Справа № 592/10924/16-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2017 р.Справа № 592/10924/16-а

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.
суддів - Бенедик А.П. , Донець Л.О.
за участю секретаря судового засідання Дорошенко Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, -

В с т а н о в и л а:

28 листопада 2016 року представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, яким просить визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Сумської районної державної адміністрації (далі УСЗН Сумської РДА, відповідач) щодо виплати позивачу ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому ст.. 12 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі по тексту Закон № 3551-ХІІ в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) та стягнути з УСЗН Сумської РДА на користь позивача 4 730,00 недоплаченої разової грошової допомоги учасникам бойових дій за 2016 року.
В обґрунтування вимог зазначає, що позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені Законом № 3551-ХІІ. У 2016 році УСЗН Сумської РДА йому було нараховано та виплачено щорічну разову грошову допомогу у розмірі 920 гривень, тоді як згідно з вимогами ст. 12 Закону № 3551-ХІІ органами праці та соціального захисту населення учасникам бойових дій повинна щорічно до 5 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що на 2016 рік становить 5 650,00 грн. У доплаті грошової допомоги УСЗН Сумської РДА позивачу відмовило, оскільки разова грошова допомога до 5 травня учасникам бойових дій виплачується у визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та Про жертви нацистських переслідувань (далі по тексту постанова № 141) розмірі, а саме 920 гривень. Вважає такі дії неправомірними, та такими що порушують конституційні права позивача та просить задовольнити заявлені позовні вимоги.
Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2017 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Судове рішення вмотивовано висновком суду першої інстанції про правомірність дій відповідача при виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2016 році у розмірі, визначеному постановою № 141, оскільки вказана постанова є чинна, прийнята відповідно до норм Бюджетного кодексу України, не визнана неконституційною чи протиправною, не скасована у встановленому законом порядку.
Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував, що згідно з вимогами ст. 12 Закону № 3551-ХІІ учасникам бойових дій повинна щорічно до 5 травня виплачуватися разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком і така допомога є формою реалізації конституційного права громадян, які є учасниками, ветеранами чи інвалідами війни, на соціальний захист. Вказує, що право позивача, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути постановлена у залежність від бюджетних асигнувань. Зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнано неконституційною норму нової редакції ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-ХІІ, відповідно до якої було встановлено, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Таким чином, на час виплати позивачу допомоги діяла як постанова № 141, якою встановлено виплату разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових у розмірі 920,00 грн., так і ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-ХІІ, якою встановлено, що до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідно до ст. 8 Конституції України вказані норми Закону № 3551-ХІІ мають вищу юридичну силу.
За приписами ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час, місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) слід залишити без змін, з огляду на наступне.
За приписами ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.
Судом встановлено, що 05 травня 2016 року Управлінням персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 позивачу ОСОБА_1 видано посвідчення серії НОМЕР_2 , згідно з яким, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій /а.с. 9/.
25 травня 2016 року позивачу було проведено виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій у розмірі 920,00 грн., тобто у розмірі, встановленому постановою № 141 /а.с. 10/.
24 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з вимогою виплатити йому недоплачену частину грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій /а.с. 11/, проте відповіді на звернення не отримав.
Погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 , колегія суддів зазначає, що частиною 5 ст. 12 Закону № 3551-ХІІ визначено, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.
При цьому, положеннями ст. 17 цього Закону № 3551-ХІІ установлено, що фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону здійснюється за рахунок коштів державного та місцевого бюджету.
Згідно з ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України Бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.
Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.
Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин, який набув чинності 01 січня 2015 року (далі Закон № 79-VIII, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Таким чином, із набуттям чинності Закону № 79-VIII, Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня встановленого Законом № 3551-ХІІ.
Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України 02 березня 2016 року прийнято постанову № 141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань.
Підпунктом 2 пункту 1 цього урядового акту установлено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом № 3551-ХІІ, зокрема, учасникам бойових дій здійснюється у розмірі 920,00 грн.
На час здійснення позивачу виплати зазначеної допомоги положення пункту 26 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в установленому порядку не визнані, тобто є діючими.
Колегія суддів зауважує, що на залежність розмірів соціальних виплат і соціальних послуг від фінансових можливостей держави вказував Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001 та від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008.
Аналогічні положення відображені у статті 22 Загальної декларації прав людини, згідно з якою кожна людина як член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для підтримання її гідності, вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави; а також у Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, який встановлює загальний обов`язок держав забезпечувати здійснення цих прав у максимальних межах наявних ресурсів (стаття 2).
У рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі Ейрі проти Ірландії Європейський Суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення Європейського суду з прав людини від 12 жовтня 2004 року у справі Кйартан Асмудсон проти Ісландії).
Як зазначив Конституційний Суд України в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.
З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційності (розмірності) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державною, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.
За приписами частини 2 статті 8 КАС України суд застосовує верховенство права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у наступній практиці Європейського Суду з прав людини. Так, у справі Сорінг проти Сполученого Королівства у рішенні від 7 липня 1989 року Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини. У рішенні від 17 жовтня 1986 року у справі Ріс проти Сполученого Королівства цей Суд зазначив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини.
Отже, системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про правомірність дій відповідача при виплаті позивачу ОСОБА_1 у 2016 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, встановленому постановою № 141.
Інші доводи сторін на висновки колегії суддів не впливають.
Підстави, передбачені ст. 94 КАС України, для розподілу судових витрат відсутні.
В порядку, визначеному ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 7, 11, 94, 41 ч. 1, 160, 167, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, ст.ст. 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 березня 2017 року - без змін.
Ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П. Донець Л.О.
Повний текст ухвали виготовлено та підписано 12 червня 2017 року.