Справа № 127/8620/17
Суддя: Гуменюк К. П.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/8620/17
Провадження № 2-а/127/491/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 червня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

секретаря Подоляк М.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання постанови № 377 від 14 квітня 2017 року про адміністративне правопорушення протиправною та її скасування,

в с т а н о в и в:

ФОП ОСОБА_3 звернулась до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до адміністративної комісії при виконавчому комітеті ВМР про визнання постанови від 14 квітня 2017 року № 377 в справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 152 КУпАП протиправною та її скасування. Свої вимоги мотивувала тим, що нею здійснюється використання земельної ділянки асоціації власників «Форум» в межах функціонального використання та на підставі договору про встановлення сервітуту, а тому відсутня обєктивна сторона адміністративного правопорушення щодо використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Також вказала на те, що нею було розміщено інформаційну вивіску, а не рекламу, як то встановлено в оскаржуваній постанові. Крім того, зазначила, що протокол складено на позивачку ОСОБА_3, як фізичну особу, однак до адміністративної відповідальності притягнута як ФОП. Позивачка стверджує, що на земельній ділянці здійснює стоянку орендованого транспортного засобу за договором земельного сервітуту та договору оренди, що не порушує положення ст. 152 КУпАП, а органи влади, зокрема і правила благоустрою не можуть передбачати обовязок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів та інших документів дозвільного характеру. За наведеного просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 14 квітня 2017 року № 377.

В додаткових поясненнях представники позивачки зазначили, що інформаційна вивіска розміщена на агітаційній афіші радянських часів, та знаходиться на другій лінії візуалізації та нікому не заважає (а. с. 51-52).

Представники позивачки в судових засіданнях позовні вимоги підтримали з підстав викладених в адміністративному позові, просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. Зазначив, що оскаржувана постанова є правомірною, винесена відповідачем в межах наданих повноважень. Просив відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до акту обстеження місця порушення законодавства у сфері благоустрою від 20 березня 2017 року головним інспектором КП ВМР «Муніципальна поліція» ОСОБА_4 проведено обстеження обєкта благоустрою по вул. Соборній, 90 та виявлено факт розміщення реклами без відповідних документів та зроблено висновок про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення (а. с. 64).

20 березня 2017 року головним інспектором Комунального підприємства Вінницької міської ради «Муніципальна поліція» ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОВ № 000559 відносно ОСОБА_3, за порушення пп. 7.11.1, 7.11.20 Правил благоустрою території м. Вінниця, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.152 КУпАП. По суті адміністративного правопорушення зазначено: «20 березня 2017 року виявлено, що ОСОБА_3, усвідомлюючи свої протиправні дії як субєкт господарської діяльності, без відповідних дозвільних та погоджувальних документів, умисно розмістила на металевому паркані по вул. Соборній 90 рекламний засіб: спеціальну стаціонарну конструкцію на якій вміщена реклама з текстом «ОСОБА_5, Art Flora, працюємо без вихідних, тел. 067-495-76-84». Крім того протокол містить підпис ОСОБА_3 про розяснення її прав та повідомлення про те, що розгляд справи відбудеться 14 квітня 2017 року щ 10-12 годині по вул. Брацлавській 85, к. 306, а також про отримання другого примірнику протоколу. До протоколу додається акт обстеження, фото фіксація та доповідна записка. Від надання пояснень та підпису протоколу ОСОБА_3 відмовилась, про що протокол містить відповідний запис (а. с. 61).

Відповідно до доповідної записки від 20 березня 2017 року головного інспектора КП ВМР «Муніципальна поліція» ОСОБА_4, після виявлення факту правопорушення у сфері благоустрою, було встановлено особу, яка розмістила рекламний засіб, нею виявилась ОСОБА_3, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення (а. с. 65).

Крім того, справа містить матеріали фотофіксації, а саме рекламного засобу по вул. Соборній 90 (а. с. 62-63).

Відповідно до постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №337 від 14 квітня 2017 року, при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення серії ОВ № 000559 від 20 березня 2017 року, встановлено, що ФОП ОСОБА_3, усвідомлюючи протиправний характер своєї дії, 20 березня 2017 року умисно на металевому паркані біля буд. 90 по вул. Соборній без відповідного дозволу виконкому міської ради, розмістила рекламний засіб, а саме спеціальну стаціонарну конструкцію з текстом «ОСОБА_5, Art Flora, працюємо без вихідних, тел. 067-495-76-84», чим порушила правила благоустрою території населеного пункту, а саме пп. 7.11.1, 7.11.20 Правил благоустрою території м. Вінниця і посягнула на встановлений громадський порядок. Комісія постановила накласти на ФОП ОСОБА_3 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Копію постанови 14 квітня 2017 року отримав представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 (а. с. 7).

Крім того, матеріали справи містять протокол № 337 засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті ВМР від 20 березня 2017 року, відповідно до якого під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного на ФОП ОСОБА_3 присутній її представник. В розділі «пояснення правопорушника» міститься запис про те, що відповідно до пояснень ОСОБА_3 встановлено, що нею розміщено не рекламу, а інформаційну вивіску, з протоколом не згодна (а. с. 60).

Вищенаведені обставини встановлені в судовому засіданні, підтверджені письмовими доказами та не заперечуються сторонами.

Статтею 152 КУпАП передбачена відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, а саме накладення штрафу, зокрема і на громадян - суб'єктів підприємницької діяльності від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пп. 7.11.1, 7.11.20 Правил благоустрою території міста Вінниці, затверджених рішенням Вінницької міської ради від 01 березня 2011 року № 104, рекламні засоби (спеціальні конструкції) розташовуються на підставі дозволів на розміщення зовнішньої реклами, наданих у встановленому виконкомом міської ради порядку. Забороняється вчиняти дії по організації, розміщенню реклами, будь-яких рекламних засобів, будь-яких оголошень, плакатів, листівок тощо безпосередньо на фасадах будинків, будівель, споруд та їх елементів, на парканах, огорожах, стовпах, конструкціях (крім дошок оголошень), деревах, водостічних трубах та інших не відведених для цього місцях. Також, особи причетні до організації та розміщення реклами несуть відповідальність за бездіяльність, що призвела до розміщення реклами, будь-яких рекламних засобів, будь-яких оголошень, плакатів, листівок тощо у не відведених для цього місцях.

З наведеного вбачається, що обєктом правопорушення за ст. 152 КУпАП є суспільні відносини у сфері благоустрою населених пунктів, обєктивна сторона виражається у порушенні державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, субєктом правопорушення є громадяни або посадові особи, субєктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності, що в сукупності становить склад адміністративного правопорушення.

Згідно ст.ст. 11, 71 КАС України розгляд справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін, вільності та свободи у поданні суду доказів в обґрунтування свої вимог та заперечень та доведенні перед судом в їх переконливості; однак, у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, обовязок щодо доведення правомірності таких дій (бездіяльності) та рішень покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіряючи оскаржувану позивачем постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, суд перевірив її на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи оскаржувану постанову, відповідачем розглянуто протокол про адміністративне правопорушення та додатки до нього, зокрема матеріали фотофіксації та акт обстеження місця правопорушення. Із наведених доказів вбачається, що на інформаційній афіші по вул. Соборній, 90 у м. Вінниця дійсно розміщена вивіска, яка містить напис «ОСОБА_5, Art Flora, працюємо без вихідних, тел. 067-495-76-84». Така вивіска розміщена ОСОБА_3, що не заперечувалось представниками позивачки в судовому засіданні та самою ОСОБА_3, про що нею зазначено в адміністративному позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», на об'єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Розмістивши вивіску із вищезазначеним написом, яку суд в свою чергу вважає рекламою, ОСОБА_3 порушила як зазначену норму Закону так і Правила благоустрою території міста Вінниці, що в свою чергу свідчить про наявність обєктивної сторони правопорушення за ст. 152 КУпАП. Позивачка ОСОБА_3 є і субєктом зазначеного правопорушення як фізична особа-підприємець. Отже відповідач, притягнувши позивачку до адміністративної відповідальності вірно кваліфікував та встановив наявність складу адміністративного правопорушення за ст.. 152 КУпАП.

Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності від 14 квітня 2017 року позивачка вважає протиправною з тих підстав, що відсутня обєктивна сторона адміністративного правопорушення щодо використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Натомість таке твердження не відповідає дійсності, адже протокол про адміністративне правопорушення складено на позивача за порушення правил благоустрою в частині розміщення рекламного засобу без відповідного дозволу, а не за використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. І до адміністративної відповідальності позивачка притягнута саме за порушення правил благоустрою. Щодо наявності складу адміністративного правопорушення суд свою думку виклав вище.

Не погоджується суд і з твердженням позивача про те, що нею розміщена інформаційна вивіска, а не реклама.

Відповідно до ст. 1, ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу», зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг. Вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів і послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою.

З наведеного вбачається, що для ідентифікування обєкта як інформаційна вивіска, необхідно визначити зокрема і місце її розташування. Натомість, обєкт, який позивачка вважає інформаційною вивіскою, не розміщений на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди або біля входу в таке приміщення. Навпаки, такий обєкт розміщено на спеціальній стаціонарній конструкції (інформаційній афіші), яка знаходиться на землях комунальної власності (а. с. 55), та розміщена на відкритій місцевості над проїжджою частиною вулиці. За наведеного суд вважає, що позивачкою розміщена саме зовнішня реклама, адже за своєю інформативністю та місцем розташування такою і є.

Крім того, Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067, а саме п. 48, передбачено, що площа поверхні вивіски чи таблички не повинна перевищувати 3 кв. метрів.

Із фотокарток, які є додатком до протоколу про адміністративне правопорушення від 20 березня 2017 року (а.с. 62 ,63) та фотокарток, які були надані позивачем (а.с. 66), вбачається, що розмір інформаційної таблички (як її визначив позивач) становить розміру площі стіни на якій вона розташована.

Судом, в порядку статті 145 КАС України, за допомогою відео фіксації (а.с. 67) було оглянуто вказану інформаційну табличку за місце її розташування, а саме по вул. Соборній, 90 в м. Вінниці про що складено відповідний протокол (а.с. 68, 69). Вказаним вище оглядом судом встановлено, що має місце відмінність розмірів таблички, які містяться на вказаних вище фото доказах, і оглянутих судом за місце її розташування. Розмір її зменшено, у який спосіб, судом не встановлено. Разом з тим, інформаційна табличка, як вже зазначалось, була розміщена по периметру бетонної стіни, розмір якої судом було зафіксовано під час даного огляду. Так, висота стіни 268 см., ширина 137 см., що відповідно у метрах становить 2,68 м. та 1,37 м., таким чином її площа становить 3,67 кв.м. (2,68 х 1,37 = 3,67).

Отже, розмір інформаційної таблички, станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення від 20 березня 2017 року, перевищу встановлений законом розмір, а тому доводи позивача про визначення її як вивіски чи таблички є хибними.

Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і твердження позивачки про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно неї як фізичної особи, а до відповідальності притягнуто як фізичну-особу підприємця. Із змісту протоколу від 20 березня 2017 року, зокрема розділу «зміст правопорушення» вбачається, що ОСОБА_3, розміщаючи рекламу, діяла як субєкт господарської діяльності. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови від 14 квітня 2017 року вбачається, що і до відповідальності позивачка притягнута як фізична-особа-підприємець.

Суд бере до уваги, що інформаційна афіша, на якій позивачка розмістила рекламу, розташована на землях комунальної власності, а не на земельній ділянці, якою позивачка користується відповідно до договору земельного сервітуту, а тому її твердження про втручання органів місцевого самоврядування в іі діяльність, шляхом встановлення обовязку отримання дозволу на розміщення реклами є безпідставним. Крім того, відповідно до вищенаведених положень ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», забороняється самовільно встановлювати об'єкти зовнішньої реклами.

Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що відповідач приймаючи оскаржувану постанову від 14 квітня 2017 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачений діючим законодавством, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись, ст. 1, ч. 6 ст. 9 Закону України «Про рекламу», ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.ст. 7, 17, 69, 71, 86, 122, 158-163, 171-2 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_5