Справа № 814/289/17
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/289/17

Категорія: 10.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

13 червня 2017 року Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв до Товариства з обмеженою відповідальністю «АНС» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2017 року Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Миколаїв звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНС» заборгованість зі сплати страхових внесків у розмірі 151,11 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є платником внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, проте всупереч вимог законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування несвоєчасно сплачував самостійно нараховані страхові внески, що призвело до виникнення у підприємства заборгованості з цього збору.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ТОВ «АНС» перебуває на обліку в ВВД ФСС НВВ ПЗ України у м. Миколаїв як платник внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідачем у квітні 2010 року подано до Фонду розрахункову відомість про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів ФСС НВВ ПЗ України за І квартал 2010 року, в якому підприємство самостійно визначило заборгованість суму страхових внесків у розмірі 151,11 грн., що належать до сплати у Фонд (а.с. 14).

Оскільки суму вказаної заборгованості ТОВ «АНС» не сплатило, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу з вказаного збору в судовому порядку.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сума, заявлена позивачем до стягнення за цим позовом, не є недоїмкою у розумінні норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, отже наведені позивачем доводи вважав необґрунтованими, такими, що не відповідають вимогам закону.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Такі ж норми містить Порядок стягнення та обліку заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затверджений Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 30.11.2010 року № 31.

Водночас згідно положень ст.ст. 45, 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції, яка діяла до 01.01.2011 року, та в чинній редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року № 1105-XIV роботодавець як страхувальник зобов'язаний, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків. В свою чергу, Фонд соціального страхування від нещасних випадків провадить збір та акумулювання страхових внесків, має автономну, незалежну від будь-якої іншої, систему фінансування.

За правилами п. 4.10 Інструкції про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затвердженої Постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12 липня 2007 року №36 (яка діяла до 01.01.2011 року) для роботодавців розміри страхових внесків страхувальників обчислюються у відсотках до сум фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, що включають витрати на виплату основної та додаткової заробітної плати, інших заохочувальних і компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», які підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб.

Страхові внески нараховуються в межах граничної суми заробітної плати (доходу), що встановлюється чинним законодавством та є розрахунковою величиною при обчисленні страхових виплат.

Відповідно до п. 4.12 Інструкції страхові внески сплачуються страхувальниками-роботодавцями - у день одержання коштів на оплату праці в установах банків. Підприємства, які здійснюють виплату заробітної плати на поточні рахунки фізичних осіб в установах банків, сплачують страхові внески до Фонду в день перерахування коштів на особові рахунки.

У разі виплати заробітної плати за першу половину місяця страхувальник одночасно з одержанням зазначених сум сплачує страхові внески, нараховані на суму цих виплат.

При проведенні оплати праці з готівкової виручки чи в натуральній формі платники страхових внесків не пізніше наступного дня після здійснення виплат подають до установи банку платіжне доручення на перерахування страхових внесків до Фонду.

При цьому, у разі нестачі коштів на поточному рахунку платника на виплату заробітної плати та сплату страхових внесків у повному обсязі, отримання платником коштів на оплату праці і перерахування страхових внесків до Фонду здійснюється у пропорційних сумах (п. 4.14 Інструкції).

Таким чином, аналіз наведених норм показав, що обовязком страхувальника-роботодавця є обчислення і сплата страхових внесків до Фонду.

Обчислення страхових внесків здійснюються із сум, фактично нарахованих на оплату та виплату заробітної плати працівників, отже, днем виникнення у страхувальника обов'язку по сплаті страхових внесків є день одержання коштів на оплату праці.

Як вірно встановив суд першої інстанції заборгованість ТОВ «АНС» зі сплати страхових внесків у розмірі 155,11 грн. утворилась у звязку із не виплатою підприємством заробітної плати працівникам, що в свою чергу відображено в рядку 33 Відомості та Розділі 5 Відомості, отже ці суми не є недоїмкою зі сплати внесків у розумінні вищенаведених норм, оскільки обовязок щодо їх сплати виникає у позивача з моменту отримання коштів на оплату праці.

Згідно із п. 5.1 Інструкції не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески до Фонду вважаються недоїмкою і стягуються у порядку, передбаченому законодавством, з нарахуванням пені.

Разом з цим, оскільки матеріалами справи не підтверджено, що обовязок позивача щодо сплати внесків, визначених ним у звіті, настав, позивачем не надано доказів щодо встановлення Фондом недостовірності даних, визначених позивачем у звіті, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення цих коштів в судовому порядку.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо порушення підприємством вимог Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», що виразилося у несвоєчасній сплаті страхових внесків, у звязку з чим утворилась заборгованість, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та обєктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спору.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаїв залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Л.П. Шеметенко

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк