Справа № 2-а-113/10/1470
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2012-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2012 р.Справа № 2-а-113/10/1470

Категорія:8.1.1Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Милосердного М.М.,

суддів Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі Дубчак Ю.В.,

за участю: представника ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва ОСОБА_1, представників ТОВ "Продовольчі товари" ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2010 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю оптово-роздрібне виробниче підприємство "Продовольчі товари" до Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2010 року товариство з обмеженою відповідальністю оптово-роздрібне виробниче підприємство (далі ТОВ ОРВП) "Продовольчі товари" звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції (далі ДПІ) у Ленінському районі м. Миколаєва про визнання протиправними дій по проведенню перевірки та скасування рішення від 25 серпня 2009 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 23955 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що перевірка позивача проведена неправомірно, а висновок податкового органу про порушення позивачем п.12 ст.3 Закону України від 06.07.95 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункові операції в сфері торгівлі, громадського харчування й послуг" (далі Закон № 265) не відповідає дійсним обставинам.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва від 25 серпня 2009 року № в частині застосування фінансових санкцій за неведення обліку товарних запасів на суму 7683 грн.

Не погоджуючись з постановою суду, ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновок суду про відсутність в діяльності позивача порушень п.12 статті 3 Закону № 265 є помилковим, а тому ставиться питання про скасування постанови з прийняттям нового рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що фахівцями ДПА у Миколаївській області здійснено перевірку субєкта господарської діяльності ТОВ ОРВП "Продовольчі товари" щодо дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій

За результатами перевірки складено акт (довідка) від 07 вересня 2010 року № 0872/14/00/23/22426099, у відповідності до якого, поряд з іншими, встановлено порушення позивачем вимог п.12 статті 3 Закону № 265, а саме встановлена реалізація товару, який не оприбутковано в встановленому порядку за місцем реалізації на який відсутні первини документи на загальну суму 3841,50 грн.

Прийнятим ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва рішенням від 25 серпня 2009 року №, за вказане порушення до позивача застосовано штрафні санкції на суму 11414,25 грн.

Вирішуючи спірне питання та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги фахівців ДПА про надання на місці реалізації товарних накладних на товар, що реалізується не ґрунтуються на законодавстві, а також недоведеності порушення позивачем вимог п.12 статті 3 Закону № 265.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним з огляду на наступне.

Пунктом 12 статті 3 Закону № 265 передбачено, що суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють розрахункові операції в наявній і/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів і т.п.) при продажі товарів (наданні послуг) в сфері торгівлі, громадського харчування й послуг, зобов'язані вести в порядку, установленому законодавством, облік товарних запасів на складах і/або по місцю їхньої реалізації, здійснювати продаж тільки тих товарів, які відбиті в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства обкладаються податками за правилами, що не передбачає ведення обліку обсягів реалізованих товарів (наданих послуг).

Статтею 6 Закону № 265 визначено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться в порядку, певному чинним законодавством, а юридичною особою (його філією, відділенням, іншим відособленим підрозділом) - у порядку, певному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, установлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок по веденню обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства обкладаються податками за правилами, що не передбачає ведення обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до пункту 2 статті 3 Закону України від 16.07.99 № 996-XІ "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні" (далі Закон № 996) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, що ведеться підприємством. Фінансовий, податковий, статистичний і інший види звітності, що використають грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її завершення. Для контролю й упорядкування обробки даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що втримується в прийняті до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного й аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємозалежних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відбиваються також у валюті розрахунків і платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні з відбиті в облікових регістрах у тім звітному періоді, у якому вони були здійснені (пункти 1, 3 і 5 статті 9 Закону № 996).

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, ставляться накладні й товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів в облікові бухгалтерські регістри. Відсутність відповідних первинних документів, що підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку.

Як зазначалось раніше, п. 12 статті 3 Закону № 265 зобов'язує суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі, вести у порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах і/або по місцю їхньої реалізації.

Під час проведення перевірки працівником ТОВ ОРВП "Продовольчі товари", в присутності якого проведено перевірку, зроблено зауваження, що відсутні первині документи знаходяться у офісі підприємства де здійснюється бухгалтерський облік.

Однак, перевіряючими зазначене було залишено по за увагою та перевірено не було.

Копії зазначених документів (накладні та товарно-транспорті накладні) було надано до суду першої інстанції та досліджено у судовому засіданні.

Таким чином, твердження апелянта про відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей спростовано матеріалами справи, а тому висновок суду першої інстанції про скасування рішення ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва від 25 серпня 2009 року № в частині застосування фінансових санкцій за неведення обліку товарних запасів є правильним та обґрунтованим.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів надходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: