Справа № 2-а-2201/11/1412
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2012-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2012 р.Справа № 2-а-2201/11/1412

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Павлова Ж.П.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі судової колегії:

головуючого-судді ОСОБА_1,
судді ОСОБА_2,
судді ОСОБА_3,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2011 року, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «Дітям війни»,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва та просив суд постановити рішення, яким зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на його користь недоплачену як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу з 2006 року по квітень 2010 року.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва позовні вимоги задоволені частково. Суд зобовязав відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком позивачу за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по 01 квітня 2010 року відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером та на нього розповсюджується дія Закону України "Про соціальний захист дітей війни" №2195-IV від 19 листопада 2004 року (далі Закон №2195-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону №2195-IV, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Судом першої інстанції правильно визнано право позивача на підвищення пенсії за 2007 - 2010 роки відповідно до вимог ст. 6 Закону №2195-IV, також правильно установлено, що у 2007 - 2010 роках дія ст. 6 вищезгаданого закону не призупинялась та зміни в неї не вносились, проте, суд не врахував строки звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся з позовом до суду 18 лютого 2011 року.

Виходячи з вищенаведеного, судова колегія приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту з 18 серпня 2010 року, а оскільки позовні вимоги обмежувались квітнем місяцем, то судова колегія вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення та в задоволенні позовних вимог відмовити.

Доводи позивача щодо пропуску строку внаслідок необізнаності судом не враховано.

Також, є необгрунтованими твердження апелянта про те, що розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений Законом №2195-IV не застосовується для розрахунку підвищення до пенсії позивача, так як дійсним законодавством іншого розміру не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про невизначеність законодавства з питання, яким саме органом (Пенсійним фондом або іншим органом), за рахунок яких коштів і джерел та в якому процедурному порядку здійснюється призначення і виплата підвищення до пенсії дітям війни, судова колегія вважає необґрунтованими, так як згідно з п. п. 7 п. 2.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства.

Приймаючи до уваги викладене, судова колегія вважає, що при винесенні оскарженої постанови судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, надходить до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва задовольнити, а постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 08 квітня 2011 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «Дітям війни»- відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленому КАС України.

Головуючий:

Судді: