Справа № 805/1646/17-а
Суддя: Толстолуцька М.М.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 р. Справа №805/1646/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:17:20

Ухвалено у нарадчій кімнаті

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Толстолуцька М.М., за участю секретаря судового засідання Хороша С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор»

до

Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області,

третьої особи по справі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача управління Державної казначейської служби України у Волноваському районі Донецької області

про

визнання протиправним та скасування нарахування пені з орендної плати на землю у розмірі 106 010, 44 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Колбаєв О.В. - за довіреністю від 28.03.2017 року б/н

від відповідача: Тернинко С.М. - за довіреністю від 05.01.2017 № 38

від третьої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування нарахування пені з орендної плати на землю у розмірі 106 010, 44 грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 вересня 2016 року подав до податкового органу уточнюючі податкові декларації з орендної плати за земельні ділянки за період 14.04.2014-31.12.2014 та за 2015 рік, у яких раніш задекларовані суми податкових зобов'язань за ці періоди визначені як суми завищення таких зобов'язань, оскільки згідно з положеннями Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» підприємство було звільнено від плати за землю. Однак, листом від 24 жовтня 2016 року № 8581/10/05-33-17 відповідач надіслав на адресу позивача вимогу щодо сплати суми податкового боргу (пені) у розмірі 106 010, 44 грн. Позивач вважає вимогу відповідача про нарахування пені такою, що не відповідає фактичним обставинам та діючому законодавству з огляду на те, що відсутня основна підстава для її нарахування - несплачене грошове зобов'язання. Окрім того, зазначає, що оскаржувана вимога відповідачем винесена неправомірно не тільки за суттю, але й за формою, оскільки відповідно до вимог пункту 58.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) нарахування пені має здійснюватися шляхом надіслання податкового повідомлення-рішення. Просить суд визнати протиправним та скасувати нарахування пені з орендної плати з оренди за землю у розмірі 106 010, 44 грн., здійснене листом Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 24.10.2016 року № 8581/10/05-33-17. Просив позов задовольнити.

Відповідач у письмових заперечення які підтримав у судовому засіданні, не погоджується із позовними вимогами , вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що подання уточнюючих декларацій за 2014 та 2015 роки призвело до зменшення абсолютного значення суми податкового боргу. Ураховуючи, що в результаті подання вищезазначених уточнюючих декларацій відбулося погашення податкового боргу у розумінні п.п. 14.1.152 п.14.1 статті 14 ПК України, то відповідно до вимог статті 129 ПК України позивачу в інтегрованій картці платника податків була нарахована пеня у сумі 109 307,70 грн. Просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник третьої особи - управління Державної казначейської служби України у Волноваському районі Донецької області у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений, правом визнання чи не визнання адміністративного позову не скористався.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор» зареєстровано як юридична особа, юридична адреса: 83077, Донецька область, місто Донецьк, вул. Артемівська, буд. 379, включено до ЄДРПОУ за № 34209628 та перебуває на обліку у Волноваській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області як платник орендної плати за землю. Судом встановлено та не є спірним, що позивач здійснює господарську діяльність на території с. Дмитрівка Волноваського району Донецької області.

Відповідач - Волноваська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області - суб'єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством покладені владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин.

28 вересня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор» подало до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області уточнюючі податкові декларації з орендної плати за земельні ділянки за період 14.04.2014-31.12.2014 та за 2015 рік, у яких раніш задекларовані суми податкових зобов'язань за ці періоди визначені як суми завищення таких зобов'язань.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2016 року позивач звернувся до податкового органу із заявою за формою згідно додатку 2 до Порядку видачі довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів (пункт 3), затвердженого наказом Міндоходів від 10 жовтня 2013 року № 567, в якій просив видати довідку про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів.

У відповідь листом від 24 жовтня 2016 року вих. № 8581/10/05-33-17 Волноваська об'єднана державна податкова інспекції ГУ ДФС у Донецькій області повідомила, що станом на 24.10.2016 по підприємству ТОВ «Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор» згідно карток особових рахунків, що контролюються Волноваською ОДПІ, обліковується заборгованість з орендної плати з юридичних осіб в сумі 106 010,44 грн. (сума пені) та повідомили про реквізити для зарахування суми податкового боргу.

Не погодившись з вимогою Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області щодо сплати податкового боргу, підприємство звернулось до суду з позовною заявою у якій просить суд визнати протиправним та скасувати нарахування пені з орендної плати з оренди за землю у розмірі 106 010, 44 грн., здійснене листом Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 24.10.2016 року № 8581/10/05-33-17

Таким чином, предметом спору між сторонами є правомірність нарахування пені з орендної плати з оренди на землю у розмірі 106 010, 44 грн. згідно листа відповідача від 24.10.2016 року № 8581/10/05-33-17.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п.16.1. ст.16 ПК України, - платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку

Згідно із п. 54.1. ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.1. ст. 57 ПК України, платник податків повинен самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Тобто, на позивача у справі покладений обов'язок обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в визначеному порядку і встановлені строки.

09 січня 2014 року позивачем до контролюючого органу подано податкову декларацію № з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, відповідно до якої підприємством самостійно були визначені податкові зобов'язання з орендної плати за землю у розмірі 118 932,56 грн. Розмір щомісячних платежів орендної плати за період з січня по березень 2014 року включно становив 34 640,55 грн., за квітень 2014 року - 15 010,91 грн.

У подальшому, 28 вересня 2016 року позивач подав до контролюючого органу уточнюючі податкові декларації з орендної плати за земельні ділянки за період 14.04.2014-31.12.2014 та за 2015 рік, у яких раніш задекларовані суми податкових зобов'язань за ці періоди визначені як суми завищення таких зобов'язань у загальному розмірі 519 192,60 грн.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669).

Абзацом 1 статті 2 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Статтею 6 Закону № 1669 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачалось під час проведення антитерористичної операції звільнення суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Суд зазначає, що 30 жовтня 2014 року на виконання Закону № 1669 Кабінетом Міністрів України було прийнято Розпорядження за № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція». Відповідно до Додатку до Розпорядження с. Дмитрівка (Дмитрівська сільська рада) Волноваського району внесено до переліку населених пунктів, на які поширюється дія Закону №1669.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Пунктом 3 даного Розпорядження визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Згідно з додатком до зазначеного Розпорядження Кабінету Міністрів України до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція віднесено с. Дмитрівка.

Як вже зазначалось судом раніше, позивач здійснює господарську діяльність на території с. Дмитрівка Волноваського району Донецької області.

Розпорядженням голови Донецької обласної Державної адміністрації від 25.12.2009 № 672 «Про передачу земельних ділянок в оренду ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДМИТРІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР'ЄР - АСТОР» позивачу передано земельні ділянки під розміщення Дмитрівського гранітного кар'єру, відвалу розкривних порід, під'їзної та технологічної автодоріг в довгострокову оренду строком на 20 років на території Дмитрівської сільської ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів загальною площею 43,7789 га /арк. справи 109/.

Розпорядженням голови Донецької обласної Державної адміністрації від 25.12.2009 № 673 «Про передачу земельних ділянок в оренду ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДМИТРІВСЬКИЙ ГРАНІТНИЙ КАР'ЄР - АСТОР» позивачу передано земельні ділянки під будівництво технологічних об'єктів по видобуванню і переробці гранітів в довгострокову оренду строком на 20 років на території Дмитрівської сільської ради Волноваського району Донецької області за межами населених пунктів загальною площею 10,5317 га /арк. справи 110/.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Волноваською районною державною адміністрацією Донецької області на підставі Закону України «Про місцеві державні адміністрації» та розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації від 25.12.2009 №№ 672, 673 (відповідно) були укладені договори оренди земельної ділянки від 01 листопада 2012 року № 583 та від 01 листопада 2012 року № 584 /арк. справи 52-61/. Факт передачі земельних ділянок підтверджується відповідними Актами приймання передачі земельної ділянки від 05 грудня 2012 року /арк. справи 113-114/.

Таким чином, на позивача поширювались положення статті 6 Закону № 1669 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та протягом 2014-2015 підприємство звільнялось від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Настання обставин непереборної сили Товариству з обмеженою відповідальністю «Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області засвідчені сертифікатом (висновком) про настання обставин непереборної сили Торгово-промислової палати України від 11 серпня 2014 року № 2281/05-4, з 14 квітня 2014 року щодо дотримання законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов'язкових платежів /арк. справи 84/.

Окрім того, факт звільнення від плати за землю підтверджено постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2016 року по справі № 808/8174/14 //81-83.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» від 17 травня 2016 року № 1365-VIII були внесені зміни до статті 6 Закону № 1669, якою звільнили суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Згідно частиною четвертою статті 4 Закону № 1669 перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 7 листопада 2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого с. Дмитрівка Волноваського району Донецької області не входить.

Тобто, з 08.06.2016року (набрання чинності Закону від 17.05.2016 року № 1365-VIII) позивач набуває обов'язку щодо сплати орендної плати за земельні ділянки, що розташовані у с. Дмитрівка Волноваського району Донецької області.

Судом встановлено та не спростовується відповідачем, що платіжним дорученням від 12 жовтня 2016 року позивачем було сплачено податкове зобов'язання з плати за землю за квітень 2014 року у розмірі 15 010,91 грн. /арк. справи 120/. Відповідна сплата підтверджується також даними зі зворотнього боку інтегрованої картки платника податків, наявними в матеріалах справи /арк. справи 41 /.

Суд критично оцінює доводи відповідача щодо правомірності нарахування пені за погашення податкового боргу шляхом подання уточнюючих податкових декларацій з плати за землю за 2014, 2015роки, оскільки в даному випадку контролюючий орган не вірно трактує поняття «погашення податкового боргу», використовуючи визначення платником податків грошового зобов'язання, яке може бути як зменшено так і збільшено уточнюючою податковою звітністю, як зменшення абсолютного значення суми боргу.

Так, згідно п.129.3 ст.129 ПК України нарахування пені закінчується:

- у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань;

- у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків;

- у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України);

- при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавцем не передбачено в якості кінцевого терміну нарахування пені - подання уточнюючої податкової звітності, якою платник самостійно визначає грошові зобов'язання, які в подальшому і рахуються контролюючим органом в якості узгоджених податкових зобов'язань з цього податку (збору).

Як було встановлено судом раніше, задекларовані позивачем зобов'язання з орендної плати за землю, з урахуванням уточнюючої податкової декларації, за квітень 2014 року в розмірі 15010,91 грн. були погашені 12.10.2016 року, тобто з порушенням граничного строку сплати податкового зобов'язання, у зв'язку з чим контролюючим органом на підставі ст.129 Податкового кодексу України було нараховано позивачу пеню. Факт порушення граничного строку сплати податкового зобов'язання позивачем не оскаржується. Проте, згідно наведеного позивачем розрахунку, сума пені, що підлягала нарахуванню контролюючим органом мала скласти 18 013,09 грн. /арк. справи 134-135/.

Суд не погоджується з твердженням позивача що нарахування пені має здійснюватись шляхом надсилання податкового повідомлення-рішення, оскільки формування податкового повідомлення-рішення саме на суми пені Податковим кодексом не передбачено і вона нараховується в автоматичному режимі в інтегрованій картці платника податків про що податковий орган повідомляє платника податків без формування окремого документу.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем не доведено правомірність нарахування пені на загальну суму 106 010, 44 грн. та позивачем надано обґрунтований розрахунок пені на суму 18 013,09 грн., позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в частині визнання протиправними дій відповідача та скасування нарахування пені з орендної плати за землю у розмірі 87 997,35 грн. (106 010, 44 грн. - 18 013,09 грн.).

Згідно з частиною першою статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, суд присуджує на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор», понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 319 (одна тисяча триста дев'ятнадцять гривень) 96 копійок відповідно до задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань Волноваської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор» до Волноваської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування нарахування пені з орендної плати на землю у розмірі 106 010, 44 грн. - задовольнити частково.

Визнати протиправним нарахування пені з орендної плати за землю у розмірі 87 997,35 грн., здійснене листом Волноваської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області від 24 жовтня 2016 року № 8581/10/05-33-17.

Скасувати нарахування пені з орендної плати за землю у розмірі 87 997,35 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волноваської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (юридична адреса: 85700, Донецька область, м. Волноваха, вул. Менделєєва, буд. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дмитрівський гранітний кар'єр - Астор» (місцезнаходження: 02218, м. Київ, вул. Райдужна, буд. 18, кв. 82, ), понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 319 (одна тисяча триста дев'ятнадцять гривень) 96 копійок відповідно до задоволених вимог.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивні частини у судовому засіданні 07 червня 2017 року.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12 червня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Толстолуцька М.М.