Справа № 758/10332/16-а
Суддя: Трегубенко Л. О.
Дата ухвалення: 2016-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О.,

при секретарі - Лемішко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

18.08.2016 позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління ПФ України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання з 01.01.2016 здійснити перерахунок і виплату різниці пенсії за вислугу років без обмежень максимального розміру відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час призначення пенсії), в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Генеральної прокуратури України від 29.06.2016 №18-1031зп.

Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 02.04.2010 звільнився з посади заступника начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України і відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( чинної на час призначення пенсії) отримує пенсію за вислугу років в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

11.07.2016 звернувся до Центрального об'єднаного управління ПФ України в м. Києві з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії без обмежень її максимального розміру відповідно ч. ч. 1, 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час призначення пенсії) від суми заробітної плати, розмір якої визначений у довідці Генеральної прокуратури України від 29.06.2016 №18-1031зп, у задоволенні якої рішенням начальника управління від 18.07.2016 №13906/03 відмовлено.

Вважає дії управління протиправними, такими, що порушують його конституційні права на пенсійне забезпечення, просив позов задовольнити.

Відповідач, Центральне об'єднане управління ПФ України в м. Києві позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні просив відмовити, у письмових запереченнях зазначив, що відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України позивачем подано адміністративний позов після закінчення строків звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів і має бути залишеним без розгляду.

Крім того, зазначив, що позивач перебуває в управлінні на пенсійному обліку та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», для перерахунку якої відсутні правові підстави, посилаючись на наступне.

Відповідно ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (чинної до 01.01.2015) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набував права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадився з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 (№76-VІІ) з 01.01.2015 внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-ХІІ), частина 18 викладена в такій редакції - «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Відповідно ч. 1 п. 3 розділу XII - «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 (№1697-VІІ), у зв'язку з набранням чинності цим Законом, визнаний таким, що втратив чинність, Закон України «Про прокуратуру» (№1789-ХІІ), крім частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1я. які не стосуються питань перерахунку пенсій.

Відповідно рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99, за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, що закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Посилання позивачем на ч. ч. 13, 17, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-ХІІ) про здійснення перерахунку пенсії є безпідставними, оскільки вказані норми втратили чинність.

Відповідно ст. 2 розділу І Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 (№3668-УІ ) та ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» в редакції п.15 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 (№ 213-УІІІ), розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Позивач посилається на те, що з 01.12.2015 відбулося підвищення посадових окладів працівників прокуратури відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», проте надав довідку Генеральної прокуратури від 29.06.2016 № 18-1031 зп про заробітну плату працівника на відповідній посаді станом на 13.10.2015 в розмірі 35 770,98 грн.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» 1789-ХІІ (в редакції чинній до 15.07.2015) пенсія призначається в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 4 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-УІ максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п'яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 08.12.2014 прожитковий мінімум для працездатних осіб у жовтні 2015 становить 1378,00 грн.

Отже максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, на яку нараховується єдиний внесок у жовтні 2015 року становить 34 450,00 грн. (1378 х 25), тому вимоги позивача врахувати заробітну плату в розмірі 35450,00 грн. безпідставні.

Сторони подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з наведених у заяві підстав, просить задовольнити, представник відповідача не визнав з підстав, наведених у письмових запереченнях, у задоволенні просить відмовити.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у ній даних і доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд установив, що позивач працював у органах прокуратури, з 02.04.2010 звільнився з посади заступника начальника Головного управління військових прокуратур Генеральної прокуратури України та відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( чинної на час призначення пенсії) йому призначена пенсія за вислугу років в розмірі 90 відсотків від розміру місячної заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» з 01.12.2015 встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери.

Відповідно пункту 3 частини 1 цієї постанови у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов'язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців (крім військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), розміри яких затверджено, у тому числі, постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури».

У зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури, 11.07.2016 позивач за місцем перебування на пенсійному обліку звернувся до Центрального об'єднаного управління ПФ України в м. Києві з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії без обмежень її максимального розміру відповідно ч. ч. 1, 13 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (чинної на час призначення пенсії) від суми заробітної плати, розмір якої визначений у довідці Генеральної прокуратури України від 29.06.2016 №18-1031зп, у задоволенні якої листом від 18.07.2016 за №13906/03 за підписом начальника управління відмовлено за відсутності законних підстав.

Суд, вирішуючи даний адміністративний спір, виходить з того, що на момент призначення позивачу пенсії умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів були визначені ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 (№1789-ХІІ), редакція якої змінювалась.

Відповідно положень ч. ч. 1, 12, 17 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» ( чинної на час призначення пенсії позивачу), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Тобто, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України «Про прокуратуру», на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 (№ 3668-VI), який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 (№ 1789- ХІІ), зокрема, у разі призначення, змінено у відсотках розмір пенсії за вислугу років прокурорам і слідчим та обмежено її максимальний розмір, так:

- «пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії»;

- «максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону передбачено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулюють частини 13, 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 (№ 1789- ХІІ), положення яких у зв'язку з прийняттям Закону України від 08.07.2011 «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (№ 3668-VI) змін не зазнали, змінилась лише нумерація частин цієї статті.

Відповідно ч. 18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (чинної до 01.01.2015) призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадився з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набував права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсії провадився з урахуванням фактично отримуваних працівниками виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 (№76-VІІ) з 01.01.2015 внесені зміни до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (№1789-ХІІ), частина 18 викладена в такій редакції - «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

Відповідно ч. 1 п. 3 розділу XII - «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 (№1697-VІІ), у зв'язку з набранням чинності цим Законом, визнаний таким, що втратив чинність, Закон України «Про прокуратуру» (№1789-ХІІ), крім частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, які не стосуються питань перерахунку пенсій.

Отже суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивачу мають застосовуватись норми, що визначають розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, які діяли на момент призначення пенсії, без урахування змін до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», внесених Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» щодо розміру пенсії у відсотках, що стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, суд виходить з положень Конституції України і відповідних правовий висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10.12.2013 у справі № 21-348а13, від 17.12.2013 у справі №21-445а13, від 06.10. 2015 у справі №21-2432а15, зокрема, що «внесені Законом N 3668-VI зміни до статті 501 Закону N 1789-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 501 Закону N 1789-XII, які змін у зв'язку із прийняттям Закону N 3668-VI не зазнали.

Крім того, вирішуючи питання про застосування цього Закону в часі, колегія суддів виходить із того, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (Рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 N 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03. 2002 N 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства».

Відповідно положень ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Слід врахувати, що норми ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII (з доповненнями і змінами), які безпосередньо визначали умови перерахунку пенсій, були виключені, та ці питання віднесені до компетенції Кабінету Міністрів України з набранням чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 (№76-VIII) з 01.07.2015.

Пунктом 16 розділу III Прикінцевих положень цього Закону зобов'язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто до кінця січня 2015, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

Відповідно ч. ч. 13, 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 ( №1697-VII), що набрала чинності на час звернення позивача за перерахунком пенсії, пенсії за вислугу років призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже чинним на момент звернення позивача до уповноваженого органу (територіального органу Пенсійного фонду України) законодавством передбачена можливість перерахунку раніше призначених пенсій, відтак встановлене право особи, яка отримує відповідно до законодавства про прокуратуру пенсію за вислугу років, на її перерахунок за певних умов та в порядку, які на даний час Урядом України не визначені.

За таких обставин, особа, маючи відповідне право, перебуває в стані невизначеності внаслідок тривалої бездіяльності компетентного органу, та не може його реалізувати.

Відповідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005, у разі якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014 дійшов висновку, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Виходячи з положень ст. ст. 22, 58 Конституції України у частині того, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, та що права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, суд дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії в зв'язку з прийняттям постанови Кабінетом Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», на підставі відповідної довідки Генеральної прокуратури України про розмір заробітної плати працівника за відповідною посадою, яку він обіймав перед виходом на пенсію, при здійсненні якого мають застосовуватися норми, що визначали розмір пенсії, умови та порядок перерахунку, які діяли на момент призначення пенсії.

Суд вважає право позивача на перерахунок пенсії безперечним, а забезпечення цього права становить суть взятих державою на себе зобов'язань, тому відмова в здійсненні такого перерахунку є протиправною.

Суд відхиляє доводи відповідача, наведені в обгрунтування заперечень безпідставними, оскільки положення нормативно-правових актів, на які він посилається, поширюються виключно на правовідносини щодо призначення пенсії, а не її перерахунку, а сумніви щодо правильності, достовірності довідки Генеральної прокуратури від 29.06.2016 № 18-1031 зп, наданої позивачем, в якій зазначена заробітна плата працівника на відповідній посаді станом на 13.10.2015 в розмірі 35 770,98 грн., не є підставою для відмови у перерахунку пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», та можуть бути усунені шляхом витребування повторної відповідної довідки.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 2 статті 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності у позивача права на перерахунок пенсії, та протиправності відмови у здійсненні такого.

Щодо часу здійснення перерахунку, то суд виходить з того, що відповідно ч. ч. 4, 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

З огляду на дану норму закону, суд вважає, що підставою для перерахунку пенсії є подання до органу Пенсійного фонду України відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Зважаючи на те, що позивач подав заяву до відповідача про перерахунок пенсії 11.07.2016, то пенсія підлягає перерахунку з 01.07.2016 , а не з 01.02.2016 ( з урахуванням ст. ст. 99, 100 КАС України), отже адміністративний позов підлягає частковому задоволенню..

Відповідно ч. 1 ст. 98 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у постанові суду або ухвалою.

Частиною 1 ст. 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при поданні адміністративного позову сплатив судовий збір в розмірі 551,20 грн., які підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві ( квитанція № 16139564 від 10.08.2016 на а.с.14).

На підставі наведеного, ст. ст. 19, 22, 46, 58, 64 Конституції України, ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, №1789-XII, ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014, №1697-VII, рішень Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005, у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014, правових висновків Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі № 21-348а13, від 17.12.2013 у справі №21-445а13, від 06.10. 2015 у справі №21-2432а15, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015, № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 10, 11, 13, 17-19, 69-71, 86, 94, 99, 100, 104, 158-163, 167, 185, 186, 244-1, 254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років відповідно ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991, №1789-XII, на підставі відповідної довідки Генеральної прокуратури України про заробітну плату працівника за посадою, яку він обіймав перед звільненням на пенсію.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві з 01.07.2016 здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії за вислугу років без обмежень її максимального розміру на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-XII, в розмірі 90% від суми заробітку працівника за відповідною посадою, яку він обіймав перед виходом на пенсію на підставі довідки Генеральної прокуратури України, та виплатити різницю пенсії з урахуванням раніше проведених виплат.

Присудити на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань сплачені ним судові витрати в розмірі 551 грн. 20 коп. (п»ятьсот п»ятьдесят одну грн. коп. 20).

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд міста шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Якщо постанова була винесена у письмовому провадженні або у разі застосування ч. 3 ст. 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Л. О. Трегубенко