Справа № 161/1015/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5558/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року у справі № 161/1015/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними,-

ВСТАНОВИВ:

20.01.2017 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом до Рівненського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просила визнати відмову відповідача у проведенні перерахунку їй пенсії по втраті годувальника, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 неправомірною та зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії, виходячи із середньомісячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Рівненської області від 16 травня 2016 року №18-337 вих.16 відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» у редакції від 5 листопада 1991 року, виходячи з розрахунку 60% від чинної заробітної плати без обмежень граничного розміру пенсії.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовлено.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржила ОСОБА_1, яка покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить дану постанову скасувати та прийняти нову, якою задоволити її позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує те, що перерахунок уже існуючої пенсії, яка виплачувалася померлому ОСОБА_2, а тепер відмова провести позивачу ОСОБА_1 перерахунок раніше призначеної пенсії, у звязку з втратою годувальника, є неправомірними, оскільки, на час призначення пенсії позивача діяли норми Закону України «Про прокуратуру» про перерахунок пенсії, а прийняті зміни до законодавства стосуються осіб, яким пенсія призначається, після набрання відповідними змінами чинності, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області з 17.05.2006 року та починаючи з 17.01.2015 року їй призначено пенсію по втраті годувальника у розмірі 60 % заробітної плати годувальника згідно із Законом України «Про прокуратуру». 20.05.2016 року позивачка звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії по втраті годувальника, призначеної відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, виходячи з розміру 60 % від суми чинної щомісячної заробітної плати на посаді заступника прокурора Рівненської області, надавши відповідну довідку прокуратури Рівненської області від 16.05.2016 року за № 18-337вих-16 про середній місячний заробіток за посадою, яку займав її чоловік перед оформленням пенсії. Однак, листом від 23.05.2016 року № 364/20 ОСОБА_1 було відмовлено в перерахунку пенсії, оскільки відсутні правові підстави для проведення такого перерахунку.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про прокуратуру» в редакції від 15.07.2015 року не містить норми, яка б визначала умови та порядок перерахунку пенсій у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Відповідно до частини 20 статті 86 цього Закону, умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, висновок позивачки про те, що порядок її пенсійного забезпечення визначається у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991р. є необґрунтованим.

Оцінюючи правовідносини що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Виходячи з принципу незворотності дії законів у часі, норми Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" стосуються порядку призначення пенсії прокурорам у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії та не впливають на можливість проведення перерахунку пенсії, призначеної раніше, у відповідності до діючих на час її призначення норм Закону України "Про прокуратуру".

Згідно з ч. 13 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховувалися у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводився з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій проводився з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (ч.18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру").

Разом з тим, Законом України від 28 грудня 2014 року №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та частину вісімнадцяту викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15 липня 2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру", згідно з Розділом ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 р.

Отже, на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії (20.05.2016 року) ч. 13 та ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

Відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому вказані зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не прийнято.

Норми законодавства щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури на час розгляду даної адміністративної справи є чинними і не визнані неконституційними, а тому підлягають до застосування всіма юридичними та фізичними особами.

Також, у відповідності до вимог ст.13 Закону України "Про Конституційний Суд України" лише Конституційний Суд України приймає рішення та дає висновки у справах щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної ОСОБА_3 України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим.

На час звернення позивача за перерахунком пенсії норми законодавства щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визнані неконституційними, а тому посилання позивача на те, що нова редакція Закону України "Про прокуратуру" суттєво звужує і обмежує зміст та обсяг його прав, а тому не повинна застосовуватися при вирішенні питання про перерахунок пенсії, є безпідставними.

Конституційний Суд України у п.2.1 рішення №20-рп/2011 від 26.12.2011 р. зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У пункті 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) ( 254к/96-ВР ).

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що відповідач діяв у межах своїх повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України у сфері гарантій пенсійного забезпечення працівників прокуратури, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 лютого 2017 року у справі № 161/1015/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5