Справа № 213/931/17
Суддя: Нестеренко О. М.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/931/17
Номер провадження 2-а/213/30/17
П О С Т А Н О В А

06 червня 2017 року Суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Нестеренко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Кривому Розі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Шевченка Станіслава Вадимовича, третя особа - Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який в наступному уточнив, та просить скасувати постанову від 04.03.2017 серії АР № 138331 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, винесену відповідачем - інспектором роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Шевченком Станіславом Вадимовичем.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 04.03.2017 відповідачем було винесено у відношенні нього постанову про адміністративне правопорушення з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. за те, що він, керуючи належним йому легковим автомобілем НОМЕР_1, нібито порушив правила зупинки, чого насправді не було.

Позивач в своєму позові зазначив, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню, викладені в ній обставини не відповідність фактичним обставинам справи, зміст постанови є надуманим, оскільки в його діях порушень Правил дорожнього руху не було, а тому подія та склад адміністративного правопорушення відсутні.

Як зазначив позивач, відповідач ані під розписку, ані в іншій формі не роз'яснював йому права відповідно до ст. 268 КУпАП, не забезпечив його право на професійну правову допомогу і навіть про таке право взагалі не роз'яснивпід розписку. Крім того в порушення цієї норми Відповідач позбавив його права подати докази на підтвердження своєї позиції, категорично відмовився приймати його пояснення на спростування позиції Відповідача, розглядати клопотання Позивача. До того ж, в текст оскаржуваної постанови Відповідач неправомірно, діючи упереджено, не вніс відомостей, чи надавав Позивач будь-які пояснення, чи заявляв він, чи не заявляв ті чи інші клопотання, не роз'яснив навіть у чому конкретно і за яких обставин звинуватив його у вчиненні адміністративного правопорушення, і не навів ніяких мотивів.

Крім того, в порушення п.9 р. IV Інструкції з оформлення матеріалів адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом МВС України від 06.11.2015р. № 1376, текст постановивикладено умисно нерозбірливо, без зазначення адекватним для нормального візуального сприйняття відповідного пункту ПДД;також нерозбірливо зазначено ім'я, по батькові, спеціальне звання на підтвердження належності до Національної поліції України посадової особи, що винесла оскаржувану постанову.Постанова не містить опису обставин, встановлених під час розгляду справи, а також - дати, часу та місця ймовірного вчинення ймовірного адміністративного правопорушення, оскільки згідно в рішенні Конституційного Суду України № 1-11/2015 від 26.05.2015 щодо офіційного тлумачення ч.1. ст. 276 КУпАП йдеться про неприпустимість ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення і місця розгляду справи; в постанові також відсутнє зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

Позивач зазначив, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання хоча б на будь-який із доказів, передбачених нормами КУпАП, та в порушення ст.ст. 280, 283 КУпАП збирання таких доказів Відповідачем взагалі не здійснювалося як таке, і це із наявних матеріалів є очевидним. Зміст складеної Відповідачем постанови свідчить про те, що в порушення ст. 252 КУпАП оцінка доказів ним взагалі не здійснювалася, Відповідач не вжив жодного заходу із встановлення свідків події та їх опитування щодо обставин події і, відповідно - з документальної фіксації пояснень свідків на предмет підтвердження чи спростування обставин даної події.

Також позивач у своєму позові стверджує, що оскаржувана ним постанова винесена відповідачем із порушенням норм КУпАП, оскільки на думку Позивача Відповідач передчасно виніс постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення, на що не мав правових підстав, оскільки без складання протоколу розглядаються певна категорія справ, до яких не відноситься подія, викладена у оскаржуваній постанові.

Позивач зазначив, що Відповідачем порушена процедура розгляду справи, його дії є протиправними, а тому винесена ним постанова не може вважатися законною та підлягає скасуванню.

Належним чином повідомлений позивач /а.с.43/ в судове засідання не з'явився, надав довіреність на представництво своїх інтересів в суді ОСОБА_5 /а.с. 15/. Представник позивача - ОСОБА_6 до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити /а.с.45/.

Відповідач Шевченко С.В. про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, в установленому порядку /а.с.44/, але в судове засідання не з'явився, надав заперечення проти позову, згідно з якими він діяв в межах закону, та обгрунтовано виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Зазначив, що під час патрулювання 04 березня 2017 року о 16.00 годині у м. Кривому Розі по пр. Перемоги біля будинку № 11 в порушення правил дорожнього руху зупинився у невстановленому місці автомобіль НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Він підійшов до транспортного засобу, повідомив свою посаду, прізвище та почав з'ясовувати причини зупинки у невстановленому місці, на що відповідач відповів, що зупинився на секунду, та двигун машини не заглушив. Переконавшись, що ним виконано вимоги ст. 278 КУпАП, що розгляд справи відноситься до компетенції Національної поліції, він повідомив позивача, що у відношенні нього відкрита адміністративна справа, та перейшов до її розгляду. При цьому ніяких клопотань від позивача не надходило, письмових пояснень він не надав, а усні - зареєстровані за допомогою нагрудного відеореєстратора поліцейського, що є одним із доказів у справі. Щодо місця розгляду справи, зазначив, що згідно з ч.6 ст. 276 КУпАП Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. До того ж, притягнення особи до адміністративної відповідальності у випадках, визначених ст.258 КУпАП, фактично відбувається у скороченому провадженні, яке передбачає зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Зазначив, що позивач спотворює дійсні обставини справи з метою ухилитися від адміністративної відповідальності. В задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи - Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, в установленому порядку, але в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника /а.с. 46/.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з'явились, на підставі ч. 4 ст.122 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Вивчивши надані суду матеріали справи, письмові заперечення відповідача, дослідивши відеозапис, наданий відповідачем, оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність в тому числі за порушення правил зупинки транспортних засобів.

Судом встановлено, що передбачена ст.ст. 278, 279, 280 КУпАП процедура розгляду адміністративного матеріалу Відповідачем дотримана, що підтверджується наданими суду доказами.

Так, відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, до органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, віднесено органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції серед іншого розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналогічний порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та винесення постанови по справі без складання протоколу передбачено і п. 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 року, відповідно до якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням.

Нормою частини 1 статті 276 КУпАП, передбачено загальне правило розгляду справи про адміністративне правопорушення, згідно з якою справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 1 ст. 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Однак, законодавцем передбачені випадки, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Такий випадок передбачений ч. 4 ст. 258 КУпАП, яка є імперативною спеціальною нормою, яка надає право уповноваженим особам Національної поліцій України у випадках встановлених законом, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Тобто, законом передбачені спеціальні випадки, коли постанова може бути винесена на місці вчинення адміністративного правопорушення, та загальне правило, коли постанова по справі про адміністративне правопорушення виноситься за місцем його вчинення за результатами розгляду справи про таке правопорушення, які не слід ототожнювати, оскільки вони мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст.

Підсумовуючи наведене, слід дійти висновку, що посилання позивача на те, що відповідач не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення, є безпідставними та неаргументованими, оскільки складання протоколу у випадках вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, діючим законодавством не передбачено, а відповідач у справі, діючи в межах наданих йому законом повноважень, мав право розглянути вказане адміністративне правопорушення та винести постанову серії АР № 138331 від 04.03.2017 одразу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Що стосується доводів Позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування щодо правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У ст.80 КАС України зазначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

За таких обставин суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що він не порушував правила дорожнього руху України, оскільки вони підтверджуються наявними в матеріалах справи належними доказами, зокрема оглянутим судом відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського /а.с.33/.

Так, з наданого відповідачем Шевченком С.В. та оглянутого судом диску відеозапису з місця події, вбачається, що працівник поліції підходить до автомобіля НОМЕР_1, який перебував без руху в кармані біля зупинки громадського транспорту. За кермом даного автомобіля перебуває водій ОСОБА_2, якому працівник поліції роз'яснює, що даний автомобіль здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», а тому водій ОСОБА_2 буде притягнутий до адміністративної відповідальності.

При складанні постанови працівник поліції роз'яснив ОСОБА_2 суть правопорушення, та його права, а також порядок оскарження постанови. При цьому, як встановлено з відеозапису, ОСОБА_2 була зрозуміла суть порушення норм ПДР, проти своєї провини він не заперечував, жодних клопотань, в тому числі про правову допомогу, про надання доказів - він не заявляв. Навпаки, підтвердив поліцейському, що він зупинився на секунду, тому і двигун не глушив, тобто факт скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення зафіксовано.

З огляду на пояснення ОСОБА_2 при складанні постанови, суд вважає його твердження у позові про те, що працівник поліції не роз'яснив йому підставу притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема пункту ПДР, є надуманими та такими, що спростовуються дослідженими доказами.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було дотримано вимоги ст.268 КУпАП стосовно роз'яснення позивачу його прав, отже посилання позивача на те, що він начебто не мав можливості скористатися послугами захисника, та підготуватися до розгляду справи, суд вважає необгрунтованими.

В постанові зазначено, що позивач своїми діями порушив вимоги п.15.9е Правил дорожнього руху, яким зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків, здійснивши зупинку автотранспортного засобу на зупинці громадського транспорту, позначеному дорожнім знаком 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», тобто порушив вимогу дорожнього знаку, зупинки, стоянки, а отже вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Відеозапис з місця події судом розцінюється як належний доказ у справі, а отже вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, доведена.

І навпаки, суд враховує, що ніяких доказів, щодо фактичних обставин справи, викладених у позовній заяві, позивачем не надано. Твердження Позивача про те, що він не порушував Правил дорожнього руху та не було підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, суд вважає такими, що зроблені з метою уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки з переглянутого судом відеозапису очевидно вбачається факт зупинки ОСОБА_2 в зоні дії знаку 5.41.1 «Пункт зупинки автобуса», що є порушенням п.15.9е Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За таких підстав, оскільки порушення Позивачем правил дорожнього руху за викладених в постанові обставин підтвердилися відеозаписом з місця події, суд вважає, що постанова про адміністративне правопорушення, винесена 04.03.2017 у відношенні ОСОБА_2, обгрунтована, відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги щодо її скасування задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 71, 122, 158-163, 171-2 КАС України, ст.ст. 126, 258, 268, 276, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до інспектора роти 3-го батальйону Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції Шевченка Станіслава Вадимовича, третя особа - Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, відмовити.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя О.М. Нестеренко