Справа № 484/3245/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" червня 2017 р. м. Київ К/800/22670/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Калашнікової О.В.

розглянувши в письмовому провадженні касаційну скаргу Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року

у справі № 484/3245/15-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському

районі Миколаївської області

про визнання нечинним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області про визнання нечинним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії.

Позивач просив суд визнати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області про утримання з 01 квітня 2015 року частини призначеної ОСОБА_4 пенсії протиправним та скасувати; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області поновити ОСОБА_4 виплату пенсії з 01 серпня 2014 року у призначеному розмірі 8733 грн. за постановою Первомайського міськрайонного суду від 29 березня 2012 року; стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області суму недоотриманої пенсії за період з квітня по серпень 2015 року у розмірі 1000 грн.; призначити судовий контроль за виконанням рішення суду по даному адміністративному позову відповідно до статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України. В уточнюючій заяві від 05 жовтня 2013 року щодо розміру недоотриманої частини пенсії з квітня 2014 року по жовтень 2015 року позивач зазначив, що цей розмір складається з таких сум: 10 219,41 грн. - сума недоплаченої пенсії, яка утворилась з квітня по серпень 2014 року, 44 280,71 грн. - недорахована сума пенсії за період з 01.08.2014 року, 2 139,34 грн. - утриманий податок на доходи фізичних осіб та військовий збір.

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 листопада 2015 року скасовано.

Ухвалено у справі нову постанову, якою позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайського району Миколаївської області щодо зменшення розміру пенсійних виплат ОСОБА_4 з 01 серпня 2014 року.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області поновити ОСОБА_4 виплату пенсії у розмірах, визначених, постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 березня 2012 року по справі № 1421/104/12 та рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 травня 2010 року у справі № 2-984/10, а саме, в розмірі 8 733 грн., з 01 серпня 2014 року та здійснити відповідні нарахування та виплати.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Первомайське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить постанову Одеського апеляційного адміністративного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Скаржник касаційну скаргу обґрунтовує тим, що судом зроблено не вірний висновок щодо меж застосування норм п. 6-7 Прикінцевих положень Закону України від 31.07.2014 року № 1622-VII «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік». Також судом не було враховано норми пунктів11-13 Постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Наполягає, що судами було проігноровано норми частини другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України щодо пропуску строку звернення до суду з даним позовом та частини першої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду України.

ОСОБА_4 направив на адресу Вищого адміністративного суду України письмові заперечення на касаційну скаргу, в яких просить залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 24 червня 2004 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області та отримував пенсію до 01 серпня 2014 року в розмірі 8 733 грн., призначену відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 березня 2012 року.

З 01.08.2014 року його пенсію зменшено до 5 425,58 грн., а з квітня 2015р. додатково з його пенсії щомісячно утримується ПДФО та військовий збір у розмірі 225 грн., внаслідок чого розмір пенсії позивача зменшився до 5 200,62 грн.

24 липня 2015 року позивач звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області та просив надати йому аргументовану письмову відповідь щодо причин та підстав зменшення розміру його пенсії.

Листом від 07 серпня 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області повідомило позивача, що у зв'язку з набранням 03 серпня 2014 року чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», а також у зв'язку з тим, що у постанові Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 березня 2012 року не зазначено кінцевого терміну виплати визначених судовим рішенням сум, то з серпня 2014 року позивачу припинено нарахування відповідної суми за вказаним рішенням суду.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, діяв у відповідності до норм чинного законодавства, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи постанову суду першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем неправомірно зменшено розмір пенсії позивача, визначений постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 березня 2012 року з 01.08.2014 року, тому недоотримані пенсійні виплати підлягають донарахуванню та виплаті.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає рішення судів передчасними, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно частини четвертої статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по другій групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Частиною 1 статті 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що особам, віднесеним до першої категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірах: інвалідам другої групи - 75 % мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частиною 1 статті 28 Закону України ""Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України.

14.06.2011 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19.06.2011 року.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" № 3491-VI, який набрав чинності 19.06.2011 року, Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" доповнено пунктом 4, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статтей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", статей 14, 22, 37 та частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року норми пункту 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" визнано такими, що відповідають Конституції України, тобто є конституційними.

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.01.2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2. 1, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян у 2011 та 2012, 2013 бюджетних роках делеговано Кабінету Міністрів України.

На виконання вищевказаних вимог постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 були визначені мінімальні розміри основної пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" не було передбачено обмежень щодо застосування статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" від 31.07.2014 року, який набрав чинності 03.08.2014 року, доповнено Розділ "Прикінцеві положення" Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" пунктом 67, яким встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином, з 03 серпня 2014 року норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, при визначенні розміру пенсії ОСОБА_4 у період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", а з 03.08.2014 року - постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з твердженням скаржника, що позивачем заявлено позов за межами передбаченого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячного строку звернення до суду з огляду на наступне.

Згідно статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просив зобов»язати відповідача поновити йому виплату пенсії з 1 серпня 2014 року, однак, звернувся з даним позовом до суду 13 серпня 2015 року.

Управління Пенсійного фонду України в м. Первомайську та Первомайському районі Миколаївської області заявляло клопотання щодо пропущення позивачем строку звернення до суду. (а.с. 45 - 46). Проте, судом першої інстанції при розгляді справи по суті не було вирішено питання поважності причин пропуску строку та не прийнято з цього питання вмотивованого рішення, що є порушенням норм процесуального права, на яке не звернув увагу суд апеляційної інстанції.

При цьому, вирішуючи спір, суди не встановили, коли саме позивач дізнався чи повинен був дізнатися про порушення його прав, свобод чи інтересів. Також суд не встановив на підставі яких нормативно-правових актів нараховувалась і виплачувалась пенсія ОСОБА_4 з 1 січня по 2 серпня 2014 року, в період, коли не було жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених статтями 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 квітня 2016 року № 285/4300/14-а.

За змістом частини першої статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій ухвалі, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі. В разі необхідності зобов'язати сторони надати докази, яких не буде вистачати для з'ясування цих обставин, або ж витребувати такі докази у інших осіб, в яких вони можуть знаходитися, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, без дослідження і з'ясування наведених вище обставин всі постановлені у цій справі рішення не можна вважати законними та обґрунтованими і визнати правильними чи хибними правові висновки оскарженого рішення.

Згідно частини другої статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За вказаних обставин, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів попередніх інстанцій та направити їх на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Первомайського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області - задовольнити частково.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 листопада 2015 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2016 року у справі № 484/3245/15-а - скасувати.

Справу № 484/3245/15-а направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та перегляду не підлягає.

Судді