Справа № 752/20817/16-а
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючий-суддя Грибан І.О.

судді Беспалов О.О., Губська О.А.

за участі :

секретар с/з Кузик М.А.

апелянт ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 12 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій щодо відмови у призначенні пенсії за вислугу років неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ;

- зобов'язати відповідача Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити їй пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ зі змінами від 12.07.2001, виходячи із розрахунку в розмірі 88 % від суми щомісячного заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи, без обмеження максимального розміру пенсії, з дня звернення, тобто з 28.10.2016;

- зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи на прокурорських посадах, що дає право на пенсію за вислугою років, період роботи на усіх займаних мною посадах з 04.11.1998 р. по 28.10.2016.

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 12 квітня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає на порушення судом першої інстанції матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 28.10.2016 року позивач звернулась до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789 - ХІІ.

Листом від 02.11.2016 № 35063/05 відповідач повідомлено про відмову у призначенні пенсії з посиланням на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213, згідно з яким внаслідок неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються, зокрема, і відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Крім того, позивача повідомлено про відсутність достатнього спеціального стажу для призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», оскільки на день звернення за призначенням пенсії її стаж за вислугу років складав 20 років 3 місяці 27 днів, у тому числі на посадах прокурора 13 років 9 місяців 13 днів.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася з даним позовом в суд.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав правомірними дії управління Пенсійного фонду України в Голосіївському районі м. Києва щодо відмови позивачу у призначенні пенсії з підстав та у порядку, визначеному статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», в редакції, що діяла до 15.07.2015.

Надаючи правову оцінку встановленим в справі обставинам та фактам , колегія судді звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12.07.2001 №2663-III) визначалося, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

На час звернення позивача за призначенням пенсії за вислугу років саме на підставі статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ (в частині визначення права на пенсію за вислугу років прокурорів і слідчих зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років) ця норма права втратила чинність.

З 15.07.2015 року набрав чинності Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII.

На час звернення позивача (28.10.2016) із заявою про призначення пенсії пенсійне забезпечення працівників прокуратури врегульовуються правилами ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, якими визначено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зокрема, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Оскільки позивач звернулася до пенсійного органу 28.10.2016 року, то на неї розповсюджуються положення Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII та відповідно для призначення пенсії необхідним є наявність стажу роботи визначеного ч. 1 ст. 86 вказаного Закону, а саме 23 роки.

На час чинності Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII, зокрема, станом на 14.07.2015, позивач ще не набула права на пенсію за вислугою року, у зв'язку з недостатністю необхідного загального стажу роботи.

Підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до положень статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII відсутні.

Щодо вимог про зобов'язання відповідача зарахувати до стажу роботи на прокурорських посадах, що дає право на пенсію за вислугою років, період роботи з 04.11.1998 по 28.10.2016, то останні до задоволення не підлягають оскільки похідними від вимог про призначення пенсії, а обов'язок пенсійного органу здійснити зарахування певного періоду до трудового стажу пов'язаний з виконанням функцій щодо призначення пенсії.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з дотриманням норм матеріального та процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтверджених доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, то колегія суддів апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м.Києва від 12 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя І.О.Грибан

Суддя О.О.Беспалов

Суддя О.А.Губська

Повний текст виготовлено - 15.06.2017.

Головуючий суддя Грибан І.О.

Судді: Губська О.А.

Беспалов О.О.