Справа № 754/15620/16-а
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Желтобрюх І.Л. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку пенсії та зобов'язати здійснити перерахунок пенсії за вислугу років з 01 грудня 2015 року відповідно до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від місячного заробітку у розмірі 20211 грн. 38 коп. без обмеження її розміру.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року вказаний адміністративний позов був задоволений за період з 15 червня 2016 року.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що Кабінет Міністрів України не визначив порядок та умови перерахунку пенсії особам, які працювали на прокурорсько-слідчих посадах. Також відповідач посилається на те, що законом встановлені обмеження щодо максимального розміру пенсії.

Під час судового засідання позивач та його представник заперечували проти апеляційної скарги та просили суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, про причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представників відповідачів в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року - скасувати у частині виходячи із наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове якщо встановить порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд встановив, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з вересня 2001 року отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

ОСОБА_2 у квітні та жовтні 2016 року звертався до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявами про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанови КМ України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких законодавчих актів».

Листами від 21 квітня 2016 року № 1898/09/А-140 та від 07 жовтня 2016 року № 14976/09/А-140/1 позивача було повідомлено про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсії.

Не погоджуючись із такими діями Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв'язку зі збільшенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з листами Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21 квітня 2016 року № 1898/09/А-140 та від 07 жовтня 2016 року № 14976/09/А-140/1 позивачу було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ втратив чинність у зв'язку з набранням чинності Законом України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ. У свою чергу ч. 20 ст. 86 ст. Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ передбачає, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. Однак, відповідний нормативно-правовий акт прийнятий не був. Крім того, норми і положення Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ щодо пенсійного забезпечення втратили чинність відповідно до п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Суд встановив, що ч. 1 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу за вислугу років, передбачала, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Сторонами даної справи не заперечується, що ОСОБА_2 у вересні 2001 року було призначено пенсію у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати.

У відповідності до ч. 17 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у вказаній редакції призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

У подальшому до ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» були неодноразово внесені зміни.

Крім того, з 01 квітня 2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення». Положення п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону передбачають, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Суд встановив, що до 01 червня 2015 року відповідний закон не прийнятий, у зв'язку з чим норми і положення Закону України «Про прокуратуру» щодо пенсійного забезпечення втратили чинність.

З 15 липня 2015 року набув чинності Закон України «Про прокуратуру», що був прийнятий 14 жовтня 2014 року. Порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури визначений у ст. 86 вказаного Закону. Разом з тим, вказана норма права не передбачає порядок і умови перерахунку пенсії, а лише містить посилання на те, що вони визначаються Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_2 звертався до відповідача із заявами про перерахунок пенсії у квітні та жовтні 2016 року. Як зазначив відповідач, на час розгляду звернення позивача Кабінет Міністрів України не прийняв нормативно-правовий акт, яким були б визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії за зазначених умов, колегія суддів виходить із того, що відповідно до ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З огляду на те, що законодавство стосовно пенсійного забезпечення працівників прокуратури неодноразово змінювалося, питання забезпечення прав та гарантій для зазначеної категорії осіб вирішувалися Конституційним Судом України.

Так, у рішенні від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі за конституційними поданнями Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень ч. 6 ст. 22 Закону України «Про міліцію» та ч. 7 ст. 22 Закону України «Про пожежну безпеку» Конституційний Суд України зазначив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 Конституційний Суд України дійшов висновку про те, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Конституційний Суд України також зазначив, що багато таких «пільг», встановлених Законами України «Про міліцію», «Про прокуратуру» тощо, є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів.

Також Конституційний Суд України звернув увагу на те, що Конституція України виокремлює категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантій соціального захисту. До них насамперед належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі в органах, що забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку.

Таким чином, рівень досягнутих гарантій працівників прокуратури, у тому числі щодо права на перерахунок пенсії, не може бути звужений шляхом внесення змін до законодавства.

Відтак, при вирішенні питання про дію відповідних законів у часі обов'язковому урахуванню підлягають положення ст. 22 Конституції України, які передбачають недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд встановив, що при виході на пенсію ОСОБА_2 був гарантований перерахунок її розміру у зв'язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Зміни до законодавства, які передбачають звуження обсягу чи скасування зазначеної гарантії підлягають застосуванню виключно до осіб, які набули права на пенсію після набрання чинності відповідними нормативно-правовими актами.

За таких обставин колегія суддів вважає необґрунтованими посилання відповідача на ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», який був прийнятий 14 жовтня 2014 року та на п. 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», як на підставу для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перерахунок пенсії.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до законного і обґрунтованого рішення про те, що у разі збільшення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників ОСОБА_2 має право на перерахунок пенсії.

Разом з тим, суд першої інстанції не вірно визначив дату, з якої відповідачу слід здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2

Як раніше зазначалося, відповідно до ч. 17 ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, що діяла з 26 липня 2001 року, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

З матеріалів справи вбачається, що до виходу на пенсію ОСОБА_2 працював на посаді старшого помічника військового прокурора Північного регіону України.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 просив зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з 01 грудня 2015 року та обчислити її розмір виходячи із суми заробітної плати - 20211 грн. 38 коп.

Позивач вважає, що в осіб, які перебувають на посаді старшого помічника військового прокурора Північного регіону України виникло право на отримання заробітної плати у зазначеному розмірі з 01 грудня 2015 року - дати введення у дію постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - постанова від 09 грудня 2015 року № 1013).

Разом з тим, дію постанови від 09 грудня 2015 року № 1013 було поширено на військовослужбовців військових прокуратур з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 27 липня 2016 року № 488, якою було внесено зміни до п. 1 зазначеної постанови та доповнено абз. 1 пп. 3 після слів «крім військовослужбовців» словами «(за винятком військовослужбовців військових прокуратур)».

Постанова Кабінету Міністрів України від 27 липня 2016 року № 488 «Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 р. N 101» набула чинності 03 серпня 2016 року.

У довідці Військової прокуратури Центрального регіону України від 27 вересня 2016 року № 18/76 ПФ вих.-16 також зазначено, що посада старшого помічника військового прокурора Північного регіону України прирівнюється до посади начальника відділу військової прокуратури регіону поза групою оплати.

Також у вказаній довідці зазначено, що заробітна плата за вказаною посадою становить 20211 грн. 38 коп. саме станом на 03 серпня 2016 року.

Таким чином, датою виникнення у позивача права на перерахунок пенсії із застосування розміру заробітної плати 20211 грн. 38 коп., зазначеного у довідці Військової прокуратури Центрального регіону України від 27 вересня 2016 року № 18/76 ПФ вих.-16, є 03 серпня 2016 року.

Відтак, підстави для зобов'язання відповідача здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі вказаної довідки з 15 червня 2016 року - відсутні.

Крім того, суд першої інстанції дійшов до помилково висновку про необхідність зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснювати виплату пенсії позивачу без обмеження її розміру.

Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, зокрема, захист прав та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

За змістом вказаної норми судовому захисту підлягають право та інтерес, який був порушений суб'єктом владних повноважень.

Суд встановив, що згідно довідки Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 19 квітня 2016 року № 26 ОСОБА_2 нарахована та виплачується пенсія у сумі 9607 грн. 01 коп. Розмір пенсії, яку отримує позивач на даний час не перевищує максимального розміру, визначеного законом.

Відмовляючи у задоволенні заяв позивача про перерахунок пенсії, відповідач посилався на відсутність у ОСОБА_2 відповідного права з огляду на те, що ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» втратила чинність, а умови та порядок перерахунку пенсії не були визначені Кабінетом Міністрів України.

Посилання на те, що у разі здійснення перерахунку позивачу буде нараховано пенсію у більшому розмірі, ніж встановлений законом, у листах від 21 квітня 2016 року № 1898/09/А-140 та від 07 жовтня 2016 року № 14976/09/А-140/1 - відсутні.

Таким чином, на час розгляду та вирішення справи позивач отримує пенсію без обмеження розміру, а спір щодо застосування такого обмеження між позивачем та відповідачем у даній справі відсутній.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що постанова суду у частині зобов'язання відповідача виплачувати пенсію ОСОБА_2 без обмеження її розміру є помилковою, а відповідна вимога позивача - передчасною.

Відтак, доводи апеляційної скарги Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві лише частково спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 21 квітня 2017 року, та є підставами для її скасування у частині.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, проте у частині прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково, постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року - скасувати у частині.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року у частині задоволення вимоги про зобов'язання Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки Військової прокуратури Центрального регіону про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії за вислугою років за № 18/76 ПФ вих.-16 від 27 вересня 2016 року відповідно ст. 501 Закону України «Про прокуратуру» виходячи з розрахунку 90 % від суми заробітку за відповідною посадою та виплатити заборгованість по виплаті пенсії починаючи з 15 червня 2016 року без обмеження її граничного розміру - скасувати та прийняти у цій частині нове рішення наступного змісту:

«Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 03 серпня 2016 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2, передбаченої ст. 501 Закону України «Про прокуратуру», нарахувавши її у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Військової прокуратури Центрального регіону про розмір заробітної плати для перерахунку пенсії за вислугою років за № 18/76 ПФ вих.-16 від 27 вересня 2016 року».

В іншій частині постанову Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді І.Л. Желтобрюх

В.В. Файдюк

Постанова складена у повному обсязі 09 червня 2017 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Желтобрюх І.Л.

Файдюк В.В.