Справа № 2а-3948/10
Суддя: Бондарчук В. В.
Дата ухвалення: 2010-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2010 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

при секретарі Пітик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому про визнання дій незаконними, зобовязання здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії як дитині війни,

встановив:

23 вересня 2010 року позивач звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої частини підвищення до пенсії за період з 01 січня 2006 року по 01 липня 2010 року, а також зобовязати в подальшому виплачувати підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, посилаючись на те, що відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" вона є дитиною війни, так як на час закінчення Другої світової війни їй не виповнилось 18 років. Згідно зі ст. 6 цього ж Закону у вказаний період було передбачено підвищення до пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком, яке відповідач, незважаючи на рішення Конституційного Суду України, не виплачує.

Позивач в судове засідання не зявився, просив слухати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, направила до суду заперечення проти позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (02 вересня 1945 року) було менше 18 років.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України та станом на 02.09.1945 р. їй було менше 18 років, що підтверджується наявними в матеріалах справи паспортними даними позивача.

В силу ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 99 КАС України, строк позовної давності становить 6 місяців.

Ухвалою суду від 19 листопада 2010 року частину позовних вимог за періоди з 01 січня 2006 року по 22 березня 2010 року було залишено без розгляду, оскільки позивач заяву про поновлення пропущеного строку на звернення до суду за минулі періоди не подав.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" внесено зміни, зокрема ст. 6 викладено в новій редакції Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни .

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 в справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу ІІ, пункту 3 розділу ІІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", (справа щодо предмета та змісту закону України про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), у тому числі і ці норми Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік".

З січня 2009 року по 31 липня 2010 року будь - які зміни в ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не вносились.

Посилання представника відповідача у своєму запереченні на те, що Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому при нарахуванні вказаної надбавки до пенсії в 2009 році керується Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів трудових пенсій» від 15.04.2003 №544 та Постановою Кабінету Міністрів №530 від 28.05.2008 року не заслуговують на увагу, оскільки Закон України має вищу юридичну силу в порівнянні з Постановою Кабінету Міністрів України.

Таким чином, вимоги позивача про перерахунок та виплату йому надбавки до пенсії як дитині війни за період з 23 березня 2010 року по 1 липня 2010 року включно підлягають задоволенню.

Невиконання державою (в особі Пенсійного Фонду, на який покладено обов'язок проведення виплат за аналогією з положеннями Закону України "Про бюджет України на 2008 рік" від 28.12.2007 р. за № 107-У1) своїх соціальних зобовязань щодо окремих громадян ставить їх у не рівні умови, підриває принцип довіри особи до держави і закономірно призводить до порушення принципів соціальної справедливості у правовій державі. Законами України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та "Про Державний бюджет України на 2008 рік" безпідставно скасовано та зменшено відповідно обсяг соціальної пільги, виплата якої передбачена іншим чинним Законом, а саме Законом України "Про соціальний захист дітей війни" і гарантована Конституцією України.

На підставі викладеного, суд не приймає заперечення проти позову з боку відповідача, у тому числі і щодо законодавчого не врегулювання розміру мінімальної пенсії за віком, що підлягає застосуванню для обчислення розміру доплати, порядку виплат та джерел фінансування.

Беручи до уваги, що Закон України "Про соціальний захист дітей війни" в цілому і ст. 6 не суперечить Конституції України, то в даному випадку суд вважає застосувати правила, передбачені частинами 4, 8, 9 ст. 8 ЦПК України про те, що у разі невідповідності правового акту закону України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу, а якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону). Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

В пенсійному законодавстві про розмір мінімальної пенсії за віком передбачено в Законі України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" в ч. 1 ст. 28. Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший, немає.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що неможливо прийняти до уваги положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки, наявність такої норми та відсутність іншого визначеного на законодавчому рівні мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації визначених Конституцією гарантій, визначених у ст. 46 та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Таким чином Управління Пенсійного фонду України в місті Хмельницькому повинно здійснити доплату до пенсії позивачу з розрахунку 30 відсотків від розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове пенсійне страхування".

Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та зазначено нормою Закону. Питання стосунків між субєктами владних повноважень щодо механізму реалізації положень ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за № 2195, отримання в повному обсязі фінансування на виконання ст. 6 названого закону, не може погіршувати соціальний захист позивачів, розмір підвищення пенсії, гарантованих зазначеним Законом.

Що стосується позовних вимог в частині зобовязання нараховувати та виплачувати підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком в подальшому, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вимоги ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», про право позивача на отримання підвищення до пенсі, є чинними, а тому підлягають виконанню, відповідачем право на подальше отримання цієї допомоги ще не порушено, а захист прав на майбутнє не передбачений діючим законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 46, 55, 152 Конституції України, ст.ст. 1, 6, 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", ст.ст.9, 11, 69, 86, 161-163, 186 КАС України, рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р., № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 23 березня 2010 року по 1 липня 2010 року включно неправомірними.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому провести нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 23 березня 2010 року по 1 липня 2010 року включно, з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір в сумі 3 грн. 40 коп. позивачу компенсувати за рахунок державного бюджету.

Постанова підлягає негайному виконанню в частині виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 в межах суми платежу за 1 місяць .

Постанову можу бути оскаржено до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: