Справа № 591/4992/16-а
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/4992/16-а
Провадження № 2-а/591/59/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Бурда Б.В.

при секретарі - Гребенькової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, 3-ї особи - Відділ охорони здоров'я Сумської міської ради, КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 1» про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що він є учасником бойових дій та має право на пільги визначені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в тому числі на безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів та виробів медичного призначення за рецептами лікарів. 12 травня 2016 року він був доставлений до стаціонару хірургічного відділення Сумської міської клінічної лікарні № 1 з діагнозом гострий панкреатит, де проходив лікування до 08 червня 2016 року. Під час перебування у лікарні він звертався до завідуючого хірургічним відділенням з приводу отримання безоплатно ліків, але йому було в цьому відмовлено х з посиланням на відсутність лікарських засобів або їх непридатністю через сплив терміну придатності. За період лікування ним витрачено на придбання лікарських засобів та ліків 7877,10 грн. він неодноразово звертався до міського голови з приводу компенсування йому витрат на придбання ліків, які мали бути надані йому безкоштовно, але його звернення залишилися без належного реагування. Зазначив, що Державним бюджетом України щорічно передбачаються кошти Міністерству охорони здоров'я на закупівлю медикаментів, у тому числі для лікування учасників бойових дій, а тому відповідачем безпідставно відмовлено йому у відшкодуванні його витрат. Зазначив, що внаслідок вказаних дій, він та його сім'я вимушена була прикладати додаткових зусиль до організації життя та підшукання коштів, що були необхідні для придбання ліків, чим йому завдано моральну шкоду. Тому вважаючи дії відповідача протиправними просить зобов'язати відповідача відшкодувати йому витрати понесені на придбання ліків в сумі 7877,10 грн., а також 2500 грн. грошової компенсації завданої моральної шкоди.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Позивач також пояснив, що усі кошти були витрачені на придбання ліків під час перебування на стаціонарному лікуванні, а у видачі рецептів йому відмовив завідувач хірургічного відділення.

Відповідач та 3- ї особи сповіщені про час та місце розгляду справи, але їх представники до суду не з'явилися. Представники 3-їх осіб подали письмові заперечення.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши подані суду докази в їх сукупності, суд вважає позов необґрунтованим з огляду на таке.

Встановлено, що у період з 12 травня 2016 року по 8 червня 2016 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КУ «Сумська міська клінічна лікарня №1» з діагнозом «Гострий панкреатит». За весь період лікування, лікарські засоби, що назначались лікарем, були придбані за власний кошт позивача на загальну суму 7877,10 грн.

14.06.2016 року та 13.07.2016 року позивач звернувся із заявами до міського голови м. Суми з приводу компенсації йому понесених самостійно витрат на придбання ліків.

Листами від 05.07.2016 року та 03.08.2017 року виконавчий комітет Сумської міської ради роз'яснив позивачу порядок отримання адресної матеріальної допомоги та відсутність підстав для відшкодування йому витрат на самостійне придбання ліків.

Позивач брав участь в АТО та має пільги, встановлені законом для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 8, 14).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач має право на безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів та виробів медичного призначення за рецептами лікарів.

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких гуртуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня 1998 р. № 1303 "Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань" з метою забезпечення раціонального використання бюджетних коштів, усунення множинності рішень щодо безоплатного і пільгового відпуску лікарських засобів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань Кабінет Міністрів України постановив установити, що безоплатний або пільговий відпуск лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування провадиться групам населення та за категоріями захворювань згідно з додатками 1 і 2.

Безоплатно і на пільгових умовах відпускаються лікарські засоби, зазначені у переліку лікарських засобів вітчизняного та іноземного виробництва, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 1996 р. № 1071 з урахуванням змін, які вносяться Міністерством охорони здоров'я за погодженням з Міністерством фінансів.

Згідно п. 2 вказаної постанови відпуск лікарських засобів безоплатно і на пільгових умовах у разі амбулаторного лікування осіб провадиться аптеками за рецептами, виписаними лікарями лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання цих осіб.

Пунктом 3 постанови передбачено, що витрати, пов'язані з відпуском лікарських засобів безоплатно і на пільгових умовах, провадяться за рахунок асигнувань, що передбачаються державним та місцевими бюджетами на охорону здоров'я.

З наданих суду доказів встановлено, що 14 січня 2016 року між КУ «Сумська міська клінічна лікарня № 1» та (далі Замовник) та комунальним підприємством «Суми-Фарм» (далі Виконавець) було укладено угоду про медикаментозне забезпечення пільгових категорій населення, відповідно до якої Замовник відшкодовує витрати на пільговий відпуск медикаментів за пільговими рецептами хворим, в розмірі лімітів, відповідно до вимог постанови КМУ від 17.08.1998 за № 1303 «Про упорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань», а виконавець зобов'язується забезпечити необхідними медикаментами за пільговими рецептами хворих гідно п.1.1, 3.2.1 даної угоди (а. с. 55-57).

Отже, забезпечення учасників бойових дій лікарськими засобами покладено згідно укладеного договору на КП "Суми-Фарм", яка через мережу аптечних кіосків та аптек по місту забезпечує ту чи іншу категорію громадян пільговими ліками.

Суду не надано жодного доказу на підтвердження факту отримання позивачем оформленого, згідно вимог чинного законодавства, рецепта, що виключає можливість застосування до нього положень Постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 1998 року № 1303 "Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами- лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань" та п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Крім того, наведені положення закону надають позивачу право на безоплатне і на пільгових умовах отримання лікарських засобів за рецептами лікарів, але не покладають обов'язку на Сумську міську раду сплатити компенсацію на користь позивача витрат понесених ним на придбання лікарських засобів.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З досліджених судом доказів вбачається, що позовні вимоги про покладення на відповідача обов'язку відшкодувати позивачу моральної шкоди не підлягають задоволенню з підстав відсутності належних доказів, що підтверджують сам факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру саме протиправними діями відповідача.

За наведених обставин суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.14, 99, 100, 159-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі скарги в десятиденний строк з дня отримання її копії.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови суду виготовлено 12 червня 2017 року.

Суддя