Справа № 743/834/17
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2017-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/834/17
Провадження № 2-а/743/106/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді СТАШКІВА В.Б.,

при секретарі НЕРУС Н.І.,

за участю представника УДМС України в Чернігівській області

ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки адміністративну справу

за позовом Управління Державної міграційної служби України в

Чернігівській області

до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1

про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

УДМС України в Чернігівській області звернулось до суду з адміністративним позовом до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього з 23.06.2017 р. до 22.09.2017 р. включно.

Обґрунтування позову зводилось до того, що:

- громадянин Республіки ОСОБА_3звертався до відповідних органів України з приводу втрати паспорту громадянина Республіки Узбекистан 23.07.2016 р.;

- 23.09.2016 р. Голосіївським РВ ГУДМС України у м.Києві спільно з ГУСБУ в м.Києві та Києвській області було виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4;

- 23.09.2016 р. Голосіївським РВ ГУДМС України у м.Києві громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 203 КУпАП, з накладенням штрафу 510 грн.;

- 23.09.2016 р. Голосіївським РВ ГУДМС України у м.Києві складено протокол про адміністративне затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4;

- 23.09.2016 р. Голосіївським РВ ГУДМС України у м.Києві було прийнято рішення про поміщення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, для підготовки матеріалів про примусове повернення;

- ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2016 року затримано громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 183-7 КАС України, з поміщенням останнього до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України до 23 березня 2017 року;

- постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2016 року примусово видворено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України;

- постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2017 року було продовжено строк затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23.03.2017 р. по 22.06.2017 р.;

- строк затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1закінчується 22 червня 2017 р., а на даний час неможливо забезпечити примусове видворення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1за межі України, так як особа відповідача не ідентифікована.

Представник УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов, з підстав вказаних в ньому.

Громадянина Республіки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1не клопотав про розгляд справи у його присутності.

Вислухавши пояснення представника УДМС України в Чернігівській області ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

У підпункті "f" п. 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у п. 42 рішення від 26 червня 2014 року у справі „Ливада проти України" зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Верховною Радою України 19.05.2016 року прийнято Закон України № 1379-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції», який набрав чинності 18.06.2016 року, яким передбачено низку змін до Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з питань забезпечення примусового видворення іноземців.

Так, частиною 7 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців. Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення, є:

- відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

- неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, ВИКЛЮЧНО, уразі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, якими є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

По справі встановлено, що:

- громадянин Республіки ОСОБА_5звертався до відповідних органів України з приводу втрати паспорту громадянина Республіки Узбекистан 23.07.2016 р.;

- 23.09.2016 р. Голосіївським РВ ГУДМС України у м.Києві спільно з ГУСБУ в м.Києві та Києвській області було виявлено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4;

- 23.09.2016 р. Голосіївським РВ ГУДМС України у м.Києві громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 203 КУпАП, з накладенням штрафу 510 грн.;

- 23.09.2016 р. Голосіївським РВ ГУДМС України у м.Києві складено протокол про адміністративне затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4;

- 23.09.2016 р. Голосіївським РВ ГУДМС України у м.Києві було прийнято рішення про поміщення громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, для підготовки матеріалів про примусове повернення;

- ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2016 року затримано громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 183-7 КАС України, з поміщенням останнього до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України до 23 березня 2017 року;

- постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2016 року примусово видворено громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України;

- постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21 березня 2017 року було продовжено строк затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23.03.2017 р. по 22.06.2017 р.;

- згідно Листів від 12.10.2016 р. № 74.01/05-14184, від 28.02.2017 р. 74.01/05-4309, від 29.05.2017 р. № 74.01/05-11086 кожен "Про встановлення особи та належності до громадянства", УДМС України в Чернігівській області зверталось до Надзвичайного та Повноважного посла Республіки Узбекистан в Україні про належність до громадянства Республіки Узбекистан такої особи, як ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- вказані листи не виконані, тобто документально не підтверджено громадянство (або вихід з громадянства) Республіки Узбекистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи те, що на даний час, УДМС України в Чернігівській області не одержано інформації від Надзвичайного та Повноважного посла Республіки Узбекистан в Україні про належність до громадянства Республіки Узбекистан такої особи, як ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто інформації необхідної для його ідентифікації, суд приходить до висновку, що строк затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1необхідно продовжити з 23 червня 2017 р. до 15 вересня 2017 року включно, що еквівалентно трьом місяцям, з часу винесення даної постанови, а не до 22 вересня 2017 р. включно, як зазначено в позовній заяві, задовольнивши позов частково.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України, постанову слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163, ч. 2 ст. 256 КАС України, ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позов Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Продовжити строк затримання громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 23 червня 2017 р. до 15 вересня 2017 року включно.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Постанову допустити до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя В.Б. Сташків