Справа № 808/2481/16
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2017 рокусправа № 808/2481/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового засідання: Кязимова Д.В.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - Михайлюченко В.М. дов від 10.01.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року

у справі № 808/2481/16

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.04.2016 № про нарахування штрафу за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у розмірі 17000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням порядку проведення фактичних перевірок, адже фактичну перевірку проведено з питань, що не передбачені для проведення таких перевірок згідно вимог податкового законодавства, під час перевірки платнику податків не було вручено копію рішення про проведення такої перевірки, оформленої наказом. В наказі про проведення перевірки не зазначено конкретної адреси об'єкту, перевірка якого мала проводитись. Також відповідач не видавав та не направляв позивачу копії акту перевірки. Стосовно висновків, викладених в акті перевірки, які стали підставами для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивач зазначав, що жодних доказів на підтвердження встановлених порушень в актах перевірки не наводиться, що свідчить про необґрунтованість висновків контролюючого органу, а викладені в акті твердження контролюючого органу є суб'єктивними. Позивач здійснювала роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії, оскільки звернулася до контролюючого органу 23.03.2016 із відповідною заявою про видачу нової ліцензії, так як термін дії попередньої ліцензії спливав 01.04.2016, проте, всупереч положенням чинного законодавства, контролюючим органом видано нову ліцензію лише 05.04.2016, і в ній зазначено, що термін її дії починається з 08.04.2016, отже на момент проведення перевірки (07.04.2016) ліцензія вже була наявною у позивача, а тому притягнення до відповідальності підприємця є безпідставним.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.02.2017 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд дійшов висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій з огляду на те, що фактично у період з 01.04.2016 по 07.04.2016 у позивача була відсутня діюча ліцензія на право здійснення роздрібної чи оптової торгівлі тютюновими виробами.

Судом також встановлено, що контролюючим органом проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, оскільки безпосередньо позивачу та особі, яка фактично проводить розрахункові операції - ОСОБА_3, до проведення перевірки були пред'явлені службові посвідчення, направлення на проведення перевірки, копію наказу на проведення перевірки, а сам наказ на проведення перевірки та направлення на її проведення відповідають вимогам п.81.1 ст.81 ПК України. Більш того, особою, яка фактично проводить розрахункові операції, та самою ФОП ОСОБА_2 було допущено посадових осіб ГУ ДФС у Запорізькій області до проведення перевірки без зауважень до зазначених документів, чим ФОП ОСОБА_2 фактично погодилась із відповідністю цих документів вимогам законодавства та правомірністю наказу про проведення перевірки.

Стосовно доводів позивача, що йому не було надано примірника акту перевірки, суд першої інстанції зазначив, що такі доводи спростовуються наявними у справі доказами - копією акту перевірки з відповідною відміткою ФОП ОСОБА_2 про отримання його примірника.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач зазначає, що не здійснювала роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії, оскільки на момент перевірки нова ліцензія вже була у підприємця, а відтак застосовувати відповідальність, встановлену абз.5 ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відповідач не мав права. Позивач наполягає на тому, що звернулася до контролюючого органу 23.03.2016 з заявою про видачу нової ліцензії, так як термін дії попередньої ліцензії спливав 01.04.2016, проте всупереч положенням чинного законодавства контролюючим органом видано нову ліцензію лише 05.04.2016, в якій зазначено, що термін її дії починається з 08.04.2016.

Також позивач наполягає на порушеннях порядку проведення перевірки.

Позивач (його представник) в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання позивач повідомлений судом належним чином.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції обґрунтованою та правомірною, зазначає, що в ході фактичної перевірки 07.04.2016 встановлено продаж 1 пачки сигарет, а ліцензія позивача діє з 08.04.2016 по 08.04.2017, тобто факт продажу тютюнових виробів відбувся за один день до терміну, з якого починається дія ліцензії. При цьому при поданні заяви на отримання нової ліцензії позивачем самостійно зазначено дату початку дії ліцензії «з 08 квітня 2016 року».

Стосовно доводів позивача про порушення порядку проведення перевірки відповідач зазначає, що наказ та направлення на проведення фактичної перевірки вручено особі, яка фактично проводила розрахункові операції, - ОСОБА_4, яка розписалась в направленнях на проведення перевірки про отримання копії наказу та допустила податківців до проведення перевірки. При цьому ОСОБА_2 також була присутня при проведенні перевірки, про що зроблено відповідний запис на сторінці 1 і 4 акту.

Разом з тим, акт відповідно до абз.1 п.86.5 ст.86 ПК України зареєстровано в ГУ ДФС у Запорізькій області на наступний робочий день - понеділок, 11.04.2016 за №0087/08/01/40/НОМЕР_1, а відповідно до абз.2 п.86.5 і п.86.8 ст.86 ПК України акт направлено за місцем реєстрації платника - до ДПІ у Шевченківському районі м.Запоріжжя, де акт також зареєстровано 13.04.2016 за № 83/8-30-1202/НОМЕР_1.

Щодо відсутності в наказі на перевірку номеру кіоску (№ 458) відповідач зазначає, що, по-перше, це не є адресою, по-друге, діючим законодавством (Податковим кодексом України) не передбачено в наказі такого обов'язкового реквізиту, як «номер кіоску».

Крім того, відповідач зазначає, що відповідним написом позивача на акті перевірки підтверджуються обізнаність позивача щодо проведення фактичної перевірки, ознайомлення з актом 08.04.2016 та отримання другого екземпляру акту.

Відповідачем подано клопотання про заміну Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області правонаступником - Запорізькою об'єднаною Державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області, що підтверджено відповідними доказами правонаступництва, проведеного на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 № 892, в зв'язку з чим, в силу приписів ст.55 КАС України, колегія суддів допускає заміну відповідача вказаним правонаступником.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, 07.04.2016 на підставі наказу ГУ ДФС у Запорізькій області №324 від 07.04.2016 «Про проведення фактичної перевірки», направлень на проведення фактичної перевірки №№213, 214 від 07.04.2016 (а. с.48) посадовими особами ГУ ДФС у Запорізькій області проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, в кіоску №458, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 42/вул. Анголенка та орендується суб'єктом господарювання ФОП ОСОБА_2 на підставі договору.

Перевірку проведено у присутності реалізатора-стажера ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 Направлення на проведення фактичної перевірки №№213, 214 від 07.04.2016 містять підпис ОСОБА_4 - стажера-реалізатора ФОП ФОП ОСОБА_2 про отримання вказаних направлень та копії наказу про проведення фактичної перевірки № 324 від 07.04.2016 (а. с.48).

За результатами фактичної перевірки складений акт №0087/08/01/40/НОМЕР_1 (зареєстрований відповідно до абз. 1 п.86.5 ст.86 ПК України в ГУ ДФС у Запорізькій області 11.04.2016), в якому засвідчено, що ФОП ОСОБА_2 ознайомлено зі змістом акту перевірки та вручено його примірник 08.04.2016 (а. с.49, 50).

Перевіркою встановлено реалізацію 07.04.2016 однієї пачки сигарет «Malboro touch» вартістю 22.05 грн., що підтверджено фіскальним чеком № 0002 (а.с.40), без наявної ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, чим порушено ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

З приводу виявленого порушення ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надані письмові пояснення, датовані 07.04.2016 (а. с.51, на зв.).

На підставі даного акту перевірки ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким за порушення ч.11 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу на підставі абз.5 ч.2 ст.17 вказаного Закону на суму 17 000 грн. (розрахунок суми штрафу - а. с.8).

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Стосовно наведених позивачем доводів про порушення порядку проведення перевірки апеляційний суд зазначає наступне.

Як встановлено вище, фактична перевірка та оформлення її результатів у вигляді акту від 11.04.2016, здійснені ГУ ДФС у Запорізькій області, в той час як відповідачем у даній справі є ДПІ у Шевченківському районі м. Запоріжжя - орган, який прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Втім, для вирішення спору про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 11.04.2016 № з'ясуванню підлягає питання належності та обґрунтованості такого доказу як акт перевірки ГУ ДФС у Запорізькій області №0087/08/01/40/НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 19-1 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) контролюючі органи виконують, зокрема, такі функції:

- здійснюють контроль за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів (пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК);

- здійснюють ліцензування діяльності субєктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами та контроль за таким виробництвом (пп. 19-1.1.13 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК);

- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (пп. 19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК);

- здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів (пп. 19-1.1.16 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК).

Згідно ч.1 ст.16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.95 № 481/95-ВР (в редакції на момент виникнення спірних відносин) контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За визначенням, наведеним у п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки й умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок визначені в ст.ст. 80-81 ПК України.

Згідно з пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

За правилами п. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити субєкта (прізвище, імя, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса обєкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно п.81.2 ст.81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

Отже, виходячи з наведених правових норм, при проведенні фактичної перевірки не вимагається направлення/вручення суб'єкту господарювання до її початку повідомлення про проведення такої перевірки.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що за умови дотримання вимог Податкового кодексу України щодо документального оформлення передумов для проведення фактичної перевірки (оформлення наказу, направлень на проведення перевірки) фактична перевірка може бути проведена у разі здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Одночасно законодавцем надано право платника податків не допустити до перевірки співробітників контролюючих органів, якщо останніми не надано перед початком фактичної перевірки копію наказу про проведення перевірки та направлення на проведення такої перевірки або якщо суб'єкт господарювання вважає, що вказані документи (наказ та/або направлення) оформлені з порушенням вимог чинного законодавства.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що в даному випадку податковий орган мав право проводити фактичну перевірку позивача і така перевірка проводилась з дотриманням наведених вище вимог законодавства щодо підстав та порядку її проведення.

Також особою, яка фактично проводить розрахункові операції, та самим позивачем допущено посадових осіб ГУ ДФС у Запорізькій області до проведення перевірки без зауважень до зазначених вище документів, чим позивач фактично погодилася із відповідністю пред'явлених контролюючим органом документів вимогам законодавства та правомірністю наказу про проведення перевірки.

З цього приводу апеляційний суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 24.10.2010 у справі № 21-25а10 (номер у ЄДРСР 14222170), згідно з якими особа, яка вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства України, дотримання якого контролюється контролюючими органами.

За вказаних обставин правові наслідки дій чи бездіяльності відповідача щодо проведення перевірки є вичерпаними, а тому взяття до уваги таких доводів позивача не може призвести до відновлення порушених прав останнього.

Стосовно посилань позивача, що контролюючий орган не видавав і не направляв позивачу акт перевірки від 11.04.2016, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який встановив, а повивач не спростував той факт, що складений за результатами проведеної фактичної перевірки акт підписаний особисто і ФОП ОСОБА_2, і ОСОБА_4 08.04.2016 без зауважень та заперечень (а. с.50, на зв.).

При цьому апеляційний суд зауважує, що можливі допущення контролюючим органом певних недоліків у оформленні чи надсиланні (врученні) платнику податків акту перевірки не призводить до порушення прав платника податків та не може бути обставиною, яка звільняє платника податків від встановленої законодавством відповідальності, а відтак, не є самостійною обставиною для скасування податкового повідомлення-рішення, оскільки не змінює суті зафіксованого контролюючим органом порушення.

Стосовно правомірності прийнятого відповідачем податкового повідомлення-рішення апеляційний суд зазначає наступне.

Як встановлено вище, підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 27.04.2016 № є виявлене податковим органом і зафіксоване в акті перевірки порушення ст.15 Закону № 481/95-ВР, яке полягає в реалізації тютюнових виробів без наявності відповідної ліцензії, відповідальність за яке передбачена ст.17 вказаного Закону.

Згідно з ч. 11 ст. 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до абз. 5 ч. 2 ст.17 цього Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Згідно з абз. 24 ч. 1 ст. 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

За правилами ст. 15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання.

У заяві повинно бути зазначено вид господарської діяльності, на провадження якого суб'єкт господарювання має намір одержати ліцензію (імпорт, експорт, оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями або тютюновими виробами).

У заяві на видачу ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами зазначається адреса місця торгівлі.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

За приписами п.25 Тимчасового порядку видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.05.96 № 493, у ліцензії, серед іншого, зазначається: на лицьовому боці: реєстраційний номер ліцензії, дата реєстрації; термін дії; дата видачі ліцензії.

Отже, враховуючи наведене у ст.1 Закону №481/95-ВР визначення, ліцензією є дозвільний документ, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження певного виду діяльності в межах визначеного у ліцензії терміну її дії.

Позивачем не спростовується зафіксований в акті перевірки факт реалізації 07.04.2016 тютюнових виробів (пачки сигарет), проте зазначається про безпідставність застосування до позивача штрафу з огляду на наявність відповідної ліцензії на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на момент проведення перевірки, копію якої було надано суду.

З цього приводу судом першої інстанції вірно встановлено, що 29.03.2016 позивачем подано відповідну заяву до ГУ ДФС у Запорізькій області, в якій позивач просила видати їй ліцензію терміном дії з 08.04.2016 (а.с.47).

У відповідності до вказаної заяви ГУ ДФС у Запорізькій області 05.04.2016 видано позивачу ліцензію № 08-26-30707 на роздрібну торгівлю тютюновими виробами терміном дії з 08.04.2016 по 08.04.2017 (а. с.17).

Отже виявлена та зафіксована в акті перевірки реалізація 07.04.2016 у кіоску, в якому здійснює господарську діяльність позивач, пачки сигарет, відбувалась без наявності діючої ліцензії, тобто в період, коли термін дії попередньої ліцензії вже закінчився і право на провадження роздрібної торгівлі тютюновими виробами у ФОП ОСОБА_2 ще не виникло.

Посилання позивача на порушення податковим органом 10-денного строку видачі ліцензії апеляційний суд не приймає як такі, що виходять за межі обставин, які підлягають з'ясуванню у даній справі з огляду на визначені позивачем вимоги, крім того, не є законодавчо встановленими підставами для звільнення від встановленої Законом №481/95-ВР відповідальності.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про правомірність застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу на підставі ч.2 ст.17 вказаного Закону № 481/95-ВР на суму 17000 грн.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову. Передбачені ст.202 КАС України підстави для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року у справі №808/2481/16 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: І.Ю. Добродняк

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: Я.В. Семененко