Справа № 758/13276/16-а
Суддя: Супрун Г. Б.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б.,

секретаря - Прокопенко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Києві ДПП Юхименка Віталія Юрійович, 3-тя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії інспектора УПП у м. Києві ДПП Юхименка В.Ю. та скасувати постанову серії АР №285107 від 27.10.2016 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 425,00 грн. за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В судовому засіданні позивач позов підтримав. Пояснив, що 27.10.2016 року керував автомобілем "BMW 520", д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Привокзальній в м. Києві, та був зупинений працівниками патрульної поліції. На його вимогу щодо зазначення причини зупинки транспортного засобу, інспектором було повідомлено про порушення ним вимог п. 1.2 розділу 34 ПДР щодо перетинання широкої суцільної лінії розмітки. На вимогу поліцейського позивач помилково пред"явив поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого закінчився, у зв"язку з чим було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. При собі позивач також мав інший дійсний поліс обов"язкового страхування відповідальності, який ним було пред"явлено працівникам поліції вже після складання постанови, але це не взято до уваги. Крім того, інспектором УПП у м. Києві ДПП Юхименком В.Ю. порушено процедуру прийняття постанови про адміністративне провопорушення, оскільки розгляд справи (складено оскаржувану постанову) проведено не за місцем знаходження уповноваженого органу - Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції у відповідності до ст. 276 КУпАП.

Відповідач - інспектор Юхименко В.Ю. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Пояснив, що 27.10.2016 року вони рухались в правій крайній смузі руху, помітили автомобіль "BMW 520", д.н.з. НОМЕР_1, який перетнув суцільну лінію розмітки перед автомобілем працівників патрульної поліції., проїхавши вперед зупинили його за зупинкою транспорту. На вимогу пред»явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР позивачем не було надано чинного полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як пояснив інспектор в судовому засіданні, водій не надав взагалі жодного полісу, а пояснював, що має намір оскаржувати постанову.

Представник 3-ї особи Департаменту патрульної поліції Орлов О.С. в судовому засіданні заперечував проти позову, зазначив, що в порушення вимог ПДР позивач здійснив рух по вул. Привокзальній в м. Києві з перетинанням широкої суцільної лінії розмітки, при цьому на вимогу інспектора патрульної поліції не пред»явив чинного полісу, у зв"язку з чим прийнято постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та у відповідності до ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. При прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення інспектором УПП у м. Києві ДПП Юхименком В.Ю. дотримано вимог ст. 258 КУпАП та винесено її на місці вчинення правопорушення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Постановою інспектора УПП у м. Києві ДПП роти №2 батальйону №4 лейтенанта поліції Юхименка В.Ю. від 27.10.2016 року, серії АР №285107, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. (а.с. 6).

Зі змісту постанови вбачається, що 27.10.2016 року о 10-10 год. в м. Києві по вул. Привокзальній, 10, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем "BMW 520", д.н.з. НОМЕР_1, перетнув суцільну лінію горизонтальної розмітки, позначеної п. 1.2 розділу 34 ПДР, та не мав при собі поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху. Штраф накладений за більш серйозне правопорушення у відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП.

Також в постанові зазначено норму КУпАП, якою передбачено відповідальність за адміністративне правопорушення.

Диспозицією ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність особи за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно підпункту «ґ» пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод (абзац другий пункту 21.2 статті 21 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників ).

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (пункт 21.3 статті 21 Закону).

Позивач заперечував проти складеної постанови з тих підстав, що ним помилково було пред"явлено працівнику поліції поліс (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого закінчився, при цьому інший чинний поліс ( дія якого починається з 26.10.2016р.) знаходився в салоні транспортного засобу, та був ним пред"явлений вже після складання постанови. Також зазначив, що суцільну лінії розмітки не перетинав, а здійснив разворот по цій же вулиці , проїхавши уперед до перехрестя, де розмітка закінчилась, а потім вже розвернувся, продовжив рух в лівому крайньому ряду, автомобіль патрльної поліції в цей час рухався попереду нього, та побачивши в дзеркало заднього виду позивача, який розвернувся, пропустили його, перестроїлись в крайню праву смугу та зупинили його за зупинкою для громадського транспорту.

Вказані позивачем обставини в судовому засіданні не підтвердились, жодних доказів на підтвердження такої версії до початку розгляду справи він не надав. В судовому засіданні встановлено, що позивач, виїжджаючи з двору між будинками №10 та №12 по вул.Привокзальна, повернув наліво, перетнув при цьому суцільну лінію горизонтальної розмітки, в цей час позаду нього рухався автомобіль патрульної поліції, помітили, та зупинили його, а не виявляли порушення через дзеркало заднього виду свого автомобіля. Після зупинки, позивачем на вимогу інспектора поліції не було пред'явлено для перевірки чинного поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв"язку з чим інспектором патрульної поліції складено постанову, що особисто підтверджено позивачем в судовому засіданні. Доказів, які б спростували ці обставини та підтвердили наявність при собі у позивача на момент зупинки 27.10.2016р. полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і що він його пред»явив, суду не надано. Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача не доведені.

Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно ст. 222 КУпАП постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 1 ст.126 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, позивач посилався на порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленого ст. 276 КУпАП.

Згідно пунктів 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАПу випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом України зазначеного рішення, норми Кодексу України про адміністративні правопорушеннята, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 ( постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.)

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення Правил дорожнього руху (ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення) на місці вчинення такого правопорушення.

При цьому, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення та на які посилається позивач (зокрема ст.ст. 278, 279), на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачає спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення.

Отже, як встановлено в судовому засіданні, інспектором УПП у м. Києві ДПП Юхименком В.Ю. дотримано вимог чинного законодавства при складанні постанови про притягнення позивачадо адмінвідповіддальності за ч. 1 ст.126 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції статті встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Підстав вважати дану постанову незаконною у суду немає. Доказів, які б спростували вину позивача у порушенні Правил дорожнього руху, суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача. А тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 7, 126, 245, 254, 256, 268, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 10, 11, 17, 69, 71, 72, 158, 161-163, 171-2 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Києві ДПП Юхименка Віталія Юрійович, 3-тя особа: Департамент патрульної поліції, про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Г. Б. Супрун