Справа № 348/261/17
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5521/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Хобор Р.Б.

суддів: Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2017 року у справі № 348/261/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними,-

В C Т А Н О В И В:

02.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що є пенсіонером та отримує пенсію по віку за списком № 2, пенсія йому нарахована та виплачується Надвірнянським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області починаючи з 06 квітня 2015 року.

При розрахунку йому пенсії відповідачем було взято до уваги представлену ним архівну довідку про заробітну плату, видану 06.07.2015 року за № 01/01/02-17/6904 Газпромом Нафта філіалом «Газпромнафта-Муравленково» ВАТ «Газпромнафта-ННГ» , за період з 01.05.1992 року по 30.04.1997 року, однак при цьому відповідачем застосовано обмеження коефіцієнту заробітної плати 5,6 хоча страхові внески ним сплачувалися до Пенсійного фонду з всієї заробітної плати, яку він отримував.

Постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково .

Визнано неправомірними дії Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо нарахування позивачу пенсії із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6.

Зобовязано Надвірнянське обєднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зняти обмеження коефіцієнтів 5,6 заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.10.1992 року по 30.04.1997 року включно при обчисленні пенсії та здійснити перерахунок йому пенсії, починаючи з 01.08.2016 року, з врахуванням повного заробітку, а також виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що відповідачем правомірно нараховано пенсію позивачу із обмеженням заробітної плати коефіцієнтом 5,6. Згідно із ч.2 ст. 41 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що позивачу з 06.04.2015 року призначено пенсію за віком за Списком №2 . При розрахунку ОСОБА_1 пенсії відповідачем було взято до уваги представлену ним архівну довідку про заробітну плату, видану 06.07.2015 року за № 01/01/02-17/6904 Газпромом Нафта філіалом «Газпромнафта-Муравленково» ВАТ «Газпромнафта-ННГ», за період з 01.05.1992 року по 30.04.1997 року , однак при цьому застосовано обмеження коефіцієнту заробітної плати 5,6. В довідці зазначено, що на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України (страхові внески). Копією відповіді Надвірнянського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області підтверджено, те що позивач звертався до відповідача із вимогою про проведення перерахунку пенсії та отримав відмову.

Оцінюючи правовідносини що виникли між сторонами апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 року.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж. За вибором особи, яка звернулася за пенсією, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключається період до 60 календарних місяців підряд за умови, що зазначений період становить не більше ніж 10% тривалості страхового стажу.

Згідно з ст. 66 Закону України Про пенсійне забезпечення, у заробіток для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески.

Зміни до вищевказаної статті були внесені Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 22.05.2003 р., які набули чинності з 10.06.2003 р.

Вказаними змінами та доповненнями передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 41 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Обмеження максимальної величини заробітної плати були встановлені постановою КМУ від 13.07.1998 р. № 1064 Про встановлення максимальної величини фактичних витрат субєктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу, з яких сплачуються збори (внески) до соціальних фондів.

З матеріалів справи встановлено, що позивач отримував заробітну плату в період з 01.09.1991 року по 31.08.1996 рік. В цей період обмежень максимальної величини заробітної плати ще не існувало, адже такі були встановлені вищевказаною постановою КМУ лише в 1998 р.

Враховуючи те, що страхові внески сплачувалися до Пенсійного фонду з всієї (повної) заробітної плати, яку позивач отримував у вказаний період, то дії відповідача при обчисленні пенсії, а саме: нарахуванні пенсії із обмеженого заробітку за період роботи з 01.05.1992 року по 30.04.1997 року у межах суми, що не перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання заробітку, є неправомірними.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог, у звязку із наявністю у позивача права на перерахунок пенсії без застосування обмеження заробітної плати коефіцієнтом 5,6 за вказаний вище період.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і в повному обсязі встановив обставини справи, прийняв законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Надвірнянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2017 року у справі № 348/261/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4