Справа № 423/3259/16-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Мазур М.В.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року справа №423/3259/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області на постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 17 травня 2017 року у справі № 423/3259/16 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області, третя особа - Державне підприємство «Первомайськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Тошківка» про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області, третя особа - Державне підприємство «Первомайськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Тошківка» про:

- визнання незаконним рішення управління від 18 вересня 2016 року «Про відмову у призначенні пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивачу;

- зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за віком згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу первинного подання заяви про призначення пенсії, зарахувавши при цьому у ЗАТ «Первомайськвугілля» з 12 грудня 2000 року по 24 березня 2006 року до підземного стажу, який дає право на пенсію згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 2-4).

Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 17 травня 2017 року задоволено. Визнано незаконним рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 18 вересня 2016 року «Про відмову у призначенні пенсії за віком згідно ст.14 ч.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» гр.ОСОБА_2.». Зобов'язано управління призначити позивачу пенсію на пільгових умовах за віком згідно ст.14 ч.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з часу первинного подання заяви про призначення пенсії, тобто з 08 вересня 2016 року, зарахувавши до підземного стажу, який дає право на пенсію згідно ст.14 ч.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період його роботи з 12 грудня 2000 року по 24 березня 2006 року (а.с. 102-109).

Не погодившись з судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 17 травня 2017 року у справі № 423/3259/16 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено наступне.

Для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення за ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідна безпосередня зайнятість особи на пільгових роботах. Докази, якими керується суд при прийнятті спірного рішення не містять відомості про безпосередню зайнятість на пільгових роботах позивача у спірний період з 12 грудня 2000 року по 24 березня 2006 року за відсутності пільгових довідок, оскільки підприємство знаходиться на території, яка не контролюється українською владою, органи виконавчої влади тимчасово не здійснюють свої повноваження на тій території та не має доступу до архівів установ та підприємств.

Крім того, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань судового збору (а.с. 112-113).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2, з 12 грудня 2000 року по 24 березня 2006 року працював підземним прохідником з повним робочим днем під землею в ЗАТ «Первомійськвугілля» , що підтверджується записами у трудовій книжці (зворотній бік а.с. 11).

08 вересня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 28).

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 18 вересня 2016 року «Про відмову у призначенні пенсії за віком згідно ст.14 ч.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» гр.ОСОБА_2.» відмовлено у призначенні пенсії за віком позивачу на пільгових умовах за приписами ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до загального стажу роботи 22 роки 2 місяці 22 дні, в тому числі на підземних роботах 15 років 8 місяців 22 дня. Управлінням не зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 12 грудня 2000 року по 24 березня 2006 року в ЗАТ «Первомайськвугілля» шахтобудівному управлінні у зв'язку з відсутністю довідок про підтвердження пільгового стажу (а.с. 10).

Не погодившись із відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах та не зарахуванням спірного періоду роботи, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Приймаючи спірну постанову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно не включено до пільгового стажу позивача спірний період роботи. На день подання заяви позивача про призначення пенсії його пільговий стаж дає право на призначення пенсії на підставі положень ч. 1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак, рішення управління є протиправним, а пенсія на пільгових умовах є такою, що підлягає призначенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно п.2 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Аналогічний порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо - рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років. При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік.

Відповідно до ст. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З трудової книжки позивача вбачається, що позивач з 12 грудня 2000 року по 24 березня 2006 року працював підземним прохідником з повним робочим днем під землею в ЗАТ «Первомійськвугілля» (зворотній бік а.с. 11).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день на підземних роботах в шахті. Записи про спірні періоди роботи здійснені з 2000 по 2006 роки, засвідчені відповідною печаткою підприємства і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем доведено пільговий характер своєї роботи у спірний період, а пенсійних орган не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Крім того, в матеріалах справи містяться індивідуальні відомості про застраховану особу, позивача, за формою ОК-5, які засвідчені відповідачем, які підтверджують, що дійсно в період з 2000 по 2006 роки роботодавцем проводилась сплата страхових внесків до управління за позивача, як за робітника. З даної довідки вбачається сума заробітної плати для нарахування пенсії, кількість днів стажу в місяці, сплата страхових внесків (а.с. 17-19).

Відповідно до Постанов Правління ПФУ № 26-1 від 05 листопада 2009 року «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 25-2 від 03 грудня 2013 року «Про визнання такою, що втратила чинність, Постанови Правління ПФУ від 08 жовтня 2010 року № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3013А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; № ЗП3014А2 - працівники провідних професій: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, які безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.

Тобто, при здачі звітів страхувальником-роботодавцем до органів Пенсійного фонду вказувалося, що страхові внески за позивача вносилися за професією за кодом ЗП3013А1 та № ЗП3014А2, що в свою чергу відповідає положенням ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що пільговий стаж позивача за період з 12 грудня 2000 року по 24 березня 2006 року є підтвердженим та підлягає зарахуванню при призначенні пенсії позивачу, відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стосовно твердження апелянта, що для управління не може здійснити перевірку достовірності відомостей викладених в уточнюючих довідках підприємства, які знаходяться на тимчасово окупованій території, відтак пенсія не може бути призначена, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку, позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову.

При цьому, суд ще раз наголошує, що трудова книжка позивача містить всі необхідні відомості для встановлення періоду, характеру роботи позивача, а уточнюючі довідки необхідні лише у випадку відсутності цих даних.

Наведені вище обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Крім того, суд зазначає, що дії управління при відмові у призначенні пенсії позивачу є непропорційними заявленій легітимній меті (підтвердження тривалості роботи на посаді і роботі, указаної в трудовій книжці), тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач у даному випадку не врахував те, що позивач позбавлена можливості надати додаткові докази на підтвердження свого пільгового стажу, оскільки вісі первинні документи залишились на тимчасово окупованій території.

За таких умов суд апеляційної інстанції, вважає рішення пенсійного органу таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вказане, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо неправомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Згідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Попаснянського районного суду Луганської області від 17 травня 2017 року у справі № 423/3259/16 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області, третя особа - Державне підприємство «Первомайськвугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта Тошківка» про визнання незаконним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В. Геращенко

Г.М. Міронова