Справа № 243/10046/16-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 червня 2017 року м. Київ К/800/18345/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Слов'янської міської ради, третя особа - Слов'янський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану, про скасування рішення та зобов'язання призначити допомоги при народженні дитини,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним і скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини та зобов'язати Управління праці і соціального захисту населення Слов'янської міської ради призначити цю допомогу відповідно до Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-ХІІ). В обґрунтування позову зазначила, що проживала у м. Донецьку і ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину, проте у зв'язку з проведенням бойових дій не мала можливості виїхати на підконтрольну Україні територію, а тому вчасно не звернулася за призначенням допомоги при народженні дитини. Посилаючись на те, що пропустила строк через обставини, які від неї не залежали, просила суд задовольнити позов.

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення відповідача від 04 грудня 2015 року про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини та зобов'язано Управління праці і соціального захисту населення Слов'янської міської ради призначити ОСОБА_1 цю допомогу відповідно до Закону № 2811-ХІІ за заявою позивача від 02 грудня 2015 року.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, зокрема, положень Закону № 2811-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми» (далі - Порядок № 1751). Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи, неправильно застосували норми законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини та не застосували висновки Європейського суду з прав людини, висловлені у подібній категорії справ.

Згідно із пунктом 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваного судового рішення видно, що відмовляючи в позові, апеляційний суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 2811-ХІІ передбачено призначення державної допомоги при народженні дитини.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону № 2811-ХІІ, допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

За умовами статті 6 Закону № 2811-XII, документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, подаються особою, яка претендує на призначення допомоги, самостійно. За наявності письмової заяви особи, яка претендує на призначення допомоги, але за станом здоров'я або з інших поважних причин не може самостійно зібрати необхідні документи, збір зазначених документів покладається на органи, що призначають допомогу.

Документи, необхідні для призначення державної допомоги сім'ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає та здійснює виплату державної допомоги, протягом 10 днів з дня звернення.

Про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім'ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Відповідно до статті 11 Закону № 2811-XII допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Пунктом 12 Порядку № 1751 також встановлено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

При цьому, нормами Закону № 2811-ХІІ та Порядку № 1751 не передбачено можливості поновлення зазначеного строку. Подання звернення за призначенням цієї допомоги не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини є однією з умов для її призначення.

Як встановлено судами, ОСОБА_2 проживала у м. Донецьку і, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народила там дитину - ОСОБА_3, який зареєстрований громадянином України.

Наказом директора «Станції юних техніків №2» № 40-к/тр позивачу надано відпустку по догляду за дитиною до трьох років з 23 грудня 2014 року по 03 листопада 2017 року.

Згідно з довідкою від 30 листопада 2015 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_2 разом з її малолітнім сином ОСОБА_3, взято на облік, та визначено фактичним місцем проживання адресу: АДРЕСА_1. Вказану довідку було подовжено з 30 травня 2016 року по 29 листопада 2016 року.

У грудні 2015 року позивач звернулася до Управління праці і соціального захисту населення Слов'янської міської ради із заявою про призначення допомоги при народженні дитини, відповідно до Закону № 2811-ХІІ. Проте, повідомленням від 04 грудня 2015 року № 12-22/2728 ОСОБА_2 відмовлено у призначенні такої допомоги у зв'язку з пропуском звернення за її призначенням.

Вирішуючи спір та відмовляючи в позові, апеляційний суд зазначив, що встановлений Законом № 2811-ХІІ та Порядком № 1751 строк є достатньо тривалим для того, щоб особа, яка бажає скористатись правом на отримання допомоги, могла його реалізувати.

Крім того, у листі Міністерства соціальної політики України від 28 грудня 2015 року № 21885/75-15 зазначено, що Департаментом державної соціальної допомоги Міністерства соціальної політики України розглянуто звернення позивача, яке надійшло до Уповноваженого Президента України з прав дитини стосовно надання державної допомоги при народженні дитини. З вказаного листа вбачається, що відповідно до статті 11 Закону № 2811-XII, допомога призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Оскільки звернення з призначенням допомоги при народженні дитини надійшло після спливу дванадцяти місяців з дня народження дитини, то в призначенні позивачу вказаної допомоги немає підстав. При цьому, за заявою ОСОБА_2 від 02 грудня 2015 року, останній призначено адресну допомогу, відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо - переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 505, на період з 02 грудня 2015 року по 29 травня 2016 року у щомісячному розмірі 1326,0 грн. Кошти зазначеної допомоги у сумі 2609,25 грн. (за грудень 2015 року та січень 2016 року) були перераховані на особистий рахунок позивача у січні 2016 року. Також ОСОБА_2 повідомлено, що державна підтримка сімей з дітьми здійснюється не лише шляхом надання допомоги при народженні дитини, а також шляхом надання їм допомоги згідно із Законом № 2811-XII в залежності від майнового стану та сукупного доходу сім'ї. Позивачу було рекомендовано звернутися до органів соціального захисту населення за місцем проживання.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (п. 109 рішення у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року).

Як зазначено судом апеляційної інстанції, загальновідомими є обставини проведення антитерористичної операції на території, де мешкає позивач. В той же час, державою виконані свої обов'язки щодо можливості особам, які залишились на непідконтрольній владі України території, скористатись своїми правами, передбаченими законодавством. Так, існує порядок переміщення осіб через лінію розмежування, яким щоденно (за винятком поодиноких випадків) користуються багато осіб.

Поряд з цим, ОСОБА_2 не надала суду доказів того, що нею вживались будь-які заходи для отримання статусу тимчасово переміщеної особи та своєчасного подання звернення у відповідні органи з приводу призначення спірної допомоги або доказів того, що будь-які державні органи створювали їй в цьому незаконні перешкоди. Таким чином, недотримання позивачем усіх умов для призначення їй спірної допомоги відбулось виключно внаслідок її бездіяльності.

За таких обставин та враховуючи те, що станом на 02 грудня 2015 року минув строк, встановлений статтею 11 Закону № 2811-ХІІ та Порядку № 1751, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, викладені в ній доводи перевірені судами і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук