Справа № 813/411/17
Суддя: Кузан Ростислав Ігорович
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Справа № 813/411/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кузана Р.І.

секретар судового засідання Перчак С.В.,

з участю представників:

позивача Саноцького Ю.Л., Завалишина Ю.О.,

відповідача Волянського О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» до Західного офісу Держаудитслужби про часткове скасування обов'язкових вимог за результатами ревізії,

в с т а н о в и в :

Державне територіальне-галузеве об'єднання "Львівська залізниця" (надалі - позивач, ДТГО "Львівська залізниця") звернулось до суду з позовом до Західного офісу Держаудитслужби (надалі - відповідач, Західний офіс Держаудитслужби), в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 1 обов'язкових вимог за результатами ревізії Західного офісу Держаудитслужби, надіслані листом від 09.12.2016 № 05-15м/1322 "Щодо усунення порушень законодавства", у частині вимоги "усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку" щодо:

- пункту 3 описової частини вимог з приводу завищення вартості виконаних робіт, що призвели до збитків, зокрема:

- проведеними контрольними обмірами встановлено, що на порушення пп.6.4.3, 6.4.4 ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва", затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 (далі - ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013), унаслідок не підтвердження витрат, включених до актів приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідок форми КБ-3 (далі - акти ф. КБ-2в та довідки ф. КБ-3) з укріплення укосів земляних споруд, завищено вартість виконання робіт на будівництво Бескидського тунелю на суму 188 765,2 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) на вказану суму;

- проведеними контрольними обмірами встановлено, що на порушення пп.6.4.3, 6.4.4 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 внаслідок непідтвердження витрат, включених до актів ф.КБ-2в та довідок ф.КБ-3 на роботи з гідроізоляційного покриття лотка р.Віче, ДТГО "Львівська залізниця" завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 72 541,0 грн.;

- пункту 6 описової частини вимог з приводу порушення вимог ст. 130, ч.1 ст.134 КЗпП України, пп.1, 6 п.9.2 Положення про матеріальну відповідальність працівників за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації залізничного транспорту, що входять до сфери управління Державної адміністрації залізничного транспорту України, затвердженого наказом Укрзалізниці від 05.11.1999 № 315-Ц, п.5 Інструкції локомотивної бригади № ЦТ-0106, затвердженої наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 № 876/ЦЗ, розділу "Відповідальність" робочих інструкцій машиністів, п.1 договорів про повну індивідуальну відповідальність понаднормово списано пального на тягу локомотивів на загальну суму 145 256,34 грн. та не проведено відшкодування цієї суми винними матеріально відповідальними особами підрозділу, що завдало матеріальної шкоди (збитків) на суму 145 256,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що Західним офісом Держаудитслужби проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДТГО "Львівська залізниця" за період роботи з 01.07.2014 по 31.05.2016 та з окремих питань програми ревізії за період з 01.01.2013 по 31.12.2013. За результатами перевірки відповідачем направлено ДТГО "Львівська залізниця" вимогу щодо усунення порушень законодавства від 09.12.2016 № 05-15м/1322. Позивач вказує, що висновки контролюючого органу про порушення норм чинного законодавства не відповідають дійсності, а вимога відповідача в частині "усунути виявлені порушення законодавства в установленому законодавством порядку" щодо: пункту 3 описової частини вимог з приводу завищення вартості виконаних робіт, що призвели до збитків, що складена на підставі акта ревізії, є необґрунтованою, безпідставною та підлягає скасуванню.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві. Просили адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зазначив, що в ході проведення перевірки ДТГО "Львівська залізниця" посадовими особами Держаудитслужби були виявлені порушення позивачем норм чинного законодавства, які призвели до завдання матеріальної шкоди (збитків) ДТГО «Львівська залізниця», про що зазначено в акті ревізії від 08.11.2016 №05-21/03 та у спірній вимозі. Вважає, що при проведенні ревізії, складанні акту ревізії та при направленні листа-вимоги відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, а тому підстав для задоволення адміністративного позову нема.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке:

Західним офісом Держаудитслужби на виконання п.1.1.3.2 Плану контрольно-ревізійного роботи Державної фінансової інспекції у Львівській області на III квартал 2016 року проведено ревізію фінансово-господарської діяльності ДТГО "Львівська залізниця" за період роботи з 01.07.2014 по 31.05.2016 та з окремих питань програми ревізії за період з 01.01.2013 по 31.12.2013.

За результатами ревізії встановлено ряд порушень та складено акт від 08.11.2016 № 05/21/03.

У зв'язку з виявленням порушень законодавства, які не усунуті станом на 09.12.2016, відповідачем направлено ДТГО "Львівська залізниця" лист-вимогу щодо усунення порушень законодавства від 09.12.2016 № 05-15м/1322.

Вважаючи протиправною вказану вимогу, в частині виявлених порушень щодо завищення вартості виконаних робіт з укріплення укосів земляних споруд Бескидського тунелю, гідроізоляційного покриття лотка р.Віче, а також понаднормового списання пального на тягу локомотивів, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При наданні оцінки спірним правовідносинам суд керувався наступними нормами законодавства.

Згідно з п.1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2016 №43, Державна аудиторська служба України (Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Підпунктом 9 п.4 вищезазначеного Положення визначено, що Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме, зокрема, вимагає від керівників та інших осіб підприємств, установ та організацій, що контролюються, усунення виявлених порушень законодавства; звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Відповідно до п.6 Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право в установленому порядку, зокрема, пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства; у разі виявлення збитків, завданих державі чи підприємству, установі, організації, що контролюється, визначати їх розмір в установленому законодавством порядку.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», відповідно до п.7 ст.10 якого органу державного фінансового контролю надається право пред'являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

Також, відповідно до п.10 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов'язковими для виконання службовими особами об'єктів, що контролюються.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджету та у разі виявлення порушень законодавства пред'являти обов'язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначати їх розмір в установленому законодавством порядку, та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання. Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об'єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Таким чином, в органу державного фінансового контролю наявне право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов'язки для позивача.

У вимозі відповідача від 09.12.2016 № 05-15м/1322 пред'явлено вимоги, які вказують на виявлені збитки, їхній розмір.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків, яка не породжує безпосередньо права чи обов'язки для цієї установи, оскільки обов'язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена у постановах Верховного Суду України від 20.05.2014 № 21-93а14; від 21.04.2015 № 21-69а15.

Відповідно до ст. 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно із вищевказаними нормами права, особа має право звернутись до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. Обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

В оскаржуваних вимогах Західного офісу Держаудитслужби, які надіслані ДТГО "Львівська залізниця листом від 09.12.2016 № 05-15м/1322 "Щодо усунення порушень законодавства", йдеться про стягнення збитків. Відповідно до вищезазначених приписів законодавства такі збитки відшкодовуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю і правильність їх обчислення, як і наявність підстав для відшкодування, перевіряє суд, який розглядає відповідний позов, а не позов підконтрольної установи про визнання протиправною вимоги про відшкодування збитків.

З огляду на вищенаведене, вимога Західного офісу Держаудитслужби від 09.12.2016 № 05-15м/1322 "Щодо усунення порушень законодавства" не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, внаслідок чого підстави для звернення до суду із даним позовом - відсутні, а позов - задоволенню не підлягає.

Згідно з статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями 7-14, 69-71, 86, 94, 159, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд-

п о с т а н о в и в :

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі. Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Р.І. Кузан

Повний текст постанови виготовлено та підписано 12.06.2017