Справа № 161/2786/17
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/2786/17
Провадження № 2-а/161/495/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Олексюка А.В.,

при секретарі - Шолом С.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського ГРПП № 2 Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області Бліндера Святослава Михайловича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до поліцейського ГРПП № 2 Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області Бліндера С.М. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовуОСОБА_1 зазначив, що 11.02.2017 року поліцейським ГРПП № 2 Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області Бліндером С.М. винесено постанову серії БР № 373126 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. У вказаній постанові інспекторпосилається на те, що 11.02.2017 року о 12.55 год. позивач рухаючись автомобілем Skoda, номерний знак НОМЕР_1, поблизу м. Луцька в напрямку с. Лище Луцького району Волинської області, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п.п. 15.9 (ґ) ПДР України. З даною постановою позивач не згідний, вважає її незаконною, просить суд скасувати дану постанову.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві та просив суд задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 128 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.02.2017 року відносно позивача поліцейським ГРПП № 2 Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області Бліндером С.М. винесено постанову серії БР № 373126 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.(а.с. 5).

З даної постанови вбачається, що 11.02.2017 року о 12.55 год. ОСОБА_1 рухаючись автомобілем Skoda, номерний знак НОМЕР_1, поблизу м. Луцька в напрямку с. Лище Луцького району Волинської області, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п.п. 15.9 (ґ) ПДР України (а.с. 5).

З пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що 11.02.2017 року він виїхавши за межі с. Підгайці, вирішив перевірити тиск у колесах автомобіля, оскільки попереду була розміщена АЗС «Аветра» з автоматом для підкачки коліс. Ним була здійснена зупинка на узбіччі за поворотом до тепличного комбінату на відстані приблизно 30 метрів до зупинки громадського транспорту, біля якої був знак пішохідний перехід та увімкнено аварійні вогні. Точну відстань до пішохідного переходу було визначити неможливо, оскільки дорога була вкрита снігом. Вказував, що відстань від місця зупинки до пішохідного переходу була більшою, ніж 10 м. При цьому, навпроти АЗС «Аветра» в районі повороту в с. Лище знаходився автомобіль поліції, відстань якого до його автомобіля була близько 500 м. Після огляду автомобіля він продовжив рух, після чого був зупинений відповідачем на тій підставі, що здійснив зупинку на пішохідному переході.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із п.15.9 "ґ " ПДР України зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду та Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

У відповідності до п. 1.10 ПДР України, зупинкою є припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Частиною 1 статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, зокрема, є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Згідно ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем вимог п.п. 15.9 (ґ) ПДР України в матеріалах справи відсутні і такі суду не представлені відповідачем, тому суд вважає недоведеним факт вчиненян позивачем правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відсутні будь-які достовірні, належні та допустимі докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 373126 від 11.02.2017 року винесену відносно ОСОБА_1 необхідно скасувати як неправомірну.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 10, 11, 71, 159, 163, 167 КАС України, на підставі ст.ст. 256, ч.2 ст. 293 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Постанову серії БР № 373126 від 11.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП визнати протиправною та скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк