Справа № 463/5631/16-а
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5419/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 17 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова призначити та виплачувати йому з 05 лютого 2016 року пенсію за вислугу років відповідно до п. «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 17 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії відповідно до п. «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» він мав вислугу років більше 20 років 6 місяців. Апелянт звертає увагу на необхідність включення до вислуги років, що дає право на призначення йому відповідної пенсії, спірних періодів, оскільки з 25 листопада 1999 року по 17 березня 2005 року позивач працював артистом першої категорії номера «Акробати - килимні» в Державному підприємстві «Державна циркова компанія України», в тому числі з 25 листопада 1999 року по 31 жовтня 2000 року за контрактом, а після 31 жовтня 2000 року у зв'язку з відміною контрактної форми трудових відносин, переведений на безстроковий трудовий договір із збереженням попередніх умов праці, і цей період трудової діяльності внесений до трудової книжки позивача. Крім того, саме Державне підприємство «Державна циркова компанія України» зобов'язане було сплачувати внески на соціальне страхування позивача без будь-яких відрахувань з його заробітної плати, а невиконання підприємством своїх зобов'язань щодо сплати ним страхових внесків не позбавляє позивача права на пенсійне забезпечення. Також апелянт звертає увагу на порушення строків розгляду Пенсійним фондом його заяви про призначення пенсії. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Представник позивача (апелянта) - ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача - Полуліх Н.І. у судовому засіданні не погодилася з доводами апеляційної скарги, подала письмові заперечення на апеляційну скаргу, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 05 лютого 2016 року звернувся в управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова з заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п. «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом №9821/02-20 від 15 листопада 2016 року управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова повідомило ОСОБА_1 про те, що 11 червня 2016 року управлінням прийнято рішення №129/30 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», мотивуючи це тим, що відповідно до актів перевірки №2112/09 від 19 квітня 2016 року та №6461/11 від 30 травня 2016 року до стажу за вислугу років не враховано періоди роботи на посаді артиста першої категорії акробата килимного з 04 березня 2000 року по 31 жовтня 2000 року, оскільки у цей період номер «Актробати килимні» знятий з експлуатації, заробіток за основним місцем праці не нараховувався та не виплачувався; періоди роботи: з 01 листопада 2000 року по 20 листопада 2000 року, з 01 квітня 2002 року по 01 жовтня 2002 року, з 25 березня 2003 року по 31 жовтня 2013 року номер «Актробати килимні» знятий з експлуатації в конвеєрі Компанії грошового утримання, а тому ці періоди не враховано до стажу за вислугу років. Таким чином, стаж позивача за вислугу років за періоди з 16 серпня 1994 року по 12 грудня 1994 року, з 13 січня 1995 року по 19 червня 1999 року, з 25 листопада 1999 року по 03 березня 2000 року, з 21 листопада 2000 року по 31 березня 2002 року, з 02 жовтня 2002 року по 24 березня 2003 року, з 01 листопада 2003 року по 31 січня 2016 року становить 19 років 02 місяці 18 днів, який не дає права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова правомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки періоди його роботи, в які не нараховувались та не сплачувались страхові внески, не включаються до його страхового стажу, відтак спеціальний стаж позивача на момент вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становив 19 років 2 місяці 18 днів, що відповідно до Закону не достатньо для призначення такого виду пенсії.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з такого.

Відповідно п. «ж» до ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності від 20 до 35 років за переліком та у порядку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, але не раніше досягнення 55 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацом першим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності стажу творчої діяльності, передбаченого абзацом першим цього пункту, та після досягнення ними віку, встановленого абзацами тринадцятим - двадцять п'ятим пункту "е" цієї статті.

Згідно з п.1 Переліку посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» від 12 вересня 1995 року №583, право на пенсію за вислугу років, зокрема, мають при стажі творчої діяльності на посадах, передбачених у цьому пункті, з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців артисти цирків і концертних організацій.

Відповідно до записів у трудовій книжці, позивач працював на посадах: артиста номера «комічні ексцентрики» з 17 листопада 1993 року по 15 серпня 1994 року в Українській дирекції по підготовці циркових артистів; артиста першої категорії жанр акробатика з 16 серпня 1994 року по 12 грудня 1994 року в Українському державному творчому об'єднанні цирків «Укрдержцирк»; артиста першої категорії з 13 січня 1995 року по 22 січня 1996 року у державному підприємстві «Український цирк»; артиста першої категорії з 23 січня 1996 року по 19 червня 1999 року в Українському державному об'єднанні «Укрдержцирк»; артиста першої категорії з 25 листопада 1999 року по 17 березня 2005 року в державному підприємстві «Державна циркова компанія»; артиста акробата з 18 березня 2005 року по 31 грудня 2014 року у державному підприємстві «Молодість»; артиста акробата з 01 січня 2015 року по 31 січня 2016 року в державному підприємстві «Молодість».

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не враховував до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років періоди роботи позивача з 04 березня 2000 року по 31 жовтня 2000 року, з 01 листопада 2000 року по 20 листопада 2000 року, з 01 квітня 2002 року по 01 жовтня 2002 року, з 25 березня 2003 року по 31 жовтня 2013 року, оскільки відповідно до актів перевірки від 19 квітня 2016 року №2112/09 та від 30 травня 2016 року №6461/11 до стажу зав вислугу років управлінням не враховано період роботи позивача на посаді артиста першої категорії акробата килимного з 04 березня 2000 року по 31 жовтня 2000 року, оскільки у цей період номер «Акробати килимні» знятий з експлуатації, заробіток за основним місцем праці не нараховувався та не виплачувався; також періоди з 01 листопада 2000 року по 20 листопада 2000 року, з 01 квітня 2002 року по 01 жовтня 2002 року, з 25 березня 2003 року по 31 жовтня 2013 року номер «Акробати килимні» знятий з експлуатації в конвеєрі Компанії грошового утримання; у ці періоди не сплачувалися страхові внески.

Зокрема, Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві проведено перевірку достовірності довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, виданих ОСОБА_1 Державним підприємством «Циркова компанія України», з питань дотримання законодавства щодо призначення пенсії на пльгових умовах за вислугу років (акт перевірки № 165 від 20 травня 2016 року).

За результатами перевірки встановлено, що у період роботи на посаді артиста першої категорії акробата килимного з 04 березня 2000 року по 31 жовтня 2000 року номер «Акробати килимні» знятий з експлуатації в конвеєрі Компанії. Наказом від 28 лютого 2000 року позивачу як артисту першої категорії номеру «Акробати килимні» дозволено проведення гастрольної діяльності за приватним контрактом у Республіці Польща з 04 березня 2000 року по 31 жовтня 2000 року. У період з 01 листопада 2000 року по 20 листопада 2000 року, з 01 квітня 2002 року по 01 жовтня 2002 року, з 25 березня 2003 року по 31 жовтня 2003 року номер «Акробати килимні» знятий з експлуатації в конвеєрі Компанії грошового утримання. Наказом Державної циркової компанії України (ДЦКУ) від 13 листопада 2000 року позивачу дозволено продовження гастролей за приватним контрактом у Польщі з 01 листопада 2000 року по 20 листопада 2000 року; на цей період номер «Акробати килимні» знятий з експлуатації в конвеєрі Компанії та грошового утримання. Наказом ДЦКУ від 26 березня 2002 року позивачу дозволено проведення гастролей за приватним контрактом у цирку «Вікторія» з 01 квітня 2002 року по 01 жовтня 2002 року; на цей період номер знятий з експлуатації в конвеєрі Компанії грошового утримання. Наказом ДЦКУ від 14 березня 2003 року позивачу дозволено проведення гастрольної діяльності за приватним контрактом у Республіці Польща з 25 березня 2003 року по 31 жовтня 2003 року; на цей період номер знятий з експлуатації в конвеєрі Компанії грошового утримання.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу під час роботи позивача у ДП ДЦКУ за період квітень 2000 року, червень - жовтень 2000 року, травень - вересень 2002 року та лютий, травень, липень - жовтень 2003 року страхові внески не сплачувались.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Разом з тим, ч. 4 цієї статті передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Законодавство, що діяло раніше (до 01 січня 2004 року), зокрема Закон України «Про пенсійне забезпечення», містило приписи про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Пенсія за вислугу років, відповідно до п.«а» ст.2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є одним із видів трудової пенсії.

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов'язковому соціальному страхуванню.

Ст.51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно з п. «в» ст.3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, і зокрема, члени творчих спілок, а також інші творчі працівники, які не є членами таких спілок, за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, також передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За умови відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.5 цього Порядку для підтвердження часу творчої діяльності членів творчих спілок та інших творчих працівників, які не є членами творчих спілок, приймаються довідки про період сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стаж для призначення пенсії за вислугу років підтверджується за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Судом досліджено індивідуальні відомості про застраховану особу - ОСОБА_1, за звітний період з 2000 року по 2006 рік, та встановлено, що під час роботи позивача у ДП ДЦКУ за період квітень 2000 року, червень - листопад 2000 року, травень - вересень 2002 року та лютий, травень, липень - жовтень 2003 року страхові внески не сплачувались.

Твердження про те, що позивач у спірні періоди перебував на гастролях за кордоном за приватними контрактами, про що вказано у наданих довідках, на думку колегії суддів, не може бути підставою для зарахування такого для призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки жодних доказів, які б стверджували факт роботи у спірні періоди позивача за таким видом роботи, а також отримання ним зарплати саме за цей вид роботи, що є необхідною умовою для врахування саме такого стажу роботи, як пільгового, для призначення пенсії за вислугою років позивач не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Враховуючи зазначене та наявні у справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова, правомірно відмовило позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. «ж» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки періоди його роботи, в які не нараховувались та не сплачувались страхові внески, не включаються до його страхового стажу, відтак спеціальний стаж роботи позивача на момент вирішення питання про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» становив 19 років 2 місяці 18 днів, що відповідно до Закону не достатньо для призначення такого виду пенсії.

Доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апелянта про порушення відповідачем строків розгляду заяви про призначення пенсії за вислугою років, оскільки для вирішення цього питання управлінням було проведено зустрічну перевірку даних, викладених у довідці про підтвердження наявного трудового стажу ОСОБА_1, про що було складено акт №35 від 18 квітня 2016 року; відповідь щодо проведення перевірки надійшла на адресу управління 08 червня 2016 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції від 08 червня 2016 року №5291/2 на супровідному листі Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України від 30 травня 2016 року №6461/11, після цього прийнято рішення від 11 червня 2016 року.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м.Львова від 17 березня 2017 року у справі № 463/5631/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 12 червня 2017 року.