Справа № 810/1877/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

01 червня 2017 року № 810/1877/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1

до Бориспільської Виправної колонії № 119,

Бориспільської місцевої прокуратури

про визнання протиправною та скасування вказівки (вимоги) прокурората та визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Бориспільської Виправної колонії № 119 та Бориспільської місцевої прокуратури, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати вказівку (вимогу) прокурора Бориспільської місцевої прокуратури щодо скасування заохочень від 17.10.2015, 30.07.2015 та 30.10.2015 відносно засудженого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- визнати протиправною та скасувати постанови (постанову) начальника Бориспільської Виправної колонії № 119 про скасування постанов щодо застосування заохочень від 17.10.2015, 30.07.2015 та 30.10.2015 щодо засудженого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до приписів статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства і чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Бориспільської місцевої прокуратури про визнання протиправною та скасування вказівки (вимоги) прокурора Бориспільської місцевої прокуратури щодо скасування заохочень від 17.10.2015, 30.07.2015 та 30.10.2015 відносно засудженого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, - не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства з таких підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Приписи пункту 1 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначають справу адміністративної юрисдикції як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Зі змісту позовної заяви слідує, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з протиправними, на думку позивача, діями прокурора Бориспільської місцевої прокуратури по наданню вказівки (вимоги) начальнику Бориспільської Виправної колонії № 119 щодо скасування заохочень від 17.10.2015, 30.07.2015 та 30.10.2015 відносно засудженого за частиною 1, 2 статті 187 Кримінального кодексу України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який відбуває покарання у Виправній колонії № 119.

Так, позивач зазначає, що за сумлінну поведінку і ставлення до праці до нього було застосовано 5 заохочень, але на думку позивача внаслідок протиправного рішення прокурора щодо скасування заохочень, начальником Бориспільської Виправної колонії № 119 було скасовано 3 заохочення (від 17.10.2015, 30.07.2015 та 30.10.2015).

Не погоджуючись з такими діями прокурора позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду за захистом свої порушених прав.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими (частина 1 вказаної статті).

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов'язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними (частина 2 вказаної статті).

Згідно з частиною 1 статті 3 Кримінально-виконавчого кодексу України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Статтею 4 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що підставою виконання і відбування покарання є вирок суду, який набрав законної сили, інші рішення суду, а також закон України про амністію та акт помилування.

Відповідно до частини 1 статті 22 Кримінально-виконавчого кодексу України прокурор відповідно до Закону України "Про прокуратуру" здійснює нагляд за додержанням законів в органах і установах виконання покарань при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Письмові вказівки прокурора щодо додержання встановлених законодавством порядку і умов тримання осіб у місцях, зазначених у частині першій цієї статті, а також письмові вказівки прокурора, надані іншим органам, які виконують судові рішення у кримінальних справах, є обов'язковими і підлягають негайному виконанню (частина 2 статті 22) дана норма кодексу повністю кореспондується з положеннями частини 4 статті 26 Закону України «Про прокуратуру», яка врегульовує порядок нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян

Враховуючи викладене, є всі підстави вважати, що дана справа не є публічно-правовим спором і не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції (адміністративна справа), яке наведене у статті 3 КАС України і компетенція адміністративних судів, встановлена статтею 17 КАС України, на цей спір не поширюється, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку Бориспільської місцевої прокуратури.

Крім того, суд заначає, що частиною 2 статті 537 Кримінального процесуального процесуального кодексу України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м'яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п'ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв'язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом'якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 13 1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань; 13 2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери); 13 3) про зміну обов'язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Статтею 539 Кримінального процесуального кодексу України визначений порядок вирішення судом питань, пов'язаних з виконанням вироку.

Так з аналізу даної статті вбачається, що в порядку адміністративного судочинства здійснюється лише розгляд справ щодо питань, визначених у пункті 131 частини 1 статті 537 цього Кодексу (частина 9 статті 539 Кримінального процесуального кодексу України).

З огляду на викладене позовну вимогу позивача до Бориспільської місцевої прокуратури належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до імперативного припису пункту 2 частини 3 статті 17 КАС України виключає юрисдикцію адміністративних судів щодо справ, які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного України, звернення до адміністративного суду з позовом, який не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись статтею 107, пунктом 1 частини 1 статті 109, статтями 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

1. У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської місцевої прокуратури в частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування вказівки (вимоги) прокурора Бориспільської місцевої прокуратури щодо скасування заохочень від 17.10.2015, 30.07.2015 та 30.10.2015 відносно засудженого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Панова Г. В.