Справа № 823/1853/16
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/1853/16 Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилюк В.О.
Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправними та скасування пунктів висновку державної експертизи землевпорядної документації,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування зауважень, викладених у підпунктах 10.1, 10.2, 10.3 висновку № 412-16 від 01.06.2016 р.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 23-6310/14-15 СГ від 10.12.2015 р. ОСОБА_2 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення в оренду для ведення городництва земельної ділянки із земель державної власності площею 8,0 га, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області.

Проект землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки розроблено державним підприємством «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на підставі договору на виконання землевпорядних (землеоціночних) робіт № 766 від 24.12.2015 р.

26 лютого 2016 р. Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області звернулось до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру із листом № 21-23-0.53-3921/2-16 у якому просило провести державну експертизу проекту землеустрою щодо відведення позивачеві земельної ділянки для городництва із земель державної власності.

Висновок державної експертизи землевпорядної документації № 412-16 складено 01 червня 2016 р. (надалі за текстом - «Висновок»).

За змістом підпункту 1 пункту 10 названого Висновку за результатами експертизи запропоновано доопрацювати проект землеустрою шляхом приведення кадастрового плану у відповідність до ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр», уточнивши межі суміжних землевласників (землекористувачів) та погодивши з ними межі відповідно до вимог ст. 198 Земельного кодексу України.

Підпунктом 2 пункту 10 Висновку запропоновано обґрунтувати можливість використання запроектованої до відведення земельної ділянки для цілей зазначених проектом землеустрою та надати відомості щодо забезпечення земельними ділянками для зазначених потреб (городництва) працівників соціальної сфери, що проживають у сільській місцевості, а також громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та евакуйовані із зони відчуження, переселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, відповідно до пункту 4 Розділу ІХ Прикінцеві положення Земельного кодексу України.

Згідно підпункту 3 пункту 10 Висновку матеріали проекту необхідно привести у відповідність до постанови Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 р.

Пунктом «а» частини 3 статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини 1 статті 36 Земельного кодексу України громадянам або їх об'єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва.

Пунктом «е» частини 1 статті 15-1 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, віднесено проведення державної експертизи землевпорядної документації.

Частиною 19 статті 186 Земельного кодексу України визначено, що документація із землеустрою подається для проведення державної експертизи землевпорядної документації у випадках та порядку, встановлених Законом України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

Згідно частини 6 статті 186-1 Земельного кодексу України у разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 р. № 858-IV документація із землеустрою підлягає державній експертизі з метою забезпечення її відповідності вихідним даним та технічним умовам, вимогам законів України, іншим нормативно-правовим актам. Порядок здійснення державної експертизи документації із землеустрою визначається законом.

Спеціальним законом, який визначає правові, організаційні і фінансові основи здійснення державної експертизи землевпорядної документації та порядок її проведення є Закон України «Про державну експертизу землевпорядної документації» від 17 червня 2004 р. № 1808-IV (надалі за текстом - «Закон № 1808-IV»).

Стаття 1 названого Закону визначає, що державна експертиза землевпорядної документації - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об'єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об'єктів експертизи.

Згідно абзацу 7 статті 9 Закону № 1808-IV обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Статтею 32 Закону № 1808-IV передбачено, що при проведенні державної експертизи досліджуються, перевіряються, аналізуються та оцінюються: питання дотримання вимог законодавства та встановлених стандартів, норм і правил при прийнятті проектних рішень; відповідність передбачених документацією і матеріалами заходів завданням на проектування, вимогам раціонального використання та охорони земель, а також дотриманню законних прав та інтересів власників земельних ділянок та землекористувачів, держави і суспільства; еколого-економічна ефективність проектних рішень щодо запобігання їх негативного впливу на стан земельних ресурсів, суміжні земельні ділянки, ландшафт.

Аналізуючи позицію суду попередньої інстанції щодо правомірності підпункту 1 пункту 10 Висновку, яким запропоновано доопрацювати проект землеустрою шляхом приведення кадастрового плану у відповідність до ст. 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр», уточнивши межі суміжних землевласників (землекористувачів) та погодивши з ними межі відповідно до вимог ст. 198 Земельного кодексу України, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно статті 50 статті Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають, серед іншого, кадастровий план земельної ділянки.

За змістом статті 198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, які включають, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Стаття 1 Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність» від 23 грудня 1998 р. № 353-XIV визначає кадастрові зйомки як комплекс робіт, спрямованих на вивчення необхідних топографічних елементів місцевості щодо пунктів геодезичної мережі (зокрема меж земельних ділянок з їх найменуваннями, кількісними та якісними показниками) і нанесення їх на планшет для створення планів (карт), що служать основою для кадастрів.

У статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 р. № 3613-VI надано визначення термінів, що вживаються у ньому, розкрито і зміст терміну «кадастрова карта (план)» - це графічне зображення, що містить відомості про об'єкти Державного земельного кадастру.

Згідно частини 1 статті 34 цього Закону на кадастровому плані земельної ділянки відображаються: площа земельної ділянки; зовнішні межі земельної ділянки (із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності); координати поворотних точок земельної ділянки; лінійні проміри між поворотними точками меж земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; кадастрові номери суміжних земельних ділянок (за наявності); межі земельних угідь; межі частин земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень у використанні земельних ділянок, права суборенди, сервітуту; контури об'єктів нерухомого майна, розташованих на земельній ділянці. Таблиці із зазначенням координат усіх поворотних точок меж земельної ділянки, переліку земельних угідь, їх площ, відомостей про цільове призначення земельної ділянки та розробника документації із землеустрою на земельну ділянку є невід'ємною частиною кадастрового плану земельної ділянки.

Із матеріалів справи вбачається, що при розробленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для городництва в оренду ОСОБА_2 був виготовлений кадастровий план, який містить відомості, передбачені статтею 34 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

При цьому, згідно кадастровому плану земельна ділянка, що надається в оренду позивачеві, межує: від «А» до «Б» - землі державної власності не надані у власність чи користування в адмінмежах Білозірської сільської ради; від «Б» до «А» - землі державної власності не надані у власність чи користування в адмінмежах Білозірської сільської ради.

Тобто, у даній ситуації відсутній суміжний власник чи землекористувач із яким позивач міг би погодити межі земельної ділянки.

За вказаних обставин, позиція суду попередньої інстанції щодо невідповідності розробленого проекту землеустрою наведеним вище вимогам Земельного кодексу України та Закону України «Про Державний земельний кадастр» є необґрунтованою.

Згідно підпункту «ґ» пункту 4 Розділу IX Прикінцеві положення Земельного кодексу України Кабінету Міністрів України доручено у шестимісячний строк після опублікування цього Кодексу вжити заходів щодо забезпечення потреб вчителів, лікарів, інших працівників соціальної сфери, що проживають у сільській місцевості, а також громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та евакуйовані із зони відчуження, переселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, які проживають у сільській місцевості, у земельних ділянках для ведення особистого селянського господарства і садівництва у межах норм безплатної приватизації, а також для городництва і сінокосіння за рахунок земель запасу та резервного фонду.

Частиною 3 статті 50 Закону України «Про землеустрій» визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва III - V категорії складності, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Таким чином, спеціальним законом, який визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, не передбачено, що при розробленні землевпорядної документації необхідно надати обґрунтування можливості використання запроектованої до відведення земельної ділянки для цілей зазначених проектом землеустрою.

Так само, Закон України «Про землеустрій» не визначає відомості щодо забезпечення земельними ділянками для городництва працівників соціальної сфери, що проживають у сільській місцевості, а також громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в якості складової частини проекту землеустрою, а відтак вимоги, викладені у підпункті 2 пункту 10 Висновку не ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

На думку колегії суддів очевидно протиправною є вимога викладена у підпункті 3 пункту 10 Висновку щодо необхідності приведення матеріалів проекту землеустрою у відповідність до постанови Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 р.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Названі критерії оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень одночасно є і принципами адміністративної процедури, які мають враховуватись останніми.

Відповідно до частин 6 та 7 статті 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» у разі якщо об'єкт державної експертизи не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, він повертається на доопрацювання. При цьому вказуються конкретні вимоги, відповідно до яких необхідно внести зміни і доповнення до об'єкта державної експертизи. Об'єкт державної експертизи, який не відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується. Негативна оцінка об'єкта державної експертизи повинна бути всебічно обґрунтована відповідно до вимог законодавства, встановлених стандартів, норм і правил.

Аналогічні вимоги до оцінки землевпорядної документації у висновках державної експертизи установлено підпунктом 3.5.4 пункту 3.5 Розділу 3 Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 391 від 03 грудня 2004 р. зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21 грудня 2004 р. за № 1618/10217.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 р. затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру, який складається із 206 пунктів.

Разом з тим, в порушення наведених законодавчих приписів відповідач у підпункті 3 пункту 10 Висновку не зазначив у відповідність до яких саме положень постанови Кабінету Міністрів України № 1051 від 17.10.2012 р. необхідно привести матеріали проекту землеустрою.

Висновок суду першої інстанції про те, що малась на увазі невідповідність землевпорядної документації пунктам 107, 110 Порядку ведення Державного земельного кадастру є лише припущенням на якому не може ґрунтуватись постанова суду.

Оскільки ухвалене у справі судове рішення не відповідає вимогам статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості, то воно підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись статтями 160, 198, 202, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року

скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати підпункти 1, 2, 3 пункту 10 висновку державної експертизи землевпорядної документації № 412-16 від 01 червня 2016 р.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення постанови в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П. Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Постанова складена в повному обсязі 13 червня 2017 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мельничук В.П.

Мацедонська В.Е.