Справа № 761/9433/17
Суддя: Піхур О. В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/9433/17
Провадження № 2-а/761/322/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона в 2014 році, у зв'язку із проведенням антитерористичної операції в Луганській області, була вимушена переміститися із м. Луганськ до м. Києва, де була зареєстрована Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації як особа, що перемістилася з тимчасово окупованої території або районів проведення АТО. Їй була надана щомісячна адресна допомога на покриття виплат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, яку отримувала з жовтня 2014 року по грудень 2015 року, оскільки виплата грошової допомоги була припинена на підставі того, що вона не була працевлаштована. 12.08.2016 року позивач працевлаштувалася на ТОВ «Одужуйте швидше» на посаду провізора у структурному підрозділі «Аптека № 5 м. Київ», що підтверджується копією Наказу № 125-к від 11.08.2016 року. Таким чином, вважає, що у зв'язку з працевлаштуванням обставини, що можуть вплинути на призначення адресної допомоги на наступний шестимісячний строк суттєво змінилися. 13.09.2016 року звернулася до відповідача із заявою щодо подовження виплати грошової допомоги. Листом № 35-0-192/16 від 17.09.2016 року відповідач повідомив про відмову у продовженні виплати грошової допомоги на підставі п. 3 та 7 Порядку надання адресної допомоги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505, оскільки вона не змогла протягом періоду, впродовж якого була призначена грошова допомога, влаштуватися на роботу. Вважає відмову УПЗСН Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації у призначенні щомісячної адресної допомоги на покриття виплат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, протиправною та такою, що порушує права та законні інтереси.

Тому, позивач просив суд визнати дії відповідача щодо відмови їй у призначенні щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, протиправними; зобов'язати відповідача призначити їй щомісячну адресну допомогу на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджену Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року та стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви та просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, звернувся до суду із запереченнями, в яких позов не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.07.2016 року (а.с. 6).

27.10.2014 року позивач стала на облік та звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення допомоги на покриття витрат для проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 505 (а.с. 19).

Управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації призначило позивачу допомогу на сім'ю в розмірі 1768,00 грн. на період з 27.10.2014 по 26.04.2015 року, а саме: на позивача - 442,00 грн., дитину ОСОБА_2 - 884,00 грн., ОСОБА_3 - 442,00 грн., що підтверджується відповідним рішенням від 07.11.2014 року (а.с. 20).

27.04.2016 року позивач повідомила УПСЗН Святошинської РДА про те, що вона була звільнена та їй провели перерахунок у зв'язку із зміною категорії, призначило позивачу допомогу на сім'ю в розмірі 1326,00 грн. (а.с. 21-26).

18.07.2016 року позивач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення її сім'ї щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 505 (а.с. 27).

12.08.2016 року позивача було прийнято на роботу в ТОВ «Одужуйте швидше» на посаду провізора в «Аптека № 5 м. Києва, що підтверджується копією Наказу № 126-к від 11.08.2016 року (а.с. 7).

13.09.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо продовження виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 28).

Листом № 35-0-192/16 від 17.09.2016 року відповідач повідомив про відмову у продовженні виплати грошової допомоги, керуючись п. 7 порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 505 повідомив, що позивач у першому періоді призначення адресної грошової допомоги на шестимісячний термін (з 27.10.2015 року по 26.04.2016 року) не використала право на працевлаштування, так як звільнилась 26.01.2016 року, для продовження адресної грошової допомоги необхідно було працевлаштуватись до 26.01.2016 року. Відповідно до п. 3 порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які перемішуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена згідно п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505: така грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах зх. питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах ( у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Для працездатних осіб грошова допомога призначається у розмірі 442 гривні на одну особу (члена сім'ї), а загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2400 гривень.

Згідно із пунктом 3 порядку надання щомісячної адресної допомоги, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї.

Статтями 1, 4, 20 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставою для взяття на облік такої особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" , на момент їх виникнення. Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до пункту 5 порядку, для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються. До заяви додається копія свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей та письмова згода довільної форми про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім'ї від інших членів сім'ї та згода на обробку персональних даних.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що якщо у складі сім'ї, який призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарської консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами 1 групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами 1 чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку, а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги) які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають у трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України чи в районах проведення антитерористичної операції, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування.

Згідно п. 12 порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України чи в районах проведення антитерористичної операції, але фактично не працюють; зняття з обліку особи, яка переміщується; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 17 Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а саме на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Системний аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що фізична чи юридична особа може оскаржити до адміністративного суду будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, шляхом подання адміністративного позову з вимогами, перелік яких міститься у частині четвертій статті 105 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскільки такий перелік не є вичерпним, особа може обрати й інші вимоги на захист своїх прав, свобод чи інтересів у сфері публічно - правових відносин, але, виходячи із закону, яким визначається порядок реалізації прав та свобод у сфері публічно-правових відносин, враховуючи компетенцію адміністративних судів (ст. 17 Кодексу), а також повноваження суду при вирішенні справи (ст. 162 Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 2 ст. 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до чинного закону, а саме чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду та вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Разом з тим, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин по справі та вимог законодавства, довів правомірність своїх дій.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, наданих пояснень та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для призначення позивачу щомісячної адресної допомоги на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, оскільки, позивач не використала своє право на працевлаштування, так як звільнилась 26.01.2016 року, та не працевлаштувалась до 26.01.2016 року, тим самим порушивши вимоги п.п. 3, 7 порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 № 505; відмова відповідача є правомірною, тому в задоволенні позову має бути відмовлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 18, 71, 93, 94, 99, 100, 104, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії- відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя