Справа № 810/4018/16
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/4018/16 Головуючий у 1-й інстанції: Лиска І.Г.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, у якому просив визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 01.07.2016 форми "Ф" № 92/13-02, яким позивачеві визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у сумі 25000 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача.

В обґрунтування доводів своєї скарги апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачем подано письмові заперечення, у яких він просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін у відкритому судовому засіданні без здійснення фіксування технічними засобами у відповідності до ч. 1 ст. 41 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить автомобіль марки Volkswagen модель Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2014, об'ємом двигуна 2967 см3, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2.

01 липня 2016 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 92/13-02, яким визначено позивачу суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25000,00 грн. та встановлено граничний строк сплати - 60 днів з дня його отримання.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку на 2016 рік, у зв'язку з чим позов задовольнив.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 р. № 71-VІІІ з 01 січня 2015 року введено в дію статтю 267 ПК України, відповідно до якої платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно із приписами підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням 70 сесії VI скликання Білоцерківської міської ради Київської області "Про встановлення місцевих податків і зборів у м.Біла Церква" № 1395-70-VI від 22.01.2015 встановлено місцеві податки, зокрема, транспортний податок. Назване рішення оприлюднене на офіційному веб-сайті Білоцерківської міської ради (http://bc-rada.gov.ua/node/4249).

В подальшому, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" № 909-VIII від 24.12.2015 р. (набрав чинності з 01.01.2016 р.) підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України викладено наступним чином: об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Підпунктом 12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України визначено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" вказаного Закону визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Пунктом 7 розділу ІІ "Прикінцеві положення" наведеного Закону рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

У зв'язку із цим, рішенням 5 сесії VІI скликання Білоцерківської міської ради Київської області "Про затвердження Положення про транспортний податок та Положення про єдиний податок" № 47-05-VІI від 28.01.2016 затверджено положення про транспортний податок та положення про єдиний податок. При цьому пунктом 2 рішення Білоцерківської міської ради Київської області № 47-05-VІI від 28.01.2016 визнано такими, що втратили чинність п.3.1 та п.3.3 рішення Білоцерківської міської ради "Про встановлення місцевих податків і зборів у м.Біла Церква" № 1395-70-VI від 22.01.2015.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку не встановлювався новий транспортний податок та не змінювалась його ставка, а лише змінювались вимоги до об'єкта оподаткування таким податком, що зумовлено внесенням змін до ПК України, чим фактично запроваджено механізм справляння та порядок сплати транспортного податку, встановленого ПК України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 66 від 18 лютого 2016 року затверджена Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, відповідно до п.п.13, 14 якої Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Згідно з п. 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою КМ України від 10 квітня 2013 р. № 403, середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн- ціна нового транспортного засобу в Україні; Г- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальний розмір заробітної плати станом на 1 січня 2016 року встановлено на рівні 1378 гривень.

Отже об'єктом оподаткування транспортним податком є автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн.

З урахуванням того, що в силу частини 2 статті 71 КАС України тягар доказування в адміністративних справах покладено на суб'єкта владних повноважень, то саме контролюючий орган повинен довести, що належний позивачеві автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Відповідач з цього приводу вказує на те, що відомості про об'єкт оподаткування були взяті ним із АІС «Перелік суб'єктів та об'єктів оподаткування» ІС «Податковий блок», на підтвердження чого надав витяги із зазначеної інформаційної бази.

Колегія суддів такі доводи відхиляє, оскільки зазначені витяги (а.с. 105) не містять жодної інформації щодо середньоринкової вартості автомобіля позивача або її розрахунку.

Наведений контролюючим органом у запереченнях на позовну заяву та в апеляційній скарзі розрахунок середньоринкової вартості транспортного засобу за формулою, яка міститься у Поряду № 403 також не може бути прийнятий судом до уваги як належний доказ, оскільки відповідачем при розрахунку використані некоректні дані.

Згідно з наведеною у Порядку № 403 формулою, Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн- ціна нового транспортного засобу в Україні; Г- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Так, відповідачем зазначено, що на момент винесення спірного ППР (01.07.2016) строк експлуатації автомобіля ОСОБА_2 складав 1 рік і 9 місяців (21 місяць). Пробіг автомобіля взято 26686 км. З цього приводу колегія суддів звертає увагу на те, що такий пробіг відповідно до даних сервісної книжки був станом на 02.01.2016, а не станом на момент прийняття ППР (01.07.2016), коли пробіг автомобіля складав 39000 км. У зв'язку із цим, відповідачем некоректно визначено і коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу.

З урахуванням цього, судова колегія вважає, що наданий відповідачем розрахунок є некоректним і не може бути прийнятий судом до уваги.

Позивач, у свою чергу, надав відомості з офіційного сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України з даними про середньоринкову вартість автомобіля у розмірі 882720,14 грн.

В той же час, датою проведеного позивачем розрахунку є 06.12.2016.

Апеляційний суд враховує, що програма не передбачає технічної можливості визначати середньоринкову вартість автомобіля на відповідний рік, формуючи розрахунок на дату його проведення автоматично.

З урахуванням вказаної похибки, колегією суддів здійснено аналогічний розрахунок зі зміщенням дати випуску автомобіля на 1 рік, тим самим привівши у відповідність строк експлуатації автомобіля позивачем станом на червень 2016 року - 1 рік і 8 місяців, що є найбільш наближеним до моменту прийняття ППР.

В результаті проведеного розрахунку, середньоринкова вартість автомобіля склала близько 865 000 грн.

Відповідно до абз. 6 п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Разом з тим, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не надано доказів визначення вартості належного позивачу автомобіля за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля.

Отже, відповідачем, який є суб'єктом владних повноважень, не надано належних і допустимих доказів того, що середньоринкова вартість належного позивачеві автомобіля станом на час прийняття ППР становила понад 1033500 грн., і що зазначений автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Крім іншого, досліджуючи правомірність прийнятого відповідачем рішення, колегія суддів звернула увагу і на порушення відповідачем строків його направлення.

Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Отже, Білоцерківська ОДПІ була вправі скласти та надіслати ОСОБА_2 оскаржуване податкове повідомлення-рішення не пізніше 01.07.2016.

Разом з тим, як випливає з матеріалів справи оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 01.07.2016 №92/13-02 було направлене на адресу позивача поштою лише 08.08.2016.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що визначення ОСОБА_2 суми податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн. відбувалося з порушеннями вимог Податкового кодексу України, а відтак оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

У відповідності до п.п. 267.6.10 п. 267.6 ст. 267 ПК України фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо:

а) об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку;

б) розміру ставки податку;

в) нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об'єкт оподаткування, перехід права власності на об'єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

З цього приводу колегія суддів звертає увагу, що, як свідчать матеріали справи, позивач, не погодившись із визначеним йому зобов'язанням з транспортного податку за 2016 рік, скористався своїм правом та звернувся до контролюючого органу із первинною, а в подальшому і з повторною скаргою на ППР, проте їх залишено без задоволення. При цьому апеляційний суд враховує і те, що досудовий порядок вирішення спору не є обов'язковим.

З урахуванням встановлених обставин та наведеного нормативно-правового регулювання, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, висновок суду першої інстанції в цілому є правильним, проте, приймаючи рішення у справі, Київський окружний адміністративний суд помилково застосував до спірних правовідносин норми Податкового кодексу України, якими було врегульовано відносини справляння транспортного податку у 2015 році. У даному ж випадку, спір стосується правомірності визначення контролюючим органом позивачеві зобов'язання з транспортного податку у 2016 році. Нормативне регулювання цих відносин, з огляду на внесені у законодавство зміни, суттєво відрізняється від того, яке застосував суд першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 203 КАС України підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для зміни постанови суду першої інстанції у частині мотивування.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року - змінити у мотивувальній частині.

В іншій частині постанову Київського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 12 червня 2017 року

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.