Справа № 2-а-3052/11/2170
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2012-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2012 р.Справа № 2-а-3052/11/2170

Категорія:3.5Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Бойка А.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт»на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2011 року у справі за позовом Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт»до Територіальної державної інспекції праці у Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2011 року ДП «Херсонський морський торговельний порт»звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Територіальної державної інспекції праці у Херсонській області про визнання протиправним та скасування акту перевірки №21-01-84/156 від 10.05.2011р. та припису №21-01-84/156-174 від 10.05.2011р. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що спірні акт та припис є незаконними, оскільки складені на підставі Положення про Державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю, яке на момент перевірки втратило чинність. На думку позивача, перевірку проведено не обєктивно, без дослідження дійсних обставин справи, а її висновки документально не підтверджені та не відповідають дійсності.

Територіальна державна інспекція праці у Херсонській області проти позову заперечила, зазначивши, що перевірка позивача проводилась за скаргою працівника підприємства ОСОБА_1 з приводу порушення законодавства про працю щодо відмови у наданні йому додаткової оплачуваної відпустки у звязку з навчанням. Факти, викладені в скарзі ОСОБА_1, під час перевірки підтвердились. Такі дії відповідач вважає неприпустимими, оскільки жоден чинний законодавчий акт не надає право роботодавцю відмовити працівникам, які успішно навчаються в вищих учбових закладах без відриву від виробництва, в наданні їм додаткових оплачуваних відпусток. Як наслідок, державним інспектором праці 10.05.2011р. винесено припис на усунення порушень законодавства про працю відповідно до вимог ч.4 ст.15 Закону України «Про відпустки». Вимоги позову відповідач вважає безпідставними, в задоволенні позову просив відмовити.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 04.08.2011р. позов ДП «Херсонський морський торговельний порт»залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, ДП «Херсонський морський торговельний порт»подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, та прийняти нову постанову, якою його позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, однак постанову суду слід змінити.

З матеріалів справи вбачається, що 10.05.2011р. державним інспектором праці ОСОБА_2 проведено первинну перевірку дотримання законодавства про працю, загальнообовязкове державне соціальне страхування на ДП «Херсонський морський торговельний порт». Підставою для вказаної перевірка стала скарга начальника відділу державних закупівель підприємства ОСОБА_1 в якій зазначалось, що листом від 07.04.2011р., підписаним заступником начальника порту з управління персоналом та заробітною платою, в наданні додаткової відпустки студенту-заочнику пятого курсу ОСОБА_1 для виконання та захисту дипломного проекту на період з 07.03.2011р. по 30.06.2011р. відмовлено, у звязку з тим, що в довідці-виклику не вказаний рівень акредитації навчального закладу. За результатами перевірки складено акт №21-01-84/156 від 10.05.2011р., в якому зазначено, що ненадання додаткової відпустки на період підготовки захисту дипломного проекту ОСОБА_1 є порушенням ч.4 ст.15 Закону України «Про відпустки»та запропоновано: керівнику підприємства вжити заходів дисциплінарного впливу від посадових осіб, з вини яких були допущені порушення законодавства про працю та керівнику підприємства залучити фахівців для проведення лекцій додержання трудового законодавства з працівниками підприємства.

На підставі вказаного акту перевірки 10.05.2011р. Територіальною державною інспекцією праці у Херсонській області винесено припис №21-01-84/156-174, яким приписано у місячний термін привести на підприємстві надання додаткових відпусток на період навчання у відповідність до вимог ч.4 ст.15 Закону України «Про відпустки»та зобовязано до 10.06.2011р. письмово інформувати інспектора праці про прийнятті заходи щодо виконання припису. Зазначено, що при невиконанні законних вимог державних інспекторів праці щодо усунення порушень законодавства про працю, службова особа, винна у цьому, може бути притягнена до адміністративної відповідальності за ст.188-6 КУпАП.

При винесенні оскаржуваної постанови суд першої інстанції прийшов до висновку про правомірність акту перевірки та припису від 10.05.2011р., а тому в задоволенні позову відмовив в повному обсязі. Колегія суддів частково погоджується з таким висновком Херсонського окружного адміністративного суду та вважає, що в частині вимог про визнання протиправним та скасування акту перевірки №21-01-84/156 від 10.05.2011р. провадження у справі слід закрити з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Актом перевірки являється службовий документ, який стверджує лише факт проведення перевірки і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог чинного законодавства, в той час як під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Не можуть оспорюватися в суді акти ревізій, документи перевірок, дії службових осіб, вчинені в процесі чи за результатами перевірок, оскільки ці акти не мають обовязкового характеру. Оскільки наслідком розвязання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного права позивача, то у разі незгоди з висновками перевірки, закріпленими у акті, складеному за її результатами, та втіленими у відповідних рішеннях контролюючого органу, порушене право підлягає захисту виключно шляхом предявлення позову про скасування рішень контролюючого органу, які прийняті на основі вказаного акту перевірки.

Колегія суддів вважає, що складений за результатами перевірки ДП «Херсонський морський торговельний порт» акт не має обовязкового характеру і не встановлює для підприємства обовязків, а тому він не є рішенням у розумінні п.1 ч.1 ст.17 КАС України і провадження за такою вимогою підлягає закриттю за п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Щодо правомірності припису Територіальної державної інспекції праці у Херсонській області №21-01-84/156-174 від 10.05.2011р., то суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що вимоги позову в цій частині є необґрунтованими.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.15 Закону України «Про відпустки»працівникам, які успішно навчаються без відриву від виробництва у вищих навчальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання надаються оплачувані відпустки: на період підготовки та захисту дипломного проект (роботи) студентам, які навчаються у вищих начальних закладах з вечірньою та заочною формами навчання першого та другого рівні акредитації - два місяці, а у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації - чотири місяці.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, в діючому законодавстві України відсутній будь-який законодавчий акт, який надає право роботодавцю відмовити працівникам, які успішно навчаються у вищих учбових закладах без відриву від виробництва, в ненаданні їм додаткових оплачуваних відпусток.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, серед іншого, посилається на те, що Положення про державний департамент нагляду за додержанням законодавства про працю, затв. постановою КМУ №50 від 18.01.2003р., на яке здійснено посилання і в акті перевірки і в винесеному на підставі нього приписі, на момент перевірки втратило чинність. Колегія суддів критично ставиться до таких тверджень апелянта, оскільки Указом Президента України від 06.04.2011р. №386/2011 затверджено Положення про Державну інспекцію України з питань праці, яка є правонаступником прав та обов'язків Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, яке до того ж розширює коло прав Інспекції. Помилкове посилання на нормативний акт, який втратив чинність не змінює сутті виявленого порушення та не може бути достатньою підставою для скасування законного припису.

Також, колегія суддів не бере до уваги доводи ДП «Херсонський морський торговельний порт», що в довідці-виклику не вказано рівня акредитації навчального закладу, вказівка на який є обовязковою для визначення терміну надання додаткової оплачуваної відпустки, оскільки в довідці-виклику Національного університету кораблебудування ім. адмірала Макарова чітко зазначено період, під час якого здійснюватиметься виконання та захист дипломного проекту.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків Херсонського окружного адміністративного суду про законність припису №21-01-84/156-174 від 10.05.2011р. не спростовують.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду.

Згідно ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права, а також вирішення не всіх позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 185, 197, 198 ч.1 п.2, 201, 205, 207 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт»залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2011 року змінити.

Викласти резолютивну частину вищевказаної постанови у наступній редакції:

«Позов Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт»до Територіальної державної інспекції праці у Херсонській області в частині вимог про скасування припису №21-01-84/156-174 від 10 травня 2011 року залишити без задоволення.

В частині вимог про визнання протиправним та скасування акту перевірки №21-01-84/156 від 10 травня 2011 року провадження у справі закрити»

В іншій частині постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2011 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Бойко А.В.

ОСОБА_3