Справа № 344/11186/16-а
Суддя: Польська М. В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/671/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді: ОСОБА_1,

при секретарі с/з: ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до інспектора роти №4 батальйону УПП у м.Івано-Франківську ОСОБА_5 про скасування постанови в справі про адмінправопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до інспектора роти №4 батальйону УПП у м.Івано-Франківську ОСОБА_5 про скасування постанови в справі про адмінправопорушення.

Позивач вважає дії інспектора роти №4 батальйону УПП у м.Івано-Франківську ОСОБА_5В неправомірними, оскільки, вказаного в постанові адміністративного правопорушення не вчиняв, при винесенні постанови відповідачем було порушено вимоги чинного законодавства, які регулюють порядок винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення. А тому просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ДР №103425 від 25.08.2016 року.

Позивач в судове засідання 01.06.2017 року не з»явився, однак подав додатково письмові пояснення до пояснень, наданих в судовому засіданні 20.04.2017 року, в яких зазначає, що постанова складена з грубим порушенням КУпАП, обставини, які відображені у вказаній постанові не відповідають дійсності, тому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 25.08.2016 року з підстав, викладених в письмових запереченнях, зазначивши, що коли він підійшов до транспортного засобу, щоб його перепаркувати, до нього підійшов відповідач з напарником, повідомивши його про вчинення ним адміністративного правопорушення, під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення не складено протоколу про адміністративне правопорушення та не розглянуто справу за місцем вчиненння адміністративного правопорушення, наголошуючи на тому, що відповідачем не зафіксовано та не встановлено, хто саме керував вказаним транспортним засобом, оскільки позивач не є власником даного автомобіля.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, зазначивши, що інспектором патрульної поліції правомірно винесено оскаржувану постанову, оскільки 25.08.2016 року о 12 год. 20 хв. по вул. Міцкевича 11а в м. Івано-Франківську позивач здійснив зупинку на пішоходному переході, чим порушив п.15.9 г ПДР, чим суттєво перешкоджав руху пішоходів. Представник відповідача в судовому засіданні також звернув увагу суду на той факт, що позивача довший час не було при виявленні правопорушення, а коли він підійшов і сів в автомобіль, інспектор патрульної поліції підійшов оформляти факт правопорушення та був уже здійснений виклик евакуатора.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Як вбачається з оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення від 25.08.2016 року на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Позивача визнано винним в тому, що він здійснив зупинку автомобіля на пішоходному переході, чим порушив п.15.9 г ПДР та суттєво перешкоджав руху пішоходів ( а.с.10).

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а також ч.4 ст. 70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення врегульовано Главою 22 КУпАП.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина 1 статті 280 КУпАП).

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Представником відповідача в судовому засіданні на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови надано письмові пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, долучені до оскаржуваної постанови, які підтвердили факт зупинки автомобіля НОМЕР_1 на пішоходному переході, що створило перешкоди для руху пішоходів.

Разом з тим, для з»ясування доводів позивача кому належить автомобіль, яким керував позивач, останній відмовився зазначити, хто саме його попросив нібито пепепаркувати даний транспортний засіб в інше місце, проте як вбачається з матеріалів справи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу видано ОСОБА_8, а згідно особливих відміток в ньому, має право керувати даним автомобілем позивач ОСОБА_4 ( а.с.9). Тому доводи позивача, що він не знає кому належить автомобіль, в який він сідав і здійснював рух спростовано доказами наявними у справі, як і те що він не вчиняв дане правопорушення.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначено Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (надалі «Правила дорожнього руху»).

Відповідно до пункту 15.9 г) зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі;

За вищевказаних обставин, враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відсутність належних та достатніх доказів для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ДР №103425 від 25.08.2016 року.

Інших належних доказів на підтвердження протиправності оскаржуваної постанови позовна заява не містить, і позивачем таких доказів суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення та виносячи за її результатами оскаржувану постанову, відповідачем не було порушено вимог закону, а, відтак, підстави для скасування оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення відсутні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, проаналізувавши матеріали справи, фактичні обставини спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що, вирішуючи справу про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем порушень вимог закону допущено не було.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 159, 160, 161, 162, 163, 171-2, 254 КАС України, Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до інспектора роти №4 батальйону УПП у м.Івано-Франківську ОСОБА_5 про скасування постанови в справі про адмінправопорушення серії ДР № 103425 від 25.08.2016 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області.

Суддя Польська М.В.