Справа № 820/1978/17
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"08" червня 2017 р. Справа № 820/1978/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Харківського міського центру зайнятості до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

Харківський міський центр зайнятості (далі по тексту - ХМЦХ, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі по тексту - ГУНП в Харківській області, відповідач), в якому просить суд, стягнути Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь Харківського міського центру зайнятості суму виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 11809,05 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований в Харківському міському центрі зайнятості з відкриттям персональної картки №00038 та йому наданий статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю. Відповідно до п. 5 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, наказом Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, Харківським міським центром зайнятості встановлено, що отримання матеріального забезпечення ОСОБА_1 в період перебування на обліку в центрі зайнятості було незаконним, оскільки в цей період він, за рішенням суду, був поновлений на посаді з дати його звільнення, тобто ОСОБА_1 був зайнятою особою з 20.12.2016 року та відносився до категорії зайнятого населення. Таким чином кошти, виплачені ОСОБА_1 службою зайнятості в загальній сумі 11809,05грн., підлягають поверненню з Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Представник позивача у судове засідання, не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причину неявки, всупереч ч. 2 ст. 40 КАС України, суд не повідомив, заперечень стосовно позовних вимог не надсилав, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без участі представника відповідача до суду не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Тому суд визнає можливим справу розглянути без участі в судовому засіданні представника відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами адміністративної справи, що 13.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Харківського міського центру зайнятості, де і був зареєстрований з відкриттям персональної картки № 00038 (а.с. 5).

Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 р. № 60/62, Постановою правління Пенсійного Фонду України 13.02.2009 р. № 7 -1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної.

У разі встановлення центром зайнятості відповідно до п. 6, 7 цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2017 року в адміністративній справі № 820/7078/16 позов задоволено частково - визнано протиправним та скасувано наказ про звільнення № 492 о/с "по особовому складу" від 29.11.2016 в частині звільнення капрала поліції ОСОБА_1, поліцейського роти патрульної служби поліції особливого призначення Східний корпус Головного управління Національної поліції в Харківській області з 01.12.2016; визнано протиправним та скасовано рішення (висновок) атестаційної комісії №22 Головного управління Національної поліції в Харківській області від 19.10.2016; поновлено капрала поліції ОСОБА_1 на посаді поліцейського роти патрульної поліції особливого призначення Східний корпус Головного управління Національної поліції в Харківській області з 01.12.2016; зобов'язано Головне управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, б. 5, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (61172, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01.12.2016 по день фактичного поновлення на посаді. Тобто ОСОБА_1 поновлено на роботі з 01.12.2016 року , постанова була надана ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості.

Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 73-інш. від 31.03.2017 р. відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" було встановлено, у зв'язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі за рішенням суду, кошти нараховані та перераховані йому як допомога по безробіттю належать до повернення в повному обсязі, які утримуються з роботодавця.

Таким чином, судом визначено, що ОСОБА_1 був неправомірно звільнений з посади поліцейського РПСПОП "Східний корпус" ГУНП в Харківській області.

Оскільки, виконуючи рішення Харківського окружного адміністративного суду ГУ НП в Харківській області поновив безробітного на посаді з дати його звільнення, то ОСОБА_1 вважався зайнятою особою з 01.12.2016 та відносився до категорії зайнятого населення.

Враховуючи викладене, директором Харківського міського центру зайнятості 04.04.2017 виданий наказ №496 "Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю - ОСОБА_1 " у сумі 11809,05 грн. за період з 20.12.2016 року по 14.03.2017 року (а.с. 7).

На виконання п.7 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним Харківським МЦЗ відповідачу був направлений лист - претензія про повернення коштів від 04.04.2017 року за № ХМЦЗ-02-4270 разом з наказом та актом № 73 - інш. від 31.03.2017, з пропозицією добровільного повернення коштів, виплачених як матеріальне забезпечення у сумі 11809,05 грн. (а.с. 6).

Однак, на момент розгляду справи незаконно отриману допомогу по безробіттю у сумі 11809,05 грн. ГУ НП у Харківській області не повернуто.

По суті заявлених вимог суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000р. №1533-III (в редакції чинній на момент призначення допомоги по безробіттю, далі за текстом - Закон №1533), одним із видів забезпечення на випадок безробіття є допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст. 22 Закону №1533, застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців або звільнені з останнього місця роботи з підстав, передбачених статтею 37, пунктами 3, 4, 7 і 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, особи, зазначені у частині другій статті 6 цього Закону, особи, зазначені в абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", мають право на допомогу по безробіттю у мінімальному розмірі. Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років, а для осіб, зазначених у частині другій статті 6 цього Закону та абзаці третьому частини четвертої статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", - 180 календарних днів.

Згідно положень п.п.2.7 розділу 2 "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000р. №307 (далі за текстом - Порядку №307), без урахування страхового стажу в розмірі, установленому законодавством, визначається допомога по безробіттю для таких категорій безробітних: 1) особам, звільненим з останнього місця роботи з підстав, передбачених пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40, статтями 41 і 45 Кодексу законів про працю України, військовослужбовцям, зазначеним у пункті 2.1 цього Порядку, та іншим особам, звільненим з останнього місця роботи (служби) у зв'язку із застосуванням до них заходів дисциплінарного впливу, - виплата починається з 91 календарного дня; 2) особам, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали менше 26 календарних тижнів; 3) особам, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше 6 місяців) перерви; 4) особам, які брали участь у загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття на добровільних засадах та протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали або займались підприємницькою діяльністю і сплачували страхові внески до Фонду та/або єдиний внесок менше 26 календарних тижнів; 5) категоріям осіб, зазначеним у пункті 2.5 Порядку, які працювали або займались підприємницькою діяльністю і не сплачували страхові внески до Фонду та/або єдиний внесок, але мали раніше набутий трудовий, що прирівнюється до страхового, або страховий стаж.

Згідно п.2.9 розділу 2 Порядку №307, загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю для осіб, зазначених у цьому розділі, не може перевищувати 360 календарних днів протягом двох років з дня призначення допомоги по безробіттю. Для осіб передпенсійного віку (за 2 роки до настання права на пенсію) тривалість виплати допомоги по безробіттю не може перевищувати 720 календарних днів. Для зазначених осіб передпенсійний вік визначається на день їх реєстрації як безробітних у державній службі зайнятості.

Згідно положень п. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" , з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до положень ч.2 ст. 36 Закону, застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч.3 ст.36 Закону).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 порушено умови по отриманню забезпечення на випадок безробіття, а саме на момент отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_1 знаходився в трудових відносинах з ГУ НП в Харківській області згідно рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2017 року в адміністративній справі № 820/7078/16, у зв'язку з чим, належав до категорії зайнятого населення і отримував дохід. Зазначене вказує на незаконне отримання коштів як допомога по безробіттю у сумі 11809,05 грн.

Зазначені обставини підтверджені актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №73-інш. від 31.03.2017 року, що складений відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №60/62 від 13.02.2009 року (далі за текстом - Порядку №60/62).

Згідно п.7 Порядку №60/62, рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти.

Сума виплаченої допомога по безробіттю у розмірі 11809,05 грн. підтверджується довідкою про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення, яке підлягає поверненню Харківського міського центру зайнятості, що міститься в матеріалах справи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку що позовна заява Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Харківського міського центру зайнятості до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення з відповідача суми заборгованості у загальному розмірі 11809,05 грн. є обґрунтованою, та такою що підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 2, 9, 71, 94, 159, 160-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Харківського міського центру зайнятості до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення заборгованості -задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5, ) на користь Харківського міського центру зайнятості (61013, м.Харків, вул. Шевченка, 137-А, р/р 2007 в ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, ) суму виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 11809,05 грн. (одинадцять тисяч вісімсот девять гривень 09 копійок).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бадюков Ю.В.