Справа № 806/2956/16
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
УХВАЛА

іменем України

"06" червня 2017 р. Справа № 806/2956/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Моніча Б.С.

суддів: Охрімчук І.Г.

Котік Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лугіни Агро" на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" лютого 2017 р. у справі за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лугіни Агро" про стягнення коштів ,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лугіни Агро" суму адміністративно-господарських санкцій та пені розміром 20958,24 грн.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 р. позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лугіни Агро" на користь Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 20958,24 грн адміністративно-господарських санкцій та пені.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лугіни Агро" звернулося з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що у 2016 року відповідач подав до Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2015 рік (за формою № 10-ПІ), середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу працюючих у ТОВ "Лугіни Агро" за 2015 рік складала 14 чоловік, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на підприємстві - 1, сума адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу для працевлаштування інвалідів становить 18621,43 грн (а.с.7)

Таким чином, із 1 штатного працівника (які повинні мати групу інвалідності) та повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" впродовж 2015року у позивача не працювала жодна особа.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

При цьому, згідно зі частинами першою та другою статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Згідно частини 2 статті 20 Закону порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

В силу положень статті 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" на відповідача, як працедавця, покладено обов'язок створити робочі місця і умови для працевлаштування інвалідів, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів.

Однак, вказаний обов'язок не супроводжується обов'язком відповідача здійснювати пошук інвалідів, адже в силу статті 18-1 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" такий обов'язок покладено на Державну службу зайнятості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач створив робоче місце для працевлаштування інвалідів, проте, орган зайнятості населення про наявність вільних вакансій інформував лише 16.06.2015 р., 25.06.2015 р. та 10.06.2015 р. , про що свідчать звіти форми № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", які долучені до матеріалів справи ( а.с.36-38).

Відповідно до п.2.1 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.06.2013року за №988/23520 форма подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Під час розгляду апеляційної скарги представник відповідача вказав, що до моменту подання відповідних звітів вакансій будь-яких вакансій на підприємстві не було. Наведене вказує на те, що відповідачем всупереч своєму обов'язку створити одне робоче місце для працевлаштування інваліда, таке робоче місце створене не було.

Крім того, Порядком подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.06.2013року за №988/23520 чітко не визначено, яким чином слід заповнювати відповідні розділи звітності з метою надання інформації про створні робочі місця для інвалідів. Тим не менш, наведена форма містить окремий розділ: " ІІ. КОМЕНТАРІ ДО ДАНИХ ПРО ВАКАНСІЇ", у якому зазначаються відомості про "Кількість осіб, які мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню та можуть бути працевлаштовані". Серед зазначених категорій вказуються й "інваліди, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Як свідчать матеріали справи розділ ІІ з метою укомплектування вакансій за сприяння Державної служби зайнятості України підприємством у жодному випадку не заповнювався. Не було проставлено й відповідних відміток "ТАК" у графі 5 розділу І "ОСНОВНІ ДАНІ ПРО ВАКАНСІЇ" поданої звітності.

Відтак, колегія суддів погоджується, що неналежне інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, а саме: подання звітів за формою № 3-ПН про наявність вакансій без зазначення необхідності працевлаштування інвалідів державній службі зайнятості є порушенням вищезгаданих норм матеріального права та підставою для застосування адміністративно-господарських санкцій.

Встановлені обставини свідчать про наявність в діях відповідача складу правопорушення, за вчинення якого Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено застосування адміністративно-господарських санкцій та нарахування пені.

Оскільки відповідач не сплатив адміністративно-господарські санкції до 15.04.2016 року, то відповідачем правомірно нарахована пеню в розмірі 2336,81 грн.

Відповідно до частини другої статті 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Це означає, що адміністративно-господарські санкції не можуть застосовуватися до працедавця в разі відсутності необхідної кількості працевлаштованих інвалідів, якщо при цьому цей суб'єкт господарювання вжив усіх передбачених Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" заходів для працевлаштування останніх, тобто, коли у його діях відсутній склад правопорушення.

У даній справі відповідач не довів, що у період з січня по грудень 2015 року вжив усіх передбачених Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" заходів для працевлаштування необхідної кількості інвалідів.

Доказів сплати адміністративно-господарських санкцій та пені в розмірі 20958,24 грн. суду не надано.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив правильне судове рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лугіни Агро" залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "16" лютого 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Б.С. Моніч

судді: І.Г. Охрімчук

Т.С. Котік

Повний текст cудового рішення виготовлено "07" червня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Житомирське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів вул.Домбровського, 38,м.Житомир,10029

3- відповідачу/відповідачам: Товариство з обмеженою відповідальністю "Лугіни Агро" вул.Центральна,буд.74,с.Бовсуни,Лугинський район, Житомирська область,11323

- ,