Справа № 461/1727/17
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5287/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.

представника апелянта: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Галицького районного суду м. Львова від 05.04.2017р. у справі № 461/1727/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання бездіяльність протиправною та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В:

07.03.2017 р. позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання бездіяльність щодо неподання висновку виплати грошової допомоги протиправною та зобов'язати надіслати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати грошової допомоги у звязку із встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію».

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 05.04.2017р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права

Апелянт просить суд, постанову Галицького районного суду м. Львова від 05.04.2017р. скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Представник апелянта ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарг, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до частково задоволення виходячи з наступних підстав.

30.09.2016 р. Наказом Головного управління національної поліції у Львівській області № 284 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_2, поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 патрульної поліції Самбірського відділу поліції ГУ НП, звільнено зі служби в поліції через хворобу з 10.10.2016 р. за п. 2 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно свідоцтва про хворобу №225 від 21.09.2016 р. в позивача виявлено захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ та встановлено, що він непридатний до військової служби у мирний час та обмежено придатний у воєнний час.

Із довідки серії 10 ААВ №887992 яка видана 02.11.2016 р. Львівською обласною медико-соціальною експертною комісією №1 видно, що ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Довідкою серії 12ААА №002360 яка видана 02.11.2016 року Львівською обласною медико-соціальною експертною комісією №1 позивачу визначено ступінь втрати працездатності 45%.

У листопаді 2016 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Львівській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із захворюванням, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Проте, станом на березень 2017 року позивачу не виплачено одноразову грошову допомогу та не направлено повідомлення про причини невиплати такої допомоги.

З 07.11.2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію».

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» порядок виплати одноразової грошової допомоги врегульовано нормами ст.23 Закону України «Про міліцію» та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Зокрема, відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п.3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку № 850).

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно пункту 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (який набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Однак, за змістом пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Виходячи з приписів зазначеної правової норми, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію» відповідно до Порядку №850 який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» та продовжує діяти на даний час.

Доводи апелянта на те, що позивач звільнився з посади в поліції, а тому одноразова грошова допомога має бути виплачена відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого (далі - Порядок № 4) наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними оскільки, це суперечить пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію».

Разом з тим, порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, зокрема, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

На час звернення позивача за призначенням одноразової грошової допомоги, Порядок №4 не містив положень, які регулювали порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги особам, яким встановлено групу інвалідності чи визначено втрату працездатності, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Лише, Наказом МВС України №916 від 12.09.2016 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1277/29409 від 22.09.2016 року внесені зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (наказ МВС №4), пункт 5 розділу 1 доповнено підпунктом 4 такого змісту:

« 4) пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ».

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що саме на Міністерство внутрішніх справ України покладено обов'язок прийняти рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги однак, всупереч наведеним положенням, відповідач заяву ( рапорт ) позивача не розглянув.

Разом з тим, вирішуючи питання про необхідність зобовязання відповідача надіслати висновок щодо виплати грошової допомоги, у звязку із встановленням ІІІ групи інвалідності колегія суддів зазначає, що вирішення вказаних питань, за умови наявності відповідних документів та їх відповідності вимогам закону, є виключною компетенцією Головного управління Національної поліції в Львівській області.

Враховуючи, що відповідачем не досліджувався заява ( рапорт) яку подав позивач для виплати відповідної грошової допомоги під час апеляційного розгляду, колегія суддів керуючись ст. 195 КАС України дійшла висновку про неможливість задоволення позовних вимог в цій частині, в спосіб, визначений позивачем.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що у даному випадку слід зобовязати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про встановлення йому одноразової грошової допомоги у звязку з отриманням ним інвалідності, захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. В решті вимог слід відмовити за безпідставністю вимог.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце, зокрема, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи тому, колегія суддів дійшла висновку, що постанову слід скасувати та прийняти нову якою позов задовольнити частково.

Керуючись ст.160, ст.195, ст.198, ст.202, ст.207, ст.212, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 05.04.2017р. у справі № 461/1727/17 скасувати та прийняти нову якою позов задовольнити частково.

Зобовязати Головне управління Національної поліції у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про встановлення одноразової грошової допомоги у звязку із отриманням ним інвалідності, захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання постановою законної сили.

Суддя ОСОБА_3
Суддя ОСОБА_4
Суддя ОСОБА_5
Постанова складена в повному обсязі 12.06.2017 року.