Справа № 805/4199/16-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції Крилова М.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2017 р. справа №805/4199/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Сіваченка І.В.

суддів: Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Волеум Індастріз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 енергозберігаючі технології" на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі № 805/4199/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайрус ЛТД" до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Волеум Індастріз", Товариство з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 енергозберігаючі технології" про звільнення з під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Сайрус ЛТД (далі ТОВ Сайрус ЛТД) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Донецькій області (далі Відділення), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 енергозберігаючі технології (далі ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології), в якому просило звільнити з-під арешту, накладеного 14.06.2016 за №3004387 постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 51422731 від 14.06.2016 нежиле приміщення комплекс, реєстраційний номер 4, що розташований за адресою: Миколаївська область, Братський район, селище міського типу Братське, вул. Промислова, 4, та складається з наступних складових частин: адміністративний корпус (літера А-2), загальною площею 310,5 кв.м; склад сировини (літера Б-1), загальною площею 480,1 кв.м; пункт прийому сировини (силосний цех) (літера б-1); склад (літера В-1) загальною площею 1219,6 кв.м; сушилка (літера Г-1) загальною площею 27,4 кв.м; сушилка (літера Д-1) загальною площею 26,1 кв.м; цех виготовлення рідких дріждів (склад) (літера (Є-1) загальною площею 125,5 кв.м; гараж (літера З-1) загальною площею 24,9 кв.м; баня (літера И-1) загальною площею 50,9 кв.м.; сарай (майстерня) (літера К-1) загальною площею 13,3 кв.м; майстерня (літера Л-1) загальною площею 130,5 кв.м; гараж (літера М-1) загальною площею 66,6 кв.м; олійно-пресовий цех (літера Н''-1) загальною площею 911,2 кв.м; контрольно-пропускний пункт (літера О''-2) загальною площею 87,1 кв.м; автомобільні ваги (літера о'-1); склад (літера Р-1) загальною площею 49,2 кв.м; склад (літера С-1) загальною площею 17,7 кв.м; склад (літера Т-1) загальною площею 42,4 кв.м; сарай (літера У-1) загальною площею 118,6 кв.м; склад (літера Х-1) загальною площею 751,4 кв.м; гараж (літера Е-1) загальною площею 137,4 кв.м; майстерня (літера Ю-1) загальною площею 66,1 кв.м; вбиральня (літера Ж-1); вбиральня (літера Ф-1); навіс (літера Щ-1); трансформаторна (літера Я-1); огорожа (номер 1-9); млин (літера А'-2) загальною площею 422,4 кв.м; склад (літера Б'-2) загальною площею 122,7 кв.м; сарай (літера В'-1) загальною площею 13,5 кв.м; операторська (літера Г'-1) загальною площею 97 кв.м; склад (літера Д'-1) загальною площею 144,1 кв.м; склад (літера Є'-1) загальною площею 173,6 кв.м; склад (літера Ж'-1) загальною площею 17 кв.м.; склад (літера З'-1) загальною площею 42,7 кв.м; масло цех (літера И'-2) загальною площею 248,7 кв.м.; склад відходів (літера К'-1) загальною площею 66,5 кв.м; котельна (літера Л'-1) загальною площею 24,2 кв.м; навіс (літера М'-1); огорожа (номер 1); споруда (номер 2-4); замощення (номер І, ІІ); склад олії (номер 10); насосна (номер 11); споруда (димова труба) (номер 12); пожежний резервуар (номер 13); насосна (номер 14); пожежний резервуар (номер 15); свердловина водозабірна (номер 16); свердловина водозабірна (номер 17); котельня (літера Р''-1) загальною площею 230,6 кв.м; цех грануляції лушпиння (літера С''-1) загальною площею 246,9 кв.м; бункер лушпиння (номер 18); бункер лушпиння (зберігання насіння) (номер 19); бункер лушпиння (номер 20); норій на вежа (номер 21); сушарка (номер 22).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29.12.2015 між ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології та ТОВ Селект Груп було укладено договір іпотеки на комплекс, що розміщений за адресою: Миколаївська область, смт. Братське, вул. Промислова, 4 з метою забезпечення належного виконання основного зобовязання (договору поставки, укладеного між цими ж сторонами). 12.07.2016 між ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології, ТОВ Селект Груп та ТОВ Сайрус Лтд укладений договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, за яким Цедент (ТОВ Селект Груп) відступив належне йому право вимоги Цесіонарію (ТОВ Сайрус ЛТД), а Цесіонарій (ТОВ Сайрус ЛТД) прийняв всі права вимоги за договором іпотеки, що був укладений між Цедентом (ТОВ Селект Груп) та ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології. Тобто, позивач набув усіх прав вимоги до іпотекодержателя за договором іпотеки, в тому числі право звернення стягнення на предмет іпотеки.

01.11.2016 позивач дізнався про те, що його право щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, є унеможливленим, оскільки 14.06.2016 відповідачем постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51422731 накладено арешт на все майно, що належить ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології, що є предметом іпотеки за договором іпотеки. Посилаючись на ч.1 ст. 575 ЦК України, ст. 54 Закону України від 02.06.2016 N 1404-VIІ «Про виконавче провадження» (далі Закон N 1404-VIІ), ст. 3, 36, 37 Закону України Про іпотеку просив звільнити з-під арешту комплекс, реєстраційний номер 4, що розташований за адресою: Миколаївська область, Братський район, селище міського типу Братське, вул. Промислова, 4, накладений постановою відповідача від 14.06.2016 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51422731.

У судовому засіданні суду першої інстанції 02.03.2017 позивач уточнив позовні вимоги, згідно з якими просив уточнити позовні вимоги додатком до викладених вимог п. 1: шляхом визнання дій в.о. начальника ВПВ УДВС ГТУ юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 по виданню постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.06.2016 ВП № 51422731 та визнання незаконною постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Відділу примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 14.06.2016 ВП №51422731.

В матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача, в обґрунтування яких зазначено, що звільнення майна з-під арешту може призвести до порушення права стягувача у виконавчому провадженні щодо неотримання коштів за наказом Господарського суду Івано-Франківської області від 06.06.2016 № 538. Крім того, відповідач вважає, що позов є необґрунтованим, оскільки позивач не є власником арештованого нерухомого майна на підставі до договору іпотеки, а лише отримав право стягнення з ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології заборгованості за кредитним договором, за рахунок заставного майна, переважно перед іншими кредиторами. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 46 Закону N 1404-VIІ у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Тобто, на думку відповідача, права іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення його майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог.

Також відповідач вважає, що Відділ має право звернути стягнення на майно на підставі ст. 51 Закону N 1404-VIІ. Оскільки позивач не надав підтвердження наявності заборгованості за даним іпотечним договором, тому заборгованість можливо відсутня. З вказаних підстав відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.12.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Товариство з обмеженою відповідальністю Волеум Індастріз (далі ТОВ Волеум Індастріз) у звязку з тим, що рішення по справі може вплинути на його права та інтереси.

В матеріалах справи містяться заперечення проти позову від ТОВ Волеум Індастріз, в обґрунтування яких зазначено, що 14.04.2016 Господарським судом Івано-Франківської області у справі №909/203/16 винесено рішення про задоволення позовних вимог ТОВ Волеум Індастріз до ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології про стягнення заборгованості у розмірі 5 794 895,34 грн. та судового збору в розмірі 86 923,43 грн. в повному обсязі солідарно з ТОВ ІСТ ОСОБА_6 та ТОВ НЕСТ. Майно, на яке накладено арешт є єдиним матеріальним благом в ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології, за рахунок якого можна реалізувати виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.04.2016. Щодо можливості виконання рішення суду від 14.04.2016 за рахунок інших боржників (ТОВ ОСОБА_7 ОСОБА_6, ТОВ ОСОБА_8 ПВП), слід зазначити, що останні не мають жодних матеріальних ресурсів, за рахунок яких можливо виконати вказане рішення.

Таким чином, ТОВ Волеум Індастріз вважає, що задоволення позовних вимог позивача по вказаній справі позбавить ТОВ Волеум Індастріз можливості реального виконання рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.04.2016 про стягнення заборгованості за договором постачання солідарно з ТОВ ОСОБА_7 ОСОБА_6 та ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології. З вказаних підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі № 805/4199/16-а частково задоволені позовні вимоги позивача.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.06.2016 ВП №51422731 в частині накладення арешту на нежиле приміщення комплекс, реєстраційний номер 4, що розміщений за адресою: Миколаївська область, Братський район, селище міського типу Братське, вулиця Промислова, 4 та складається з наступних складових частин: адміністративний корпус (літера А-2), загальною площею 310,5 кв.м; склад сировини (літера Б-1), загальною площею 480,1 кв.м; пункт прийому сировини (силосний цех) (літера б-1); склад (літера В-1) загальною площею 1219,6 кв.м; сушилка (літера Г-1) загальною площею 27,4 кв.м; сушилка (літера Д-1) загальною площею 26,1 кв.м; цех виготовлення рідких дріждів (склад) (літера (Є-1) загальною площею 125,5 кв.м; гараж (літера З-1) загальною площею 24,9 кв.м; баня (літера И-1) загальною площею 50,9 кв.м.; сарай (майстерня) (літера К-1) загальною площею 13,3 кв.м; майстерня (літера Л-1) загальною площею 130,5 кв.м; гараж (літера М-1) загальною площею 66,6 кв.м; олійно-пресовий цех (літера Н''-1) загальною площею 911,2 кв.м; контрольно-пропускний пункт (літера О''-2) загальною площею 87,1 кв.м; автомобільні ваги (літера о'-1); склад (літера Р-1) загальною площею 49,2 кв.м; склад (літера С-1) загальною площею 17,7 кв.м; склад (літера Т-1) загальною площею 42,4 кв.м; сарай (літера У-1) загальною площею 118,6 кв.м; склад (літера Х-1) загальною площею 751,4 кв.м; гараж (літера Е-1) загальною площею 137,4 кв.м; майстерня (літера Ю-1) загальною площею 66,1 кв.м; вбиральня (літера Ж-1); вбиральня (літера Ф-1); навіс (літера Щ-1); трансформаторна (літера Я-1); огорожа (номер 1-9); млин (літера А'-2) загальною площею 422,4 кв.м; склад (літера Б'-2) загальною площею 122,7 кв.м; сарай (літера В'-1) загальною площею 13,5 кв.м; операторська (літера Г'-1) загальною площею 97 кв.м; склад (літера Д'-1) загальною площею 144,1 кв.м; склад (літера Є'-1) загальною площею 173,6 кв.м; склад (літера Ж'-1) загальною площею 17 кв.м.; склад (літера З'-1) загальною площею 42,7 кв.м; масло цех (літера И'-2) загальною площею 248,7 кв.м.; склад відходів (літера К'-1) загальною площею 66,5 кв.м; котельна (літера Л'-1) загальною площею 24,2 кв.м; навіс (літера М'-1); огорожа (номер 1); споруда (номер 2-4); замощення (номер І, ІІ); склад олії (номер 10); насосна (номер 11); споруда (димова труба) (номер 12); пожежний резервуар (номер 13); насосна (номер 14); пожежний резервуар (номер 15); свердловина водозабірна (номер 16); свердловина водозабірна (номер 17); котельня (літера Р''-1) загальною площею 230,6 кв.м; цех грануляції лушпиння (літера С''-1) загальною площею 246,9 кв.м; бункер лушпиння (номер 18); бункер лушпиння (зберігання насіння) (номер 19); бункер лушпиння (номер 20); норій на вежа (номер 21); сушарка (номер 22).

Звільнено з-під арешту нежиле приміщення комплекс, реєстраційний номер 4, що розміщений за адресою: Миколаївська область, Братський район, селище міського типу Братське, вулиця Промислова, 4 та складається з наступних складових частин: адміністративний корпус (літера А-2), загальною площею 310,5 кв.м; склад сировини (літера Б-1), загальною площею 480,1 кв.м; пункт прийому сировини (силосний цех) (літера б-1); склад (літера В-1) загальною площею 1219,6 кв.м; сушилка (літера Г-1) загальною площею 27,4 кв.м; сушилка (літера Д-1) загальною площею 26,1 кв.м; цех виготовлення рідких дріждів (склад) (літера (Є-1) загальною площею 125,5 кв.м; гараж (літера З-1) загальною площею 24,9 кв.м; баня (літера И-1) загальною площею 50,9 кв.м.; сарай (майстерня) (літера К-1) загальною площею 13,3 кв.м; майстерня (літера Л-1) загальною площею 130,5 кв.м; гараж (літера М-1) загальною площею 66,6 кв.м; олійно-пресовий цех (літера Н''-1) загальною площею 911,2 кв.м; контрольно-пропускний пункт (літера О''-2) загальною площею 87,1 кв.м; автомобільні ваги (літера о'-1); склад (літера Р-1) загальною площею 49,2 кв.м; склад (літера С-1) загальною площею 17,7 кв.м; склад (літера Т-1) загальною площею 42,4 кв.м; сарай (літера У-1) загальною площею 118,6 кв.м; склад (літера Х-1) загальною площею 751,4 кв.м; гараж (літера Е-1) загальною площею 137,4 кв.м; майстерня (літера Ю-1) загальною площею 66,1 кв.м; вбиральня (літера Ж-1); вбиральня (літера Ф-1); навіс (літера Щ-1); трансформаторна (літера Я-1); огорожа (номер 1-9); млин (літера А'-2) загальною площею 422,4 кв.м; склад (літера Б'-2) загальною площею 122,7 кв.м; сарай (літера В'-1) загальною площею 13,5 кв.м; операторська (літера Г'-1) загальною площею 97 кв.м; склад (літера Д'-1) загальною площею 144,1 кв.м; склад (літера Є'-1) загальною площею 173,6 кв.м; склад (літера Ж'-1) загальною площею 17 кв.м.; склад (літера З'-1) загальною площею 42,7 кв.м; масло цех (літера И'-2) загальною площею 248,7 кв.м.; склад відходів (літера К'-1) загальною площею 66,5 кв.м; котельна (літера Л'-1) загальною площею 24,2 кв.м; навіс (літера М'-1); огорожа (номер 1); споруда (номер 2-4); замощення (номер І, ІІ); склад олії (номер 10); насосна (номер 11); споруда (димова труба) (номер 12); пожежний резервуар (номер 13); насосна (номер 14); пожежний резервуар (номер 15); свердловина водозабірна (номер 16); свердловина водозабірна (номер 17); котельня (літера Р''-1) загальною площею 230,6 кв.м; цех грануляції лушпиння (літера С''-1) загальною площею 246,9 кв.м; бункер лушпиння (номер 18); бункер лушпиння (зберігання насіння) (номер 19); бункер лушпиння (номер 20); норій на вежа (номер 21); сушарка (номер 22).

У задоволенні позову в іншій частині було відмовлено.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції виходив із суті іпотеки, визначення якої зазначене в Законі України від 05.06.2003 № 898-IV Про іпотеку (далі Закон № 898-IV), відповідно до ст. 1 якого іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, позов про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, підлягає задоволенню, крім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону N 1404-VIІ.

Також, у відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд першої інстанції вважав за необхідне скасувати постанову відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.06.2016 ВП № 51422731 в цій частині.

Крім того, судом першої інстанції було зазначене, що постановою відповідача про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №51422731 від 14.06.2016 накладено арешт на все майно боржника - ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології, тобто в спірній постанові не конкретизовано майно боржника, на яке відповідачем накладено арешт, тому суд вважав за необхідне для захисту прав та інтересів позивача звільнити з-під арешту нежиле приміщення комплекс, реєстраційний номер 4, що розміщений за адресою: Миколаївська область, Братський район, селище міського типу Братське, вулиця Промислова, 4 який складається зі складових частин.

Не погодившись з вказаним рішенням, треті особи ТОВ "Волеум Індастріз" та ТОВ "ОСОБА_4 енергозберігаючі технології" подали апеляційні скарги на прийняте рішення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, просили скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга ТОВ "Волеум Індастріз" обґрунтована тим, що задоволення позовних вимог позивача - ТОВ «Сайрус ЛТД» по справі, позбавило ТОВ «Волеум Індастріз» можливості реального виконання Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 14.04.2016 про стягнення заборгованості за Договором постачання солідарно з ТОВ «ОСОБА_7 ОСОБА_6» та ТОВ «ОСОБА_4 ТЕХНОЛОГІЇ», так як після його набрання законної сили, позивач вчинить дії пов'язані перереєстрацією права власності на вказане майно.

Зокрема, апелянт зазначає, що звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, жодним чином не довів наявності його порушеного права зі сторони Іпотекодавця, чим на думку скаржника, жодним чином не навів підстав необхідності задовольнити свої вимоги за рахунок майна Іпотекодавця.

Враховуючи вказане, апелянт вважає, що суд повинен був перевірити та дослідити вказані обставини, а саме перевірити суму, в рахунок якої Іпотекодержатель - Позивач хоче задовольнити свої вимоги за рахунок майна Іпотекодавця, а не лише виходити зі слів представника позивача про наявну заборгованість без долучення будь-яких доказів, про наявне право задоволення своїх вимог як Іпотекодержателя.

Крім того, апелянт вважає, що в своєму рішенні суд не вірно трактує ч.3 ст. 54 Закону N 1404-VIІ, оскільки співвідносить суму заставленого майна з сумою боргу, встановленого рішенням Івано-Франківського суду, а не навпаки суму заставленого майна з розміром заборгованості Іпотекодавця перед Іпотекодержателем, докази наявності якої так і не було надано в судовому засіданні.

Апеляційна скарга ТОВ "ОСОБА_4 енергозберігаючі технології" обґрунтована тим, що позивач не є стороною у виконавчому провадженні, не є учасником виконавчого провадження, крім цього не є ані власником арештованого майна, ані особою, що користується цим майном, а тому на думку апелянта не має права оскаржувати дії чи бездіяльність органів ДВС до адміністративного суду.

Крім того, судом першої інстанції не досліджено та не встановлено того факту, що у позивача на момент прийняття рішення відсутні правові підстави для звернення стягнення на майно, на яке накладено арешт відповідно до Постанови ВП №51422731 від 14.06.2016. Тобто, позивач не може бути позбавлений права на задоволення своїх вимог як іпотекодержателя, оскільки його право не порушено.

В судовому засіданні представник третьої особи ТОВ "Волеум Індастріз" підтримав доводи апеляційних скарг та просив їх задовольнити, проти чого заперечував представник позивача. Інші особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

29.12.2015 між ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології, надалі Іпотекодавець, та ТОВ Селект груп, надалі Іпотекодержатель, було укладено договір іпотеки №1/28122015 на комплекс, розташований за адресою: Україна, Миколаївська область, Братський район, смт. Братське, вул. Промислова, 4, який складається з: адміністративний корпус (літера А-2), загальною площею 310,5 кв.м; склад сировини (літера Б-1), загальною площею 480,1 кв.м; пункт прийому сировини (силосний цех) (літера б-1); склад (літера В-1) загальною площею 1219,6 кв.м; сушилка (літера Г-1) загальною площею 27,4 кв.м; сушилка (літера Д-1) загальною площею 26,1 кв.м; цех виготовлення рідких дріждів (склад) (літера (Є-1) загальною площею 125,5 кв.м; гараж (літера З-1) загальною площею 24,9 кв.м; баня (літера И-1) загальною площею 50,9 кв.м.; сарай (майстерня) (літера К-1) загальною площею 13,3 кв.м; майстерня (літера Л-1) загальною площею 130,5 кв.м; гараж (літера М-1) загальною площею 66,6 кв.м; олійно-пресовий цех (літера Н''-1) загальною площею 911,2 кв.м; контрольно-пропускний пункт (літера О''-2) загальною площею 87,1 кв.м; автомобільні ваги (літера о'-1); склад (літера Р-1) загальною площею 49,2 кв.м; склад (літера С-1) загальною площею 17,7 кв.м; склад (літера Т-1) загальною площею 42,4 кв.м; сарай (літера У-1) загальною площею 118,6 кв.м; склад (літера Х-1) загальною площею 751,4 кв.м; гараж (літера Е-1) загальною площею 137,4 кв.м; майстерня (літера Ю-1) загальною площею 66,1 кв.м; вбиральня (літера Ж-1); вбиральня (літера Ф-1); навіс (літера Щ-1); трансформаторна (літера Я-1); огорожа (номер 1-9); млин (літера А'-2) загальною площею 422,4 кв.м; склад (літера Б'-2) загальною площею 122,7 кв.м; сарай (літера В'-1) загальною площею 13,5 кв.м; операторська (літера Г'-1) загальною площею 97 кв.м; склад (літера Д'-1) загальною площею 144,1 кв.м; склад (літера Є'-1) загальною площею 173,6 кв.м; склад (літера Ж'-1) загальною площею 17 кв.м.; склад (літера З'-1) загальною площею 42,7 кв.м; масло цех (літера И'-2) загальною площею 248,7 кв.м.; склад відходів (літера К'-1) загальною площею 66,5 кв.м; котельна (літера Л'-1) загальною площею 24,2 кв.м; навіс (літера М'-1); огорожа (номер 1); споруда (номер 2-4); замощення (номер І, ІІ); склад олії (номер 10); насосна (номер 11); споруда (димова труба) (номер 12); пожежний резервуар (номер 13); насосна (номер 14); пожежний резервуар (номер 15); свердловина водозабірна (номер 16); свердловина водозабірна (номер 17); котельня (літера Р''-1) загальною площею 230,6 кв.м; цех грануляції лушпиння (літера С''-1) загальною площею 246,9 кв.м; бункер лушпиння (номер 18); бункер лушпиння (зберігання насіння) (номер 19); бункер лушпиння (номер 20); норій на вежа (номер 21); сушарка (номер 22), який є власністю товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 енергозберігаючі технології на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.04.2013, виданого реєстраційною службою Братського районного управління юстиції Миколаївської області №28944298 за реєстраційним номером предмету іпотеки 4, за вартістю предмета іпотеки в розмірі 32 136 610,33 грн.

За вказаним договором Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання основного зобовязання (договору поставки №1-15122015 від 15.12.2015 за загальною вартістю товару в розмірі 47 500 000,00 гривень) передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку на умовах, визначених у цьому Договорі, предмет іпотеки (а.с.20-35).

12.07.2016 між ТОВ Селект груп в подальшому Цедент та ТОВ Сайрус ЛТД в подальшому Цесіонарій та ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології в подальшому Боржник укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки № 1/28122015.

Відповідно до п. 1.1 п. 1 цього договору, Цедент відступає належне йому право вимоги Цесіонарію, а Цесіонарій приймає всі права вимоги за договором іпотеки №1/28122015 від 29.12.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 29.12.2015 за реєстровим номером 4101, що був укладений в м. Києві між Цедентом (іпотекодержателем) та Боржником (іпотекодавцем).

Згідно з п. 1.3 п. 1 цього договору, відповідно до п. 4.2. договору іпотеки предмет іпотеки передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями та складовими частинами. У разі здійснення будь-яких поліпшень предмету іпотеки (в тому числі, реконструкції, надбудови чи прибудови до предмету іпотеки), право іпотеки за цим Договором поширюється на все майно, яке утворилось внаслідок здійснення таких поліпшень.

У відповідності до п. 1.5 п. 1 договору, відступлення права вимоги за Договором іпотеки, зазначеного в п. 1.1 цього Договору, здійснюється в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи всі права іпотекодержателя, що передбачені умовами Договору іпотеки, а також право звернення стягнення на предмет іпотеки у відповідності до Договору іпотеки.

За п. 2.3 п. 2 договору відступлення права вимоги, з моменту відступлення права вимоги Цесіонарій заміщує Цедента у всіх правовідносинах, які склалися між ним (Цедентом) та Боржником за Договором іпотеки.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 14.04.2016 у справі №909/203/16 позов ТОВ Волеум Індастріз до ТОВ ОСОБА_7 ОСОБА_6, ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології, ТОВ Агросервіс ПВП про визнання укладеним договору поруки та стягнення коштів в сумі 5 794 895,34 грн. задоволено. Визнано укладеним договір поруки б/н від 17.12.2014 між ТОВ Волеум Індастріз та ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології. Стягнуто солідарно з ТОВ ОСОБА_7 ОСОБА_6, ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології, ТОВ Агросервіс ПВП кошти в сумі 5 794 895,34 грн., з яких: 4 546 000,00 грн. сума основного боргу, 907 200,00 грн. штраф, 124 895,34 грн. 3 % річних, 226 800 грн. сума збитків та судовий збір в розмірі 86 923,43 грн.

06.06.2016 господарським судом Івано-Франківської області видано наказ № 538 про примусове виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 14.04.2016 по справі № 909/203/16.

Постановою в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_10 відкрито виконавче провадження № 51422731 від 14.06.2016 з примусового виконання наказу №538, виданого 06.06.2016 господарським судом Івано-Франківської області.

Постановою в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_10 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.06.2016 ВП №51422731 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології у межах суми звернення стягнення 5 881 818,77 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта , 14.06.2016 за номером запису про обтяження № 14961543 накладено арешт на все нерухоме майно ТОВ ОСОБА_4 енергозберігаючі технології постановою ВПВР УДВС ГТУ у Донецькій області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 51422731, виданого 14.06.2016.

Постановою в.о. начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_10 від 03.08.2016 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження приєднано виконавче провадження № 51422731 з примусового виконання наказу № 538, виданого 06.06.2015 господарським судом Івано-Франківської області до зведеного виконавчого провадження № 51849233, яке веде ВПВР УДВС ГТУ юстиції у Донецькій області.

У звязку з наявністю заборони на відчуження зазначеного нерухомого майна, накладеного постановою відповідача позивач позбавлений права задовольнити свої вимоги як іпотекодержателя із вартості предмету іпотеки шляхом позасудового врегулювання у звязку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені спірні правовідносини належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновками суду з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби встановлені ст. 181 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 30 червня і 1 грудня 2015 року, 7 червня 2016 року (справи №№ 21-278а15, 21-3404а15, 21-5470а15 відповідно).

Проведення виконавчих дій регулюються Законом N 1404-VIІ.

Винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є виконавчою дією та застосовується для забезпечення реального виконання рішення, у відповідності до ч.1 ст. 56 Закону N 1404-VIІ.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний у межах нинішнього спору арешт накладений на майно в рамках виконавчого провадження № 51422731, відкритого з виконання наказу № 538, виданого 06.06.2016 Господарським судом Івано-Франківської області.

У відповідності до ч.1 ст. 15 Закону N 1404-VIІ про виконавче провадження сторонами виконавчого провадження є стягувач та боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення.

Згідно з приписами частини першої статті 14 цього ж Закону учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, субєкт оціночної діяльності субєкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі ст. 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, ст. 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частина друга цієї статті визначає осіб, які залучаються до проведення виконавчих дій: для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, позивач не є учасником цього виконавчого провадження або особою, яка залучається до проведення виконавчих дій, тобто, особою, якій статтею 181 КАС України надано право на звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Також, за правилами першої частини статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Позивач не є також і стороною виконавчого провадження.

Проте, відсутність в процесуальних кодексах наданої прямо можливості на звернення позивача за захистом своїх прав до суду не може нівелювати це його право як таке.

З огляду на це, з урахуванням зазначеної вище практики Верховного Суду України, апеляційний суд при вирішенні питання щодо юрисдикції цього спору вважає за необхідне застосувати прямі норми Закону N 1404-VIІ, який слід застосовувати до спірних правовідносин як спеціальний.

Так, відповідно до ч.1 ст. 74 Закону N 1404-VIІ рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, цим законом прямо визначено право всіх інших осіб (до яких і відноситься позивач в цій справі) на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні судових рішень до суду, який видав виконавчий документ.

Колегія суддів звертає увагу, що Закон N 1404-VIІ набрав чинності 05.10.2016, тобто, був чинним на час звернення позивача із цим позовом до суду в листопаді 2016 року.

Також апеляційний суд зауважує, що спірний арешт був накладений в межах виконавчого провадження по виконанню виключно судового рішення, ухваленого Господарським судом Івано-Франківської області, і на час винесення спірної постанови про арешт не існувало будь-якого зведеного провадження.

Таким чином, відповідно до діючого Закону N 1404-VIІ позивач має право на звернення до суду за захистом своїх прав до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом, тобто, в порядку господарського судочинства.

Зазначене узгоджується з приписами частини першої статті 4 КАС України, відповідно до яких юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Крім того, колегія суддів бажає зазначити, що відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби», згідно якого суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні. Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Таким чином, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби залежить від статусу суб'єкта оскарження у виконавчому провадженні та від виду судочинства, в якому розглянуто спір та видано виконавчий документ.

Проте, наведене обґрунтування стосувалось застосування попереднього Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІУ «Про виконавче провадження» (ч.4 ст. 82). Як зазначалось вище, за нормами діючого Закону N 1404-VIІ порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби не залежить від статусу суб'єкта оскарження у виконавчому провадженні. Єдиним критерієм визначено тепер вид судочинства, в якому розглянуто спір та видано виконавчий документ.

З наведеного нормативного регулювання та з огляду на фактичні обставини справи вбачається, що незгода скаржника з певними діями (бездіяльністю) державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому за виконавчим документом, виданим господарським судом щодо виконання ухваленого ним же судового рішення, не може бути предметом розгляду за правилами КАС України та, у даному випадку, має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Більш того, пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" містить аналогічні правові рекомендації: Розгляд господарськими судами скарг у порядку статті 1212 ГПК є однією з форм судового контролю щодо виконання рішень, ухвал, постанов, а виконання рішення, ухвали постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу. Отже, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів підлягають розгляду господарським судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим господарським судом, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу). Розгляд таких скарг здійснюється господарськими судами за правилами ГПК. Оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, її посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 1212 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів. Якщо у відповідній скарзі йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, то вона підлягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконання рішення (ухвали, постанови) господарського суду, але не загального суду чи іншого органу, який видав виконавчий документ.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначене, що привело до невірного вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду, відповідно до ст. 203 КАС України, вважає за необхідне частково задовольнити апеляційні скарги, скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 157 КАС України.

В повному обсязі ухвала виготовлена 14 червня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 203; 205; 206; 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Волеум Індастріз" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_4 енергозберігаючі технології" задовольнити частково.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року у справі № 805/4199/16-а скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

ОСОБА_11