Справа № 807/1585/16
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4897/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Гінди О.М., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Ужгородської ОДПІ, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення № від 21 жовтня 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 1854,44 грн. та нараховано пеню у розмірі 4501,11 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області від 21 жовтня 2016 року № .

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що сплата позивачем суми єдиного соціального внеску не на відповідний рахунок не відповідає вимогам п.1 ч.10 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та пп.1 п.2 ст. 1 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування, оскільки вказані норми передбачають обов'язкову умову своєчасності сплати, а саме: внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів. Таким чином, Ужгородською ОДПІ правомірно застосувано до позивача штрафні санкції та проведено нарахування пені за порушенння вимог чинного податкового законодавства. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, апелянт у апеляційній скарзі просив розглянути праву у відсутності його представника, позивач подав заперечення на апеляційну скаргу та заяву про розгляд справи у його відстуності, тому відповідно до положень ч.1ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відповідно до ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Позивач сплатив 10069,68 грн. єдиного внеску на казначейський рахунок ДФС, що підтверджується квитанціями № 754 від 04 жовтня 2013 року, № 761 від 06 листопада 2013 року, № 776 від 13 грудня 2013 року, № 784 від 08 січня 2014 року, № 797 від 10 лютого 2014 року, № 807 від 07 березня 2014 року, № 817 від 07 квітня 2014 року, № 828 від 08 травня 2014 року, № 836 від 04 червня 2014 року, № 843 від 04 липня 2014 року, № 860 від 21 серпня 2014 року, № 872 від 12 вересня 2014 року, № 882 від 08 жовтня 2014 року, № 900 від 03 листопада 2014 року, № 921 від 19 грудня 2014 року, № 836 від 13 січня 2015 року, № 946 від 06 лютого 2015 року, № 959 від 05 березня 2015 року, № 978 від 06 квітня 2015 року, № 987 від 06 травня 2015 року, № 1002 від 05 червня 2015 року, № 1017 від 03 липня 2015 року, № 1040 від 05 серпня 2015 року, № 1053 від 02 вересня 2015 року.

Разом з тим, такий єдиний внесок позивач сплатив за помилково вказаним кодом на казначейський рахунок ДФС, і цей факт сторонами не оскаржується.

03 листопада 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернувся в Ужгородську ОДПІ з заявою про перерахування помилково сплачених сум єдиного соціального внеску з коду платежу: 71060000 на код платежу: 71040000 "Єдиний внесок для фізичних осіб, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність".

09 лютого 2016 року відповідач здійснив перерахування коштів за правильним кодом платежу.

21 жовтня 2016 року Ужгородська ОДПІ прийняла рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 1854,44 грн. та нараховано пеню у розмірі 4501,11 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що помилкове визначення позивачем розрахункового рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов'язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов'язання у визначений вказаною нормою ПК України строк, а відтак і для застосування на підставі п.126.1 ст.126 ПК України штрафних (фінансових) санкцій. Таким чином, оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені прийняте на підставі помилкових висновків Ужгородської ОДПІ про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог податкового законодавства.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

П.2 ч.1 ст.1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачає, що єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.9 цього Закону сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Згідно з ч.7-10 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. У разі сплати єдиного внеску готівкою - днем сплати єдиного внеску вважається день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Відповідно до ч.10,11 п.2 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу. За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. Тобто законодавцем встановлений критерій для настання юридичної відповідальності за порушення - це несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску, тобто таким платником повинна була бути допущена протиправна бездіяльність і така бездіяльність повинна була бути допущенна у строки, що встановлені для сплати єдиного внеску за відповідні періоди.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем у строк, встановлений ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" здійснено сплату єдиного внеску, проте помилково у квитанціях зазначено код платежу: 71060000 замість код платежу: 71040000 "Єдиний внесок для фізичних осіб, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність", і відповідач на підставі заяви позивача здійснив перерахування сплачених коштів на правильний рахунок.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що допущення помилки під час сплати єдиного внеску в строк, встановлений ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату чи несвоєчасну сплату необхідної суми єдиного внеску у визначений цим Законом строк, а тому не може бути підставою для застосування штрафів та нарахування пені, передбачених ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Колегія суддів звертає увагу на те, що збільшення суми грошового зобов'язання (шляхом прийняття оскаржуваного рішення про застосування штрафних санкцій) порушує право позивача мирно володіти своїм майном, визначення якого міститься у Першому Протоколі до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року (надалі також "Протокол 1 до Конвенції"), яка є частиною національного законодавства України згідно із ст.9 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення № від 21 жовтня 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 1854,44 грн. та нараховано пеню у розмірі 4501,11 грн. прийняте неправомірно та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Ужгородської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року у справі № 807/1585/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: О.М. Гінда

М.П. Кушнерик