Справа № 428/3172/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Журавель Т.С.
Суддя-доповідач - Арабей Т. Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року справа №428/3172/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 квітня 2017 року у справі № 428/3172/17 за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 3/05-04/01-10/127 від 17 березня 2017 року та закрити провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 3/05-04/01-10-127 від 17 березня 2017 року та закриття справи про адміністративне правопорушення (а.с. 1-2).

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення № 3/05-04/01-10-127 від 17 березня 2017 року. В задоволені решти позовних вимог відмовлено (а.с. 33-34).

Не погодившись з судовим рішенням, Сєвєродонецька міська виконавча дирекція Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 квітня 2017 року у справі № 428/3172/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що правопорушення вчинене позивачем є триваючим, відтак на позивача накладене адміністративне стягнення відповідно до положень ст. 165-5 КУпАП, яке накладається не пізніше ніж через два місяці з дня його виявлення ( з дати складання та підписання акту перевірки).

Крім того, апелянтом зазначено, що правопорушення у сфері соціального страхування, враховуючи специфіку взаєморозрахунків та характер вчинених правопорушень може тривати до того часу, поки сама особа не припинить його, вчинивши згідно із законом певні дії, або факт правопорушення не буде виявлено компетентним органом при проведенні перевірок і установити які можна лише під час документальної передвіки на підставі первинних документів (а.с. 29-41).

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

В суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до копії постанови № 3/05-04/01-10-127 про накладення адміністративного стягнення від 17 березня 2017 року в.о. директора Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_3, розглянувши протокол про адміністративне правопорушення №3 від 14 березня 2017 року стосовно ОСОБА_2, завідувача сектору фінансового забезпечення - головного бухгалтера Управління культури, національностей та релігій Луганської області, та акт перевірки № 18 від 10 березня 2017 року, встановлено, що позивач допустила порушення порядку використання страхових коштів на виплату матеріального забезпечення на суму 185,16 грн., допомога виплачена застрахованій особі після встановлення 3 групи інвалідності МСЕК, а саме: 08 квітня 2016 року страхувальником, згідно одержаного 01 квітня 2016 року від Сєвєродонецької МВД ЛОВ ФСС з ТВП фінансування, відповідно до наданої заяви - розрахунку №58/248 СЄВ від 17 березня 2016 року, виплачена допомога по тимчасовій втраті працездатності за листком непрацездатності: серія АГТ №250729 ОСОБА_4 з 17 лютого 2016 року по 16 березня 2016 року. Такі дії завідувача сектору фінансового забезпечення - головного бухгалтера Управління культури, національностей та релігій Луганської обласної державної адміністрації - ОСОБА_2 є порушеннями п.2 ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 165-5 КУпАП, ухвалено накласти на позивача штраф у розмірі 153 грн. (а.с. 3)

Спірним питанням у справі є правомірність прийняття спірної постанови та накладення на позивача адміністративного штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що адміністративне правопорушення, вчинене позивачем не є триваючим, оскільки дія була закінченою моментом використання коштів, і це мало місце у строк понад два місяці до часу розгляду даного адміністративного правопорушення. При цьому, суд дійшов висновку, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не входить до повноважень адміністративного суду під час розгляду справи за правилами КАС України, відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 165-5 КУпАП передбачено, що порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами, які використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо використання страхових коштів, - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2 ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Враховуючи вищевикладене, та те, що позивач є посадовою особою Управління культури, національностей та релігій Луганської обласної державної адміністрації, яка порушила порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування, відносно неї було складено протокол від 14.03.2017 року про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.165-5 КУпАП.

Однак, ч. 1 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" постановлено, що при перевірці додержання органом (посадовою особою) встановленого ст.38 КпАП України двомісячного строку застосування адміністративного стягнення судам слід мати на увазі, що при правопорушеннях, які тривають (самоправне зайняття жилого приміщення - ст. 151 КпАП України, порушення або невиконання встановлених правил пожежної безпеки - ст. 175 КпАП України, невиконання обов'язків по вихованню і навчанню дітей - ст. 184 КпАП України та ін.), зазначений строк обчислюється з дня виявлення правопорушення.

З аналізу норм права, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Зі змісту постанови № 3/05-04/01-10-127 про накладення адміністративного стягнення від 17 березня 2017 року вбачається, що позивач одноразово, 08 квітня 2016 року, допустила порушення порядку використання страхових коштів на виплату матеріального забезпечення, згідно одержаного 01 квітня 2016 року від Сєвєродонецької МВД ЛОВ ФСС з ТВП фінансування.

Таким чином, адміністративне правопорушення, вчинене позивачем не є триваючим, оскільки дія була закінченою моментом використання коштів, і це мало місце у строк понад два місяці до часу розгляду даного адміністративного правопорушення, відтак суд відхиляє доводи апелянта про тривалість здійснення правопорушення позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача в частині скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому вважає обґрунтованим вихід суду за межі позовних вимог для повного захисту прав позивача, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, та визнання спірної постанови протиправною.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В іншій частині постанова суду першої інстанції не оскаржувалась.

Згідно ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 квітня 2017- залишити без задоволення.

Постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19 квітня 2017 року у справі № 428/3172/17- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Судді Т.Г.Арабей

І.В.Геращенко

Г.М. Міронова