Справа № 761/25336/16-а
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив: визнати протиправними дії відповідача щодо застосування при обчисленні його пенсії у зв'язку із переходом з 10.03.2016 року на пенсію наукового працівника показника середнього заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії; зобов'язати відповідача призначити позивачу з 10.03.2016 року пенсію наукового працівника, з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за 2013-2015 роки, відповідно до положень ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін, з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при призначенні позивачу наукової пенсії за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» у 2016 році, відповідач повинен був застосувати середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузі економіки України, за 2013-2015 р.р., за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

З таким висновком суду не можна не погодитися.

Колегією суддів установлено, що позивач перебуває на обліку у Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

10 березня 2016р року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення наукової пенсії згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Відповідач здійснив позивачу розрахунок пенсії за віком, як науковому працівнику та дійшов до висновку, що загальний розмір отримуваної пенсії зменшиться від розміру тієї пенсії, яку він отримує відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». При цьому, здійснюючи даний розрахунок, відповідач керувався тим, що при призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» необхідно застосувати показник середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та який відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» №1058 враховується для обчислення пенсії за 2007р.

З огляду на викладене, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії згідно Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернувся у суд.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

За частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Однак, з матеріалів справи убачається, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та звертаючись до відповідача із заявою 10.03.2016 року, просив призначити йому пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», після досягнення чоловіками віку 62 роки за наявності стажу наукової роботи не менш як 20 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності стажу наукової роботи не менш як 15 років.

Частиною 3 ст. 24 зазначеного вище Закону встановлено, що пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються в розмірі 60 відсотків від сум заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, яка визначається відповідно до ст. 23 цього Закону та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та на яку відповідно до законодавства нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (внески).

Згідно до ч. 10 цієї статті для обчислення заробітку під час призначення пенсії науковому (науково-педагогічному) працівнику застосовується середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Середня заробітна плата працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.

Отже, у випадку, коли особі було призначено пенсію за віком за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України «Про наукову та науково-технічну діяльність», при розрахунку пенсії такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Таким чином, оскільки позивач звернувся до відповідача за призначенням іншого виду пенсії на підставі іншого закону, а не за переведенням з одного виду пенсії на інший у відповідності до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідач протиправно урахував при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузі економіки України за 2007 рік.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 21-612а14 від 31.03.2015 року, в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 листопада 2016 року у справі №756/6010/16.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Відтак, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У х в а л и в :

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 13 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Шелест С.Б.

Пилипенко О.Є.