Справа № 691/355/17
Суддя: Черненко В. О.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 691/355/17
провадження № 2-а/691/33/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Городищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області про визнання дій щодо обмеження граничного розміру перерахунку пенсії незаконними та зобов'язати здійснити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Городищенського об'єднаного УПФ України Черкаської області про визнання дій щодо обмеження граничного розміру перерахунку пенсії незаконними та зобов'язати здійснити певні дії.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що він, в травні 2016 року звернувся до Городищенського районного суду Черкаської області із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області, в якому просив суд визнати протиправними дії, щодо відмови у перерахунку пенсії згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в редакції від 17.01.2002 року, зобов'язавши відповідача здійснити з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» в редакції від 17.01.2002 року, в розмірі 90% від середнього заробітку без обмеження граничного розміру пенсії на підставі довідки виданої прокуратурою Черкаської області від 11.04.2016 року №18/32 вих.16, та інші позовні вимоги.

Постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 03.10.2016 року у задоволенні позову відмовлено. Не погоджуючись із вказаною постановою, він подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просив скасувати постанову районного суду та ухвалити нове судове рішення.

Апеляційним судом було розглянуто його скаргу та 09.11.2016 року винесено постанову про скасування постанови Городищенського районного суду від 03.10.2016 року та ухвалено нову про задоволення його позовних вимог. Дії УПФ України в Городищенському районі визнано протиправними та зобов'язано здійснити йому з 01.01.2016 року перерахунок пенсії відповідно до ст. 50 -1 ЗУ «Про прокуратуру» від 12.07.2001 року №2663-3, виходячи з розміру 90 % від суми (чинного) заробітку на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 11.04.2016 року, №18/32 вих.16, з урахуванням різниці між фактично отриманою та належною до оплати суми пенсії.

Постанова апеляційного суду надійшла до виконання до УПФ в Городищенському районі

24.11.2016 року і виконана була частково. Відповідачем йому було відмовлено у нарахуванні та виплаті пенсії в розмірі 90 % від суми місячного заробітку, та обмежено граничний розмір пенсії в сумі 10740 гривень, про що повідомлено листом від 28.12.2016 року, №32/к-10.

Вважає, що застосування при перерахунку його пенсії останньої редакції ст.50-1 ЗУ « Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-12, ЗУ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ЗУ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», останньої редакції ст.86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, №1697-7, є безпідставним, оскільки за цими приписами визначається сума пенсій, які призначені після 08.07.2011 року, а пенсії, призначені до цього часу не підлягають коригуванню та перераховуються згідно із законодавством, яке діяло на момент їх первинного оформлення.

Посилаючись на вищенаведене, просив визнати дії відповідача, щодо обмеження граничного розміру його пенсії незаконними та протиправними та зобов'язати останнього виплатити різницю між максимальним розміром та сумою обмеження в 10740 гривень за період з 01.01.2016 року.

В судовому засіданні, позивач підтримав свої вимоги та просив їх задоволити.

Представник позивача позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити посилаючись на підстави та доводи, наведені в поданому письмовому запереченні.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає наступне.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1, з 01.05.2002 року перебуває на обліку в Городищенському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Черкаської області та отримує пенсію за вислугою років, як працівник прокуратури, призначену відповідно до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» (у редакції від 12.07.2001 року, №2663-ІІІ), у розмірі 90 % заробітної плати.

Згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 року, визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії відповідно до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про прокуратуру» від 12.07.2001 року №2663-ІІІ, яка була чинна на час призначення пенсії). Зобов'язано відповідача здійснити позивачу з 01.01.2016 року перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про прокуратуру» від 12.07.2001 року №2663-ІІІ, яка була чинна на час призначення пенсії), виходячи з розміру 90 % від суми місячного (чинного) заробітку на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 11.04.2016 року №18/32 вих.16, з урахуванням різниці між фактично отриманою та належною до оплати суми пенсії.

Згідно листа відповідача від 28.12.2016 року №32/к-10, він 25.11.2016 року, виконав вищезазначену постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 року. В результаті перерахунку, розмір пенсії позивача склав 11983,64 гривні. Однак, на підставі п.3 постанови КМУ від 14.09.2016 року №622, яка застосовується з 01.05.2016 року, тимчасово, пенсія позивача не може перевищувати 10740.00 гривень.

Таким чином, пенсію призначену позивачу ОСОБА_1 01.05.2002 року, відповідач перерахував відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 року у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Черкаської області від 11.04.2016 року №18/32 вих.16 з 01.01.2016 року та обмежив її максимальним розміром 10740 гривень.

Тобто, відповідач, фактично зменшив розмір нарахованої та належної до виплати позивачу пенсії в розмірі 11983,64 гривні.

Не погоджуючись з цим, позивач, 17.03.2017 року звернувся до суду та оскаржив такі дії відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завдання адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень, в тому числі, органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень, суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як зазначалось судом вище, позивач ОСОБА_1, з 01.05.2002 року отримує пенсію за вислугою років, як працівник прокуратури, призначену відповідно до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 1991 року (у редакції від 12.07.2001 року, №2663-ІІІ), у розмірі 90 % заробітної плати.

Згідно ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 1991 року встановлювались умови та порядок перерахунку призначених пенсій, а саме: обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначення або перерахунком (ч.12); призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Отже, на момент виникнення у позивача права на пенсію, право на її перерахунок, підстави та порядок перерахунку були встановлені у ЗУ «Про прокуратуру» від 1991 року (у редакції від 12.07.2001 року, №2663-ІІІ).

При цьому необхідно зазначити, що приписами Закону №213-VIII від 02.03.2015 року внесено зміни до ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» №1789-ХІІ в частині максимального розміру пенсії, який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Ці зміни містять аналогічні за своїм змістом та сутністю положення, які вже були визнані неконституційними, щодо обмеження граничного розміру пенсії (рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5-рп/2005, від 09.07.2007 року № 6-рп/2007, від 22.05.2008 року № 10-рп/2008).

Відповідно до ст.ст. 22, 92 Конституції України визначені права і свободи людини і громадянина та зазначено, що гарантії прав і свобод визначаються Законами України. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а відповідач фактично обмежив право позивача на отримання пенсії без обмеження граничним розміром.

Також, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, зокрема в своєму рішенні від 06.07.1999 року №8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

Аналогічна правова позиція висвітлена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 24.03.2016 року у справі №К/800/45896/15, від 19.05.2016 року у справі № К/800/41001/15, від 11.10.2016 року у справі № К/800/51891/15; в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016 року у справі № 753/14671/16-а, в яких зазначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановлених пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Дана позиція також узгоджується із висновками, які викладені в ухвалах ВАСУ від 06.07.2016 року у справі № 159/667/16-а, від 06.10.2016 року у справі № К/800/4090/16, від 06.10.2016 року у справі №К/800/23710/16, від 11.10.2016 року у справі № К/800/11091/16 у спорах щодо перерахунку пенсії на підставі Закону України «Про прокуратуру», зокрема, що право на перерахунок пенсії виникло з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст. 22 Конституції України.

Також, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13.05.1997 року №1-зп зазначив, що ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадянах упевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту (абзаци перший і другий п. 5 мотивувальної частини вказаного Рішення). Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання чинності тільки за умови, якщо вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи (абзац другий п.2 Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2000 КСУ від 19.04.2000 року). Мета принципу незворотності - блокувати ущемлення прав і свобод людини з однією з важливих гарантій захисту від свавілля з боку влади, безпеки людини як громадянина, довіри до державних інституцій. Надання зворотної сили законам суперечить духу правової держави.

Окрім цього, вказаних позицій дотримувався у своїх висновках і Конституційний суд України у рішенні від 20.12.2016 року № 7-рп/2016, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення ч.7 ст. 43, першого речення ч.1 ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якими було визнано такими, що не відповідають Конституції України положення ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року зі змінами, а саме: ч.7 ст. 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень; першого речення ч.1 ст. 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) не виплачуються.

Положення ч.7 ст. 43, першого речення ч.1 ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Крім цього, слід врахувати, що призначення органами Пенсійного фонду України особі пенсії та проведення її перерахунку є різними формами реалізації права громадянина на пенсійне забезпечення, а тому при проведенні перерахунку пенсії особи, застосуванню підлягає редакція статті Закону, яким визначався порядок та розмір відповідного пенсійного забезпечення такої особи саме на момент призначення їй пенсії.

Виходячи із висловлених у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, тому дії відповідача щодо перерахунку пенсії позивачу та виплати її з обмеженням максимального розміру, є протиправними.

При цьому, суд вважає, що представник відповідача не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії в контексті практики Верховного Суду України щодо недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Посилання відповідача на положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року є неспроможними, оскільки вони врегульовують питання призначення пенсій, а не їх перерахунок.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач мав перерахувати та виплатити позивачу пенсію, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 року з 01.01.2016 року відповідно до ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про прокуратуру» від 12.07.2001 року №2663-ІІІ, яка була чинна на час призначення пенсії), виходячи з розміру 90 % від суми місячного (чинного) заробітку на підставі довідки прокуратури Черкаської області від 11.04.2016 року №18/32 вих.16, без застосування обмеження пенсії максимальним розміром в 10740 гривень.

Вирішуючи питання щодо строків, з яких відповідач зобов'язаний провести перерахунок пенсії позивачу без обмеження її граничним розміром, суд виходить з наступного.

Згідно із ч.4 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених ч.1 ст.35, ч.2 ст.38, ч.3 ст.42 і ч.5 ст.48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи те, що пенсія позивачу була перерахована відповідачем згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 року з 01.01.2016 року із застосуванням обмеження максимальним розміром в 10740 гривень, суд вважає, що відповідач, згідно цього рішення має провести перерахунок пенсії позивачу без застосування обмеження її максимальним розміром саме із зазначеної дати, а саме: з 01.01.2016 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 58, 92 Конституції України, ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру» від 1991 року (у редакції від 12.07.2001 року, №2663-ІІІ), ч.4 ст. 45 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 2, 6, 7, 13, 17, 18, 23, 71, 159 - 163, 185 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Позов задоволити. Визнати дії Городищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області в частині обмеження граничного розміру пенсії, призначеної ОСОБА_1, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 року, протиправними.

Зобов'язати Городищенське об'єднане управління Пенсійного фонду України Черкаської області перерахувати та виплатити різницю між розміром пенсії, призначеної, згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 року, та сумою встановленого обмеження в розмірі 10740 (десять тисяч сімсот сорок) гривень, починаючи з 01.01.2016 року.

Стягнути з Городищенського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду, через Городищенський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови.

Повний текст постанови виготовлений 12.06.2017 року.

Суддя В. О. Черненко