Справа № 2-а-275/11
Суддя: Карбовнік І. М.
Дата ухвалення: 2011-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-275/11
П О С Т А Н О В А

ІмЕНЕм україни

01.07.2011 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді Карбовнік І. М. ,

при секретарі Данилів О.І. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області про стягнення заборгованості по виплаті щомісячної державної соціальної допомоги як „дитині війни ,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про визнання неправомірною відмови відповідача щодо підвищення їй пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та зобовязання нарахувати та виплатити їй підвищення до пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 1 січня 2006р. по 31 травня 2011р.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни, до яких вона відноситься, з 01.01.2006 р. пенсії підвищуються на 30% від мінімальної пенсії за віком. Незважаючи на те, що Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» призупинено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. визнано неконституційними вказані положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Виклад ст.6 у новій редакції Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнано неконституційним згідно Рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. У звязку з цим відповідач незаконно не виплачував їй за період з 1 січня 2006 р. по 31 травня 2011 р. підвищення до пенсії не в повному розмірі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась просить справу розглядати у її відсутності позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Миколаївському районі Львівської області ОСОБА_3, не погоджується з доводами позивача викладеними в позовній заяві та з підстав зазначених у запереченні на адміністративний позов, просить в позові відмовити в повному обсязі, оскільки відсутній механізм реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законодавством України не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії, так як ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; ч.3 вказаної статті зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. У 2008 році п.41 розд.ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.6 Закону викладено в новій редакції, згідно якої дітям війни виплачується підвищення до пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, що складало 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність. Дана доплата виплачувалась позивачу у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в межах шестимісячного строку звернення до суду, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що між сторонами виник спір щодо захисту порушеного права на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Позивачка є пенсіонером, народилась 1945 р. Вона відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006р., набула статусу «дитина війни», тому згідно ст.6 вказаного Закону має право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що всупереч Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності з 01.01.2006р та чинний на даний час, ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Миколаївському районі Львівської області оспорювана позивачем надбавка з 1 січня 2006 по 31 травня 2011 р. виплачувалась у меншому, ніж передбачено Законом № 2195-УІ розмірі. Однак, позивач звернулася до суду 10 червня 2011 року, у зв'язку з цим позовні вимоги за період з 1 січня 2006 року по 10 грудня 2010 слід залишити без розгляду у зв'язку із пропуском строку позовної давності, а в частині виплати суми за період з 10 грудня 2011 року по 31 травня 2011 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України, ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», керуючись ст.ст. , 158-163, КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов задоволити частково .

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Миколаївському районі Львівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 10.12.2010 р. по 31.05.2011 р. на підставі ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням проведених виплат як дитині війни.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанову можна оскаржити до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення через районний суд.

Суддя: Карбовнік І. М.