Справа № 357/1179/17
Суддя: Кошель Б. І.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/1179/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2017 року cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. , розглянувши в порядку скороченого провадження в місті Білій Церкві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства Оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії , -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що в період з 01.10.1981 р. по 08.01.1984 р. та з 26.12.1984 р. по 03.07.2000 р. проходив службу, у тому числі у складі діючої армії в період бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан та 11.06.2000 року був звільнений з військової служби у відставку у зв`язку із скороченням штату. 01.10.2016 року позивачу було встановлено довічно ІІІ групу інвалідності, пов`язаної із пораненням, ЗЧМТ - контузія головного мозку, захворювання, пов`язане із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. ОСОБА_1 звернувся до військового комісаріату Київської області із заявою, в якій просив надати йому одноразову грошову допомогу, як інваліду війни, однак отримав відмову, а тому просив суд визнати протиправними дії Міністерства Оборони України щодо відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи, внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії; скасувати рішення Міністерства Оборони України, викладене у формі протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби; зобов`язати Міністерство Оборони України повторно розглянути його заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги та прийняти рішення у відповідності до вимог закону.

Відповідач Міністерство Оборони України направив до суду письмові заперечення на позов, в яких просили відмовити в задоволенні позову, а тому суд на підставі ч.5 ст. 183-2 КАС України вважає за можливе розглянути дану справу.

Суд, вивчивши надані відповідачем заперечення на позов, прийшов до висновку про можливість ухвалення у справі законного судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, а тому на підставі ст. 183-2 КАС України справа розглянута в порядку скороченого провадження.

Суд, оглянувши матеріали справи, вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 в період з 01.10.1981 р. по 08.01.1984 р. та з 26.12.1984 р. по 03.07.2000 р. проходив службу, у тому числі у складі в складі діючої армії в період бойових дій в Демократичній Республіці Афганістан та 11.06.2000 року був звільнений з військової служби у відставку у зв`язку із скороченням штату, що підтверджується довідкою від 11.02.2016 року, виданою ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачу під час первинного огляду 01.10.2013 року встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною інвалідності зазначено травма, контузія і захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії, а під час повторного огляду 01.10.2016 року група інвалідності позивачу підтвердилась, що стверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії АВ №0763332. Відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 24.04.2013 року №667/ж інформація про поранення експертом взята зі слів ОСОБА_1 та документально не підтверджена.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до військового комісаріату Київської області із заявою, в якій просив надати йому одноразову грошову допомогу, як інваліду війни. Однак, відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №53 від 08.07.2016 року останньому було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, мотивуючи тим, що позивач звільнився з військової служби до набуття чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги та інвалідність якого встановлено до 01.01.2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.13 року №975.

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

Судом встановлено, що позивач проходив строкову військову службу на посадах рядового складу з 01.10.1984 року по 08.01.1984 року.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331; допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

А згідно п. 3 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Виходячи з рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Тобто з наведених норм законодавства випливає, що датою, з якої виникає право на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у розмірах, що встановлені ст..ст. 16,16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону України « Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04.07.2012 року та відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві №975 є момент встановлення такої інвалідності в період дій таких актів.

Відповідно до п. 8 Порядку якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Як вбачається з матеріалів справи, між первинним та повторним оглядом МСЕК ОСОБА_1 минуло майже 3 роки, крім того, групу інвалідності було підтверджено.

Відповідно до листа заступника Міністра охорони здоров`я від 27.04.2016 року № 16.06-16 /625/10515 днем встановлення інвалідності у розумінні п 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 3 Порядку №975, вважається день проходження громадянином первинного огляду МСЕК. Дата підвищення групи інвалідності не може вважатися днем встановлення інвалідності.

Відповідно до редакції ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», що діяла на момент первинного огляду ОСОБА_1 у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше, ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Віповідно до п. 2 Порядку та умов умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №499, що діяв на момент первинного огляду позивача, одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 20-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі: 33-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 30-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 27-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи. Військовослужбовцям строкової служби у разі поранення (контузії, травми або каліцтва) без встановлення групи інвалідності, заподіяного їм під час проходження військової служби, чи вразі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, залежно від ступеня втрати працездатності - у розмірі, що визначається у відсотках десятирічного грошового забезпечення.

Крім того, захворювання ОСОБА_1 отримано під час проходження строкової служби, але інвалідність було встановлено через 29 років з моменту звільнення зі служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти адміністративного позову представник відповідача довів належними доказами правильність оскаржуваного рішення в той час, як ОСОБА_1 не зміг довести заявлені позовні вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Отже, враховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 17, 158-163, 167, 183-2, 185, 186 КАС України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Б. І. Кошель