Справа № 803/1789/16
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/2796/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у справі №803/1789/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

08.12.2016 Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області, просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 04.11.2016 № про застосування фінансової санкції у вигляді штрафу.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 26.01.2017 в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26.01.2017 та постановити нову, якою позов задовольнити. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що алкогольні напої реалізовано позивачем за цінами, з урахуванням ціни постачання та торгівельної надбавки, операція з їх продажу проведена з дотриманням порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі. Під час перевірки проведено одну контрольну розрахункову операцію, реєстрація якої здійснена без порушення законодавства. Вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки поясненням представника відповідача про те, що при застосуванні фінансових санкцій відповідачем не взято до уваги факту реалізації алкогольних напоїв «Віскі», а фінансову санкцію застосовано виключно за реалізацію алкогольного напою «Ром». Апелянт зазначає, що жодного доказу щодо коду УКТ ЗЕД товару, реалізованого ОСОБА_3 представник відповідача суду не надав, відсутні такі й у документах контролюючого органу. Вказане, на переконання апелянта, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно винесено рішення про застосування фінансових санкцій від 04.11.2016 №, оскільки позивачем порушено вимоги Постанови №957, зокрема, щодо реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, що тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», відтак відсутні правові підстави для скасування вказаного рішення.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, відповідно до наказу №491 від 04.05.2016 та направлень на перевірку від 04.05.2016 №0000150 та №0000151 (а.с.10-12) посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області 05.05.2016 проведено фактичну перевірку з питань дотримання вимог чинного законодавства щодо обігу алкогольних напоїв і тютюнових виробів господарської одиниці - магазину «Магніт», що знаходиться за адресою: Волинська область, смт.Любешів, вулиця Маяковського, 18/А, де здійснює торгівельну діяльність ФОП ОСОБА_3

За результатами перевірки складено акт від 06.05.2016 відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (із змінами та доповненнями) та п.12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями).

Так, перевіркою контрольних стрічок Z-звітів електронного журналу РРО встановлено факт реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, чим порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме: 10.01.2016 згідно чеку №0004 реалізовано одну пляшку віскі «Блек», місткістю 0,5 л., за ціною 60,00 грн.; 04.02.2016 згідно чеку №0004 реалізовано одну пляшку віскі «Блек», місткістю 0,5 л., за ціною 60,00 грн.; 15.03.2016 згідно чеку №0009 реалізовано одну пляшку рому, місткістю 0,7 л., за ціною 81,00 грн. (а.с.7-8).

04.11.2016 на підставі акта перевірки від 06.05.2016 №03/70/40-01/НОМЕР_1 начальником ГУ ДФС у Волинській області прийнято рішення №, згідно з яким до ОСОБА_3 відповідно до абзацу тринадцятого частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 10000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої (а.с.14).

Вважаючи вказане рішення протиправним, ФОП ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент проведення перевірки, (далі ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Пунктом 75.1.3 ст.75 ПК України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до положень ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з підпунктами 80.2.2, 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Як вбачається зі змісту Наказу від 04.05.2016 №491 фактичну перевірку субєкта господарювання ОСОБА_3 наказано провести на підставі пп.80.2.2, 80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України з метою перевірки дотримання чинного законодавства щодо обігу алкогольних напоїв і тютюнових виробів (а.с.10).

Пунктом 80.4 статті 80 ПК України встановлено, що перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Відповідно до акта перевірки 05.05.2016 в магазині, що знаходиться за адресою смт.Любешів, вул.Маяковського, 18/а, контрольно-розрахунковою операцією придбано згідно чека №0008 одну пляшку горілки 0,5 л. «Пшеничний лан» 40% об. спирту ціною 55 грн, згідно чека №0009 пачку сигарет «ЛД компакт» сині за ціною 11 грн. на загальну суму 66 грн.

Проте, підставою для застосування до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу, згідно з актом перевірки, стало встановлення факту реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, чим, на переконання контролюючого органу, порушено вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», а саме: 10.01.2016 згідно чеку №0004 реалізовано одну пляшку віскі «Блек», місткістю 0,5 л., за ціною 60,00 грн.; 04.02.2016 згідно чеку №0004 реалізовано одну пляшку віскі «Блек», місткістю 0,5 л., за ціною 60,00 грн; 15.03.2016 згідно чеку №0009 реалізовано одну пляшку рому, місткістю 0,7 л., за ціною 81,00 грн (а.с.7-8).

Так, спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 №481/95-ВР, в редакції чинній на час проведення перевірки (далі Закон №481/95-ВР).

Відповідно до ст.1 Закону №481/95-ВР алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка обємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206, 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка обємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 13 частини 2 ст.17 Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень; мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за 1 літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари; мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.

Частиною 10 статті 18 Закону №481/95-ВР надано Кабінету Міністрів України право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року № 957 встановлено розміри мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв згідно з якою мінімальна роздрібна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту, що застосовується з 1 вересня 2015 року для «Віскі» (код УКТЗЕД - 2208 30) становить 545грн., для «Рому» (код УКТЗЕД - 2208 40) 545 грн., для «інших алкогольних напоїв» (код УКТЗЕД - 2208 90) - 274,5грн.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача фінансової санкції у вигляді штрафу є, на переконання відповідача, реалізація ФОП ОСОБА_3 10.01.2016, 04.02.2016 та 15.03.2016 саме «віскі» (міцний ароматний алкогольний напій, отриманий із різних видів зерна з використанням процесів під солодження, бродження, перегонки і довготривалої витримки в дубових бочках, якому присвоєно код УКТЗЕД 2208 90 6900) та «рому» (міцний алкогольний напій з витриманого спирту, є продуктом бродіння та перегонки соку цукрової тростини, код УКТЗЕД 220840), а не як зазначає позивач: «напою алкогольного солодового із зазначенням власної назви продукту, яка міститься у накладній».

Водночас, вказані алкогольні напої згідно з відомістю про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) (а.с.9) при проведенні перевірки серед фактичних залишків запасів не виявлені, а відтак контролюючий орган не мав можливості ідентифікувати алкогольні напої реалізовані 10.01.2016 згідно чеку №0004; 04.02.2016 згідно чеку №0004; 15.03.2016 згідно чеку №0009, а тому обовязку доведення правомірності прийнятого ним рішення не дотримав.

У письмових запереченнях на позовну заяву, запереченнях на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях відповідачем зазначено, що саме у звязку з необхідністю здійснити розрахунок фінансової санкції та отримати інформацію щодо придбання підприємцем віскі «Блек» 0,5 л та рому 0,7 л комісією вирішено продовжити розгляд матеріалів перевірки.

Щодо вказаного, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону №481/95-ВР рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95-ВР визначено Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790 (далі Порядок №790).

Відповідно до п.5 Порядку №790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, акт перевірки додержання субєктом господарювання встановлених законодавством вимог, обовязкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства.

Пунктом 6 Порядку №790 встановлено, що рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством. Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача надав протокол засідання комісії щодо розгляду матеріалів перевірки СПД ОСОБА_3 від 16.06.2016 з якого вбачається, що з метою всебічного, повного та обєктивного зясування обставин справи, отримання додаткових доказів по справі, а саме накладних на отримання віскі «Блек» 0,5 л та рому 0,7 л, що продані за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, вирішено продовжити розгляд матеріалів перевірки, але не пізніше 04.11.2016.

Відповідно до ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

З матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що 17.06.2016 Головне управління ДФС у Волинської області підприємствам оптової торгівлі алкогольними напоями (згідно переліку) надіслало лист-запит №3078/10/03-20-40-02-11 про надання інформації щодо придбання, зокрема, позивачем, алкогольних напоїв до 10.01.2016 віскі «Блек Джек» 0,5 л, до 15.03.2016 рому 0,7 л (а.с.33-34).

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідач відповіді на зазначений запит від ТОВ «Північний Центр ЛТД», оптового реалізатора вказаних алкогольних напоїв, від якого такі в подальшому надійшли до ФОП ОСОБА_3, як це зазначено у позовній заяві, не отримано.

Відповідно до наявних в матеріалах справи листів, надісланих на запит суду першої інстанції, встановлено, що Луцька філія ТОВ «Північний Центр ЛТД» не співпрацює з ФОП ОСОБА_3 (а.с.51), тоді як Ковельська філія ТОВ «Північний Центр ЛТД» співпрацює з ФОП ОСОБА_3 з травня 2016 року (а.с.58). Інформація щодо співпраці Рівненської філії ТОВ «Північний Центр ЛТД» з позивачем в матеріалах справи відсутня.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки контролюючого органу, щодо порушення позивачем вимог Постанови №957 зроблено лише на підставі даних отриманих з контрольних стрічок Z-звітів та зазначених у чеках №0004 від 10.01.2016, №0004 від 04.02.2016, №0009 від 15.03.2016, без перевірки реалізованих алкогольних напоїв на відповідність кодам УКТ ЗЕД, тоді як відповідно до абз.13 ч.2 ст.17 Закону №481/95-ВР безпосереднім об'єктом правопорушення (предметом) є конкретний алкогольний напій, який відповідно до згаданих положень статті 1 Закону та відповідно до Постанови №957 визначається за кодом УКТ ЗЕД, а не за назвою в документах суб'єкта господарювання. Експертиза щодо автентичності проданих алкогольних напоїв контролюючим органом не могла проводитись з обєктивних причин відсутності експертного взірця.

При цьому суд апеляційної інстанції зауважує, що висновок контролюючого органу щодо порушення ФОП ОСОБА_3 вимог Постанови №957 має підтверджуватися належними та допустимими доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що статтею 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР визначено, що фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті; контрольна стрічка - копії розрахункових документів послідовно сформованих реєстратором розрахункових операцій, що надруковані або створені в електронній формі таким реєстратором, а також копії фіскальних звітних чеків у разі створення контрольної стрічки в електронній формі.

З метою виконання вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та удосконалення нормативно-правових актів, повязаних із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій, Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів.

Відповідно до Розділу ІІ Положення про форму та зміст розрахункових документів фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - касовий чек) - розрахунковий документ, надрукований реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги).

До обовязкових реквізитів касового чеку вказаним Положенням віднесено, зокрема, назва товару (послуги) - слово, поєднання слів або слова та цифрового коду, які відображають споживчі ознаки товару (послуги) та однозначно ідентифікують товар чи послугу в документообігу субєкта господарювання.

Аналогічні положення закріплювались Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затвердженим наказом ДПА України від 01.12.2000 №614 (діючого станом на січень лютий 2016 року).

Відтак, відповідно до вказаних положень субєкт господарювання зобов'язаний внести в РРО дані, які б повністю відповідали накладній на отримання товару з тим, щоб його можна було ідентифікувати за документами про поставку, що позивачем було дотримано.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).

Аналізуючи норми чинного законодавства та обставини справи суд апеляційної інстанції не може погодитись з висновками суду першої інстанції щодо доведеності відповідачем реалізації позивачем як субєктом господарювання алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої і як наслідком, правомірності оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи положення адміністративного принципу «законності» (ст.9 КАС України), «поняття докази» (ст.69 КАС України), пояснення представника позивача та представника відповідача, суд апеляційної інстанції вважає висновок суду першої інстанції щодо доведеності факту реалізації Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 алкогольних напоїв за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на такі напої, таким, що не підтверджений належними доказами.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення позову.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 1191,21 грн. (тисяча сто девяносто одну гривню двадцять одну копійку) судового збору

Керуючись статтями 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у справі №803/1789/16 скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 04.11.2016 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 1191,21 грн. (тисяча сто девяносто одну гривню двадцять одну копійку) судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_1
Повний текст Постанови складено 13.06.2017р.