»;

стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 1000,00 грн.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Державний виконавець Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Шавель О.В. подала апеляційну скаргу про скасування незаконної, на її думку, постанови суду першої інстанції та просить постановити нову, якою відмовити у задоволенні позову.

При цьому апелянтка посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01.08.2016 до ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві за адресою вул. Бальзака, 64, м. Київ позивачкою направлена заява про видачу їй довідки про заборгованість по аліментам за період з 2009 по 2016 за виконавчим листом №2-1389.

Вказаний виконавчий лист виданий 02.12.2009 Канівським міськрайонним судом про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 11.12.2009.

Однак, на поштову адресу позивачки не надходило жодної відповіді, не було повідомлення про задоволення або відмову у задоволенні вказаної заяви, відсутня вичерпна відповідь на неї.

25.08.2016 ОСОБА_3 звернулася до відповідача із зверненням за № Я-5156 про отримання вказаної довідки, але довідку їй надано не було.

06.09.2016 листом № Я-5156 ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві повідомили позивачку, що матеріали виконавчого провадження втрачені, тому державним виконавцем Петровою А.І. 05.09.2016 до Канівського міськрайонного суду направлено подання про видачу дубліката виконавчого документа.

26.09.2016 листом № Я-5502 відповідачем повідомлено ОСОБА_3, що у них дійсно перебуває виконавче провадження №18245135 з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа. В цьому ж листі вказано, що 19.09.2016 державним виконавцем на адресу ОСОБА_3 направлено довідку №820/22 від 19.09.2016 про неотримання аліментів за період з 01.03.2015 по 31.08.2016.

19.10.2016 позивачка, не отримавши вищевказаної довідки, направила повторно заяву до відповідача про її видачу. Однак, на її поштову адресу жодних повідомлень чи відповідей з даного приводу не надходило.

31.01.2017 позивачка звернулася до Канівського міськрайонного суду із заявою про надання інформації щодо запиту відповідача по видачі повторного дубліката виконавчого листа.

01.02.2017 судом їй була надана письмова відповідь про те, що про видачу дубліката ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві зверталися із єдиним запитом, датованим 04.12.2014.

Вказані обставини стали підставою звернення позивачки до суду з даним адміністративним позовом.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР) органи державної влади…та їх посадові особи…до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки (ч. 3 ст. 15 Закону № 393/96-ВР).

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (ч. 4 ст. 15 Закону № 393/96-ВР).

Отже, чинним законодавством закріплений прямий обов'язок органів державної влади…та їх посадових осіб…надати належну обґрунтовану відповідь на звернення громадян.

Обов'язку надання відповіді кореспондує право громадянина одержати письмову відповідь за результати розгляду заяви чи скарги. Таке право закріплене ст. 18 Закону № 393/96-ВР.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади…має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

При цьому, ст. 20 вказаного Закону встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу… або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Проте, на поштову адресу ОСОБА_3 не надходило жодних повідомлень про задоволення чи відмову у задоволенні її заяви, відсутні відповіді на неї.

Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача, було порушено право позивачки в порядку Закону України «Про звернення громадян» для реалізації нею своїх прав, свобод і законних інтересів.

Посилання апелянта на те, що в період надання відповідей за дорученням ГТУЮ у м. Києві на звернення ОСОБА_3, державний виконавець у якого на виконанні перебуває виконавче провадження перебувала у відпустці є безпідставними, оскільки перебування державного виконавця у відпустці не повинно позбавляти позивачку прав, свобод та інтересів, визначених Законом України «Про звернення громадян».

Також, пояснення апелянта щодо помилкової відповіді про втрату матеріалів виконавчого провадження, судова колегія оцінює критично, оскільки орган державної влади повинен вчасно та точно надавати відповіді на звернення громадян, а в разі неможливості отримання точних даних поінформувати про це особу.

Що стосується журналу реєстрації вихідної кореспонденції, на який посилається апелянт як підтвердження відправлення довідки ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначений журнал обліку вихідної кореспонденції підтверджує факт саме реєстрації вихідної кореспонденції, однак не є доказом отримання позивачкою вищевказаної довідки від відповідача.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідач не виконав свій обов'язок, визначений Законом України «Про звернення громадян» та безпідставно не надав відповіді на заяви позивачки від 01.08.2016 та 19.10.2016.

Доказів, які були б достатніми для відмови в задоволенні позову ОСОБА_3, Деснянський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві суду не надав.

До того ж, відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади…при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою…незалежно від вини цих органів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров'я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану). При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Враховуючи характер та обсяг заподіяних ОСОБА_3 моральних страждань, ступінь вини відповідача, характер і тривалість страждань позивачки, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках у зв'язку з необхідністю звернення до суду, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відшкодуванню моральної шкоди підлягає сума в розмірі 1000 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову, а тому постанову суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державного виконавця Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Шавель Олесі Володимирівни - залишити без задоволення.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 14.06.2017 року.

Головуючий-суддя: І.В. Саприкіна

Судді: О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.