Справа № 2-а-7437/10/1570
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2012-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2012 р.Справа № 2-а-7437/10/1570

Категорія:Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля М.П.

суддів Потапчука В.О.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2011 року по справі за адміністративним позовом Управління державної автомобільної інспекції Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про визнання незаконними та скасування припису №124 від 06.04.2009р. про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін та рішення №124 від 14.04.2009р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін на загальну суму 21633,24 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А :

Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Одеській області звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області. Позивач згідно з уточненими позовними вимогами просив визнати незаконними та скасувати припис Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області №124 від 06.04.2009р. про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін та рішення №124 від 14.04.2009р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін на загальну суму 21633,24грн., з яких 7211,08грн. - необгрунтовано одержана виручка та 14422,16грн. - штраф.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2011 року задоволено повністю адміністративний позов Управління державної автомобільної інспекції ГУМВС України в Одеській області.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, скасувати оскаржувану постанови та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Сторони були сповіщені належним чином про час і місце судового засідання: Головне Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та Державна інспекція з контролю за цінами в Одеській області сповіщені згідно поштових повідомлень (а.с.219), представники до суду не прибули та причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів з огляду на зазначене, а також враховуючи те що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, - дійшла висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, які зявились у судове засідання, вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 30.03.2009 року по 03.04.2009 року працівниками Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області на підставі відповідного плану перевірок на І квартал 2009р., була проведена планова перевірка Відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування адміністративної території обласного центру (м.Арциз) при ВДАІ ГУМВС України в Одеській області з питань ціноутворення при наданні платних послуг за визначеним переліком згідно постанови КМ України від 04.06.2007р. № 795 та спільного наказу МВС України, Мінфіна України та Мінекономіки України від 05.10.2007р. №369/1105/336.

На підставі акта перевірки відповідачем був прийнятий припис №124 від 06.04.2009р., яким вимагалось в місячний термін усунути порушення застосування плати за послуги та привести у відповідність зі спільним наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства економіки, Міністерства фінансів від 05.10.2007р. № 369/1105/336, сплатити суму необгрунтовано отриманої виручки у розмірі 7211.08грн. зі штрафом у двократному розмірі, а також в місячний термін з моменту отримання припису повідомити Державну інспекцію з контролю за цінами в Одеській області про вжиті заходи.

Відповідно до Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженою наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції і Міністерства фінансів України від 03.12.2001 року №298/519 (далі Інструкція) встановлено, що включення у вартість послуг, тарифи на які регулюються, роботи фактично не виконані чи виконані не в повному обсязі, є порушенням порядку застосування тарифів.

Колегія суддів, враховуючи специфіку виниклих правовідносин та виходячи з предмету спору, вважає за необхідне зазначити, що відділення ДАІ м.Арциз є структурним підрозділом УДАІ УМВС України в Одеській області та не має самостійного розрахункового рахунку в установі банку, не веде баланс, та не є відокремленою юридичною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Господарського кодексу України визначено поняття суб'єкта господарювання, а в п.1 частини 2 зазначено, що суб'єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ГК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку. Частиною 5 встановлено, що суб'єкти господарювання, зазначені у п.1 ч.2 цієї статті, мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

При цьому слід зазначити, що приписами Господарського Кодексу встановлено, що суб'єкти господарювання, зазначені у п.1 ч. 2 ст. 55, мають право відкривати свої філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без створення юридичної особи.

Колегія суддів, проаналізувавши викладене, дійшла обгрунтованого висновку про те, що Інспекція має право здійснювати перевірки щодо дотримання державної дисципліни цін саме суб'єктів господарювання - юридичних осіб.

Але перевіряє мий відповідачем субєкт не є субєктом господарювання-юридичною особою, а є структурним підрозділом суб'єкта господарювання. Тобто, Інспекція має право здійснювати перевірки щодо дотримання державної дисципліни цін саме суб'єктів господарювання - юридичних осіб, не їх відокремлених підрозділів, які не являються юридичними особами. Таким чином, перевірка структурних підрозділів суб'єкта господарювання може здійснюватись Інспекцією лише в межах перевірки суб'єкта господарювання, який має такий підрозділ.

Отже, Державна інспекція з контролю за цінами в Одеській області мала право здійснити перевірку УДАІ щодо додержання ним державної дисципліни цін, але на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що чітко передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення»встановлено, що державні органи, що здійснюють контроль за цінами, та їх посадові особи мають права, виконують обов'язки і несуть відповідальність, передбачені Законом України «Про державну податкову службу в Україні», крім повноважень, передбачених п.6-9 ст.11 вказаного Закону.

Тобто, зазначеною статтею визначено, що планові та позапланові перевірки органами Державної інспекції по цінам здійснюються на підставі та у порядку, встановленому Законом України «Про державну податкову службу в Україні».

Згідно зі ст.11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», необхідною умовою здійснення планової перевірки є письмове повідомлення про її проведення не пізніше ніж за 10 днів до початку її проведення. Дана норма також закріплена в Законі України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»№ 877 від 05.04.2007р., відповідно до ч. 4 ст. 5 якого

органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи за умови письмового повідомлення суб'єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніше як за десять днів до дня здійснення

цього заходу. Повідомлення повинне містити: дату початку та дату закінчення здійснення планового заходу; найменування юридичної особи щодо діяльності якого здійснюється захід; найменування органу державного нагляду (контролю). Повідомлення надсилається рекомендованим листом чи телефонограмою або вручається особисто керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання під розписку.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення наведених вимог законодавства про проведення планової перевірки суб'єкт господарювання - УДАІ повідомлений не був. Наказ та посвідчення №137 від 27.03.2009р. видані на перевірку не суб'єкта господарювання-юридичної особи, а її підрозділу - ВДАІ. Повідомлення позивача про проведення перевірки відповідним листом, не визначало чітко дати та періоду перевірки.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про ціни і ціноутворення»№877 від 05.04.2007 року, п.3.3 Інструкції акти перевірок підписуються посадовими особами органів державного контролю, що здійснюють перевірки, і керівниками, головними бухгалтерами суб'єктів господарювання,що перевіряються. У разі незгоди з фактами, викладеними в акті, керівник, головний бухгалтер підписують акт і можуть зробити запис про свої заперечення, одночасно додати письмові пояснення і мотивувальні документи. Один примірник акту передається керівникові перевіреного суб'єкту. У разі відмови посадових осіб суб'єктів господарювання, що перевіряються, підписати акт посадові особи органів державного контролю за цінами роблять про це відмітку в акті перевірки. У цьому випадку один примірник акта передається до канцелярії перевіреного суб'єкта господарювання за вхідним номером або висилається поштою з повідомленням для вручення.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апелянт своїми доводами та відповідними посиланнями не спростував доводів позивача щодо порушень з боку відповідача його прав, а саме не ознайомлення його з актом перевірки, направлення акта перевірки на його адресу.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити, що з актом перевірки ознайомлений тимчасово виконуючий обов'язки начальника відділу державної автомобільної інспекції з обслуговування адміністративної території обласного центру (м.Арциз) та автомобільно-технічної інспекції при УДАІ УМВС України в Одеській області ОСОБА_2

Крім того, в порушення п.8 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»№877-У від 05.04.2007р. (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого припис - це обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкта господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства, оскаржуваний припис був виданий не суб'єкту господарювання, а керівнику підрозділу - ОСОБА_2

Колегія суддів проаналізувавши викладене, дійшла обгрунтованого висновку про те, що посадовими особами Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області перевірка позивача щодо додержання ним державної дисципліни цін здійснена з порушенням вимог законодавства щодо порядку проведення перевірок.

Приписами ст.70 КАС України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

З огляду на неналежність доказів, на які посилається відповідач в обґрунтування висновків про порушення позивачем державної дисципліни цін, - колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає обгрунтованими вимоги позивача щодо скасування Припису №124 від 06.04.2009 р. про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін та Рішення Інспекції № 124 від 14.04.2009 р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін, При цьому, спірне рішення відповідача №124 від 14.04.2009р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін відносно ВДАІ, не грунтується на вимогах чинного законодавства та підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про ціни і ціноутворення», застосування вищезгаданих економічних санкцій до позивача можливе лише в разі одержання підприємством необгрунтованої виручки. Інших підстав для застосування економічних санкцій законодавством не передбачено.

Отже, єдиною підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктом господарювання необгрунтованої виручки в результаті порушення порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами, відповідно до вимог законодавства.

Згідно п. 2.1 Інструкції при порушенні порядку встановлення і застосування цін (тарифів), що регулюються уповноваженими органами, необґрунтовано одержана суб'єктом господарювання сума виручки, що підлягає вилученню в дохід бюджету, обчислюється при включенні у вартість послуг, ціни на які регулюються, фактично не виконаних послуг або виконаних не в повному обсязі - як різниця між одержаною

виручкою від реалізації послуг і вартістю послуг, визначеної відповідно до нормативів, з урахуванням фактичних обсягів їх виконання. Відповідно до п. 3.2 Інструкції в акті перевірки повинна бути визначена сума не обгрунтованої виручки, з доданням розрахунків, на яких ґрунтується обчислення зазначеної суми, з посиланням на документи первинного бухгалтерського обліку, згідно з якими вони здійснюються. Копії документів первинного бухгалтерського обліку, які можуть додаватись до акта, завіряються підписом посадової особи суб'єкта господарювання та його печаткою.

Відповідно до приписів статті 1 Указу Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва»від 03.07.1998р. №727/98 виручкою від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) вважається сума, яка фактично отримана суб'єктом підприємницької діяльності на розрахунковий рахунок або (та) в касу за здійснення операцій з продажу продукції (товарів, робіт, послуг).

З огляду на специфіку виниклого питання щодо якого існує спір, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивач є неприбутковою бюджетною установою, яка утримується за рахунок Державного бюджету. Фінансування із загального фонду Державного бюджету УДАІ ГУМВС України в Одеській області отримує від Управління ДАІ МВС України виключно тільки на видатки на оплату праці.

Перелік послуг, який надається підрозділами відповідача передбачений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2007р. №795 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися органами та підрозділами МВС», спільного наказу Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства Фінансів України та Міністерства Економіки України від 05.10.2007 року № 369/1105/336.

При наданні платних послуг отримана бланкова продукція та державні номерні знаки за цінами виробників реалізовується з урахуванням 25% надбавки, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.1992р. №347.

Згідно з наказом Державного казначейства України від 19.12.2000р. №131 «Про затвердження Порядку казначейського обслуговування Державного бюджету по доходам»зарахування власних надходжень бюджетних установ здійснюється на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства України за балансовим рахунком 3125, отже кошти, сплачені замовниками платних послуги, що надаються підрозділами Державної інспекції зараховуються виключного до спеціального фонду до Державного бюджету.

Відповідно до п.3.2 Інструкції Про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами в акті перевірки повинна бути визначена сума необгрунтованої виручки, з доданням розрахунків, на яких грунтується обчислення зазначеної суми, з посиланням на документи первинного бухгалтерського обліку, згідно з якими вони здійснюються. Копії документів первинного бухгалтерського обліку, які можуть додаватись до акта, завіряються підписом посадової особи суб'єкта господарювання та його печаткою.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що апелянт в обґрунтування висновків акту перевірки не зазначив порядок розрахунку отриманої позивачем виручки на яку посилається в обґрунтування заперечень проти задоволення позову. При цьому, в порушення п. 3.2 Інструкції акт перевірки не містить посилання на будь-які документи та фактичні докази щодо висновків цього акту.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що протягом перевіряємого періоду за спецпродукцію, яка визначалась згідно із Наказом МВС, Мінфіну та Мінекономіки України №369/1105/336 від 05.10.2007р., поетапно змінювалась, про що УДАІ дізнавалась тільки після отримання чергової партії талонів ТО. Однак, зазначена обставина взагалі залишалась поза увагою відповідача, що також свідчить про невідповідність вказаних в акті висновків фактичним обставинам, за наявності яких ВДАІ надавались платні послуги.

Апелянт в своїй скарзі посилається на те, що позивач необґрунтовано стягнув з фізичних та юридичних осіб плату в сумі 45грн. та 39грн за послуги, які фактично ВДАІ не надавались, що є порушенням Інструкції «Про порядок застосування економічних санкцій»від 03.12.2001р. №298/519.

Колегія суддів з приводу викладеного, вважає за необхідне зазначити, що в акті перевірки № 000141 від 03.04.2009р. не наведено, зокрема, за яку кількість порушень обраховано суму необгрунтовано отриманої виручки у загальному розмірі 3 282 грн. До того ж, в порушення п.3.2 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, акт не містить будь-які посилання на відповідні документи, які слугували підставою для висновку про ненадання вказаних послуг.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування; обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже апелянт не довів належними доказами ти обставини, якими він обґрунтовує правомірність свого рішення за результатами перевірки та існування обставин щодо порушень позивачем законодавства в сфері ціноутворення.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують обставин встановлених по справі та не впливають на результат вирішення спірного питання по суті справи.

Оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів на підставі ст.200 КАС України приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови без змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2011 року залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2011 року по справі за адміністративним позовом Управління державної автомобільної інспекції Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про (визнання незаконними та скасування припису №124 від 06.04.2009р. про виконання законних вимог щодо усунення порушень державної дисципліни цін та рішення №124 від 14.04.2009р. про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін на загальну суму 21633,24 грн. без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання чинності безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: /ОСОБА_3П./

Суддя: /ОСОБА_4О./

Суддя: /ОСОБА_1В./