Справа № 812/95/17
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/95/17

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

суддів: Смішливої Т.В.,

ОСОБА_1,

за участю

секретаря судового засідання Ларіної П.Є.,

та

представників сторін:

від позивача ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

від І-го відповідача ОСОБА_4,

від ІІ-го відповідача не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру, кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру про визнання протиправними дій, визнання протиправним рішення, визнання протиправним та скасування наказу від 14.12.2016 № 335,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2017 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (далі Позивач) до Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру (далі І-й Відповідач), кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру (далі ІІ-й Відповідач), в якому Позивач просив суд:

- визнати протиправними дії ІІ-го Відповідача щодо внесення подання від 05.12.2016 № 16/678 про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника від 03.01.2013 № 000361 ОСОБА_2;

- визнати протиправним рішення ІІ-го Відповідача у формі протоколу щодо внесення подання про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_2 від 03.01.2013 № 000361;

- визнати протиправним та скасувати наказ І-го Відповідача від 14.12.2016 № 335 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника від 03.01.2013 № 000361 ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено таке.

Позивач працює на посаді інженера землевпорядника у ТОВ «Землевпорядна фірма «ЛАН» (далі ТОВ «ЗФ «Лан»), має відповідний кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 000361 (далі Сертифікат), виданий на підставі наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 03.01.2013 № 2.

25.11.2016 Позивачу з сайту Держгеокадастру стало відомо, що Головне управління Держгеокадастру у Луганській області листом від 03.11.2016 № ДС-21-12-0.5-4149/18-16 направило до ІІ-го Відповідача лист з інформацією про розробку Позивачем документації, яка не відповідає вимогам чинного законодавства та з питання проведення перевірки на предмет порушення Позивачем законодавства у сфері землеустрою.

Не погоджуючись із інформацією, зазначеною у листі, Позивач направив заперечення до ІІ-го Відповідача з поясненнями щодо кожної документації із землеустрою, що вказана у листі Управління, однак зазначені пояснення ІІ-м Відповідачем прийняті не були, були надані висновки «повертається на доопрацювання», на момент подання Головним управлінням листа отримані позитивні висновки тієї ж державної експертизи та були погоджені і затверджені у встановленому законом порядку.

І-й Відповідач листом від 17.12.2016 за № 31-28-0.23-19538/2-16 повідомив Позивача, що наказом від 14.12.2016 № 335 сертифікат було анульовано на підставі подання ІІ-го Відповідача від 05.12.2016 № 16/678.

Позивач вважає, що інформація Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, зазначена в листі від 03.11.2016 щодо грубих порушень законодавства при розробці Проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок закладам освіти по Станично-Луганському району, не відповідає дійсності та в обґрунтування правомірності своєї позиції при складані технічної документації зазначив, що після отримання Висновків Відділу Держгеокадастру у Станично-Луганському районі про відмову в погодженні проектів землеустрою, ТОВ ЗФ «Лан» надало пояснення по кожному зауваженню разом з Проектами землеустрою с. Широкий та с. Верхня Чернигівка направило в незміненому вигляді на повторне погодження, за результатами якого були отримані позитивні Висновки.

Позивач зазначив, що ТОВ «ЗФ «Лан» були фактично «приписані» роботи, які підприємством не виконувались, зокрема: Білокуракинський район, ОСОБА_5 діл. № 95 - «невідповідність електронного документу установленим вимогам, а саме: помилка - площа вказана у електронному документі (1,0512 га) не співпадає з площею, що описана в геометрії (1,0513 га), рішення РВ - 4462016» в запереченнях було повідомлено, що у 2016 році ТОВ «ЗФ «Лан» роботи по ділянці, на яку прийнято зауваження кадастровим реєстратором, не виконувало та Позивачем не підписувалось жодної документації по вказаній ділянці.

Зважаючи на вищевикладене, Позивач вважає, що жодний акт перевірки, щодо професійної діяльності Позивача як інженера-землевпорядника ІІ-м Відповідачем не складався та не розглядався, інформація, на підставі якої було скасовано дію Сертифікату, є недостовірною; виготовлена ТОВ «ЗФ «Лан» землевпорядна документація поверталась лише на доопрацювання та на момент винесення рішення про припинення дії сертифіката в своїй більшості була погодженою, непогодженою залишилась частина документації лише в наслідок анулювання сертифіката Позивача та наявних розбіжностей щодо оформлення технічної документації. Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

23.02.2017 до відділу діловодства та обліку звернення громадян за вхідним реєстраційним номером 4304/2017 Позивач надав письмові пояснення (т.1 а.с. 107-113) щодо листа Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 03.11.2016 за № ДС-21-12-0.5-4149/18-16, в яких зазначив, що під час підготовки зазначеного листа порушено статтю 61-1 Закону «Про землеустрій».

У зазначеному листі вказано 14 землевпорядних документацій, які розроблялись компанією ТОВ «ЗФ «Лан», та із вказаних документацій Позивачем виконано вісім, з яких одна документація отримала позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації та затверджена органом місцевого самоврядування, одна була погоджена Відділом Держгеокадастру та затверджена органом місцевого самоврядування, решта шість перебували на доопрацюванні.

Також, у вищезазначеному листі Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області безпідставно висловлено думку про те, що вся документація підлягає обовязковій державній експертизі.

Щодо правомірності винесення рішення Кваліфікаційною комісією Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру України у формі протоколу від 30.11.2016 № 12 Позивач пояснив, що при прийнятті оскаржуваного Рішення Кваліфікаційна комісія порушила Порядок роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 28 січня 2016 року № 11, зареєстрованого Мін'юстом України 19 лютого 2016 року № 265/28395.

Підставою винесення подання Кваліфікаційною комісією стало саме встановлення факту грубого порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, однак цією комісією не зазначено в протоколі в чому саме полягало грубе порушення.

Щодо порядку узгодження землевпорядної документації та проведення держаної експертизи землевпорядної документації Позивач зазначив, що інформація, на підставі якої було скасовано дію Сертифікату, яка зазначена у листі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області до Кваліфікаційної комісії є недостовірною, відповідно рішення кваліфікаційної комісії ґрунтуються на хибних висновках, а прийняття оскарженого рішення без урахування заперечень Позивача призвело до порушення процедури та висновків.

Позивач вважає, що оскаржуване рішення Кваліфікаційної комісії було прийняте виключно на підставі листа Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 03.11.2016 № ДС-21-12-0.5-4149/18-16 та висновки щодо вчинення ОСОБА_2 як сертифікованим інженером-землевпорядником грубого порушення вимог положень нормативно-правових актів, нормативно технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою є необґрунтованими та прийнятими без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

24.03.2017 Позивач надав додаткові пояснення, у яких зазначив, що станом на 03.11.2016 була встановлена повна відповідність 4 із 10 наданих на експертизу проектів та їх відповідність вимогам закону підтверджена Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області. Позивач вважає, що рішення Відповідачів прийнято на підставі неактуальних відомостей Головного управлінням Держгеокадастру у Луганській області (т.1 а.с. 186-195).

І-й Відповідач адміністративний позов не визнав, про що подав заперечення (т.1 а.с. 76-83), в яких зазначив наступне.

Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області до ІІ-го Відповідача був направлений лист від 03.11.2016 за № ДС-21-12-0.5-4149/18-16, в якому просив здійснити перевірку на предмет порушення інженером-землевпорядником ТОВ «ЗФ «Лан» ОСОБА_2 законодавства у сфері землеустрою.

Розглянувши вищевказаний лист, ІІ-й Відповідач прийняв рішення, оформлене протоколом засідання від 30.11.2016 № 12, про направлення подання про анулювання Сертифіката, виданого Позивачу.

На підставі подання ІІ-го Відповідача від 05.12.2016 № 16/678 І-м Відповідачем прийнято Наказ, в додатку «Перелік інженерів землевпорядників, кваліфікаційні сертифікати який анулюються на підставі листа ІІ-го Відповідача від 05.12.2016 № 16/678».

І-й Відповідач листом від 15.12.2016 № 31-28-0.23-19538/2-16 повідомив Позивача, що відповідно до Наказу Позивачу анульовано Сертифікат. І-й Відповідач вважає, що з аналізу діяльності Позивача має місце систематичне та грубе порушення діючого законодавства у великій кількості робіт, які повертались розробнику з формулюванням на «доопрацювання». Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

ІІ-й Відповідач у судове засідання не прибув, про час розгляду справи був повідомлений належним чином (т.1 а.с. 47, 48, 151, 152, т.4 а.с. 206, 223 т.5 а.с. 16).

В судовому засіданні Позивач та його представник підтримали доводи, зазначені в позовній заяві, та неодноразово надавали додаткові пояснення, у яких стверджували, що Позивачем не було допущено грубих порушень вимог діючого законодавства. Зауваження щодо землевпорядної документації були або незначними або суто формальними. Стверджував, що не за всю землевпорядну документацію, зазначену у поданні, він несе відповідальність, оскільки низка документації була складена іншим інженером землевпорядником та підписана Позивачем лише на вимогу Відповідача. Також деякі моменти у зауваженнях до розробленої документації є спірними, оскільки існують розяснення Держгеокадастру, які спростовують зазначені зауваження. Позивач неодноразово надавав додаткові письмові пояснення та докази на їх підтвердження (т.1 а.с. 107-113, т.1 а.с. 186-195 з додатками т.2 а.с 1-250, т.3 а.с. 1-230, т.4 а.с. 1-202, пояснення т.5 а.с. 1-11 з додатком т.5 а.с. 12-15).

Представник І-го Відповідача в судовому засіданні до інформації, зазначеної в запереченнях проти позову, додатково пояснив, що Позивачем допускались неодноразові системні порушення, у тому числі неодноразово мали місця повторні порушення після зауважень з боку уповноважених посадових осіб. Вважає, що Позивач визнавав порушення, оскільки їх не оскаржував, та відповідно під час розгляду справи безпідставно не погоджується з виявленими порушеннями. Системні порушення, допущені Позивачем, послугували підставою звернення Головного управлінням Держгеокадастру у Луганській області із листом про проведення перевірки до Кваліфікаційної комісії. Стверджував, що за наявності підписів на землевпорядній документації двох інженерів землевпорядників, відповідальність несуть всі хто підписав документацію.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов наступного.

Наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 03.01.2013 № 2 Позивачу ОСОБА_2, видано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 000361, яким підтверджено відповідність інженера-землевпорядника кваліфікаційним характеристикам професії та його спроможність самостійно складати окремі види документації із землеустрою та документації з оцінки земель (крім експертної грошової оцінки земельних ділянок), виконувати топографо-геодезичні і картографічні роботи, проводити інвентаризацію земель, перевіряти якість ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень земель при здійсненні землеустрою (т.1 а.с. 10).

15.11.2016 на підставі рішення Кваліфікаційної комісії від 27.10.2016 протокол № 11, Позивачу видане свідоцтво серії АА № 0210 про те, що вона підвищила кваліфікацію щодо складання окремих видів документації із землеустрою та документації з оцінки земель (окрім експертної грошової оцінки земельних ділянок), виконання топографо-геодезичних і картографічних робіт, проведення інвентаризації земель, перевірки якості ґрунтових, геоботанічних та інших обстежень земель при здійсненні землеустрою (т.1 а.с. 11).

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямовані на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування визначені Законом України від 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій» (далі Закон № 858).

Згідно із Положенням про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Державне агентство земельних ресурсів України є центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності.

Відповідно до статті 61-1 Закону № 858 державний нагляд у сфері землеустрою здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Під час здійснення заходів державного нагляду виконавців робіт із землеустрою центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, перевіряє дотримання сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень законів, інших нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

За наявності підстав для анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника акт перевірки є обовязковим для розгляду на засіданні Кваліфікаційної комісії. За результатами розгляду акту Кваліфікаційна комісія направляє подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника.

На підставі подання Кваліфікаційної комісії про анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, приймає рішення про анулювання чи зупинення дії кваліфікаційного сертифікату та повідомляє інженера-землевпорядника письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії.

Абзацом 1 статті 62 Закону № 858 передбачено, що документація із землеустрою підлягає державній експертизі з метою забезпечення її відповідності вихідним даним та технічним умовам, вимогам законів України, іншим нормативно-правовим актам.

Статтею 66 Закону № 858 визначено, що кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, в тому числі, за поданням Кваліфікаційної комісії в разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статті 68 цього Закону.

Згідно з абзацом 2 статті 68 № 858 Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання), зокрема у разі грубого порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

На підставі подання Кваліфікаційної комісії про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, приймає відповідне рішення та повідомляє його письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії.

Основні засади роботи Кваліфікаційної комісії визначено Порядком роботи Кваліфікаційної комісії, видачі та анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника та інженера-геодезиста, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 28.01.2016 № 11, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 лютого 2016 року за №265/28395 (далі Порядок № 11).

Згідно з пунктом 5 Розділу І Порядку до повноважень Кваліфікаційної комісії належать в тому числі:

- розгляд письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою та топографо-геодезичної і картографічної діяльності стосовно професійної діяльності сертифікованих інженерів-землевпорядників та інженерів-геодезистів, а також актів, складених за результатами здійснених Держгеокадастром заходів державного нагляду (контролю);

- прийняття рішень про внесення подання до Держгеокадастру стосовно анулювання чи зупинення дії сертифіката інженера-землевпорядника та/або інженера-геодезиста у випадках, визначених законом.

Таким чином, до компетенції ІІ-го Відповідача відноситься прийняття рішення про анулювання сертифікату у випадках, визначених законом.

Згідно з пунктом 1 Розділу ІІ Порядку, організаційною формою роботи Кваліфікаційної комісії є засідання, які проводяться в міру надходження документів або виникнення питань, розгляд яких потребує прийняття рішення.

Пунктами 6, 7 Розділу ІІ Порядку передбачено, що рішення Кваліфікаційної комісії приймаються шляхом відкритого голосування простою більшістю голосів присутніх на її засіданні та оформлюються протоколом, який підписують усі присутні на засіданні члени Кваліфікаційної комісії. Член Кваліфікаційної комісії, який не погоджується з прийнятим Кваліфікаційною комісією рішенням, висловлює свою думку в письмовому вигляді, що додається до протоколу.

Рішення Кваліфікаційної комісії може бути оскаржено в суді.

Відповідно до пунктів 19, 20 Розділу ІІІ Порядку Кваліфікаційна комісія за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою робить подання до Держгеокадастру про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката (його анулювання) з таких підстав: грубе порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою; рішення суду за фактами неякісного проведення землеустрою сертифікованим інженером-землевпорядником; наявність у сертифікованого інженера-землевпорядника непогашеної судимості за корисливі злочини; з'ясування факту неправомірної видачі кваліфікаційного сертифіката.

На підставі подання Кваліфікаційної комісії про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката Держгеокадастр приймає відповідне рішення та повідомляє його письмово у двотижневий строк після надходження відповідного протоколу засідання Кваліфікаційної комісії.

Рішення про позбавлення сертифікованого інженера-землевпорядника кваліфікаційного сертифіката може бути оскаржено в судовому порядку.

Кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника анулюється Держгеокадастром, у тому числі за поданням Кваліфікаційної комісії у разі встановлення факту порушення інженером-землевпорядником законодавства у сфері землеустрою відповідно до статей 66 та 68 Закону України «Про землеустрій».

Зазначені норми кореспондуються між собою та свідчать, що законодавець наділив повноваженнями Держгеокадастр здійснювати державний нагляд у сфері землеустрою та приймати рішення про анулювання кваліфікаційного сертифіката на підставі відповідного подання кваліфікаційної комісії. Кваліфікаційна комісія, в свою чергу, формує таке подання за наслідком розгляду відповідних звернень заінтересованих осіб, а також актів Держгеокадастру лише у разі встановлення грубого порушення сертифікованим інженером-землевпорядником вимог положень нормативно - правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

З урахуванням зазначених повноважень ІІ-го Відповідача, суд вважає неналежним обраний Позивачем спосіб захисту в частині визнання дій протиправними. При цьому враховуючи той факт, що оскаржувані дії вчинені ІІ-м Відповідачем, вчинялись з метою виконання покладених на нього державою функцій і завдань, суд вважає належним способом захисту є скасування рішення № 12 та наказу № 335, відтак заявлені позовні вимоги в частині визнання дій протиправними задоволенню не підлягають.

03.11.2016 Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області до Кваліфікаційної комісії направлено лист за вих. № ДС-21-12-0.5-4249/18-16, в якому була зазначена пропозиція провести перевірку на предмет порушення у тому числі інженером-землевпорядником ТОВ «Землевпорядна фірма «ЛАН» ОСОБА_2, законодавства у сфері землеустрою у звязку з тим, що при проведенні обовязкової експертизи схеми землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель населених пунктів та проектів землеустрою щодо встановлення меж населених пунктів на території Кремінського району (далі - лист № 21, т.1 а.с. 13-14, 155-156).

В розумінні вимог абзацу 2 статті 68 Закону № 858 лист № 21 є підставою для розгляду Кваліфікаційною комісією діяльності сертифікованого інженера землевпорядника.

До листа № 21 були додані висновки Державної експертизи землевпорядної документації від 29.04. 2016 № 46, від 23.06.2016 № 99, від 23.06.2016 № 100, від 23.06.2016 № 101, від 28.06.2016 № 126, від 28.09.2016 № 127, від 28.09.2016 № 128, від 07.10.2016 №136, від 07.10.2016 № 137, від 12.10.2016 № 157, у яких зазначено, що технічна документація не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства та повертається на доопрацювання (т.1 а.с. 157-166).

Також до листа № 21 були додані Висновки відділу Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області від 26.09.2016 № 895, від 26.09.2016 № 896, від 26.09.2016 № 847, від 26.09.2016 № 898 про не погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в комунальну власність територіальних громаді сіл, селищ в особі Станично-Луганської ради (т.1 а.с. 167-174).

Сторонами визнається кількість та зміст додатків, направлених Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області на адресу Кваліфікаційної комісії.

Між сторонами існує спір щодо оцінки інформації, зазначеної в листі № 21 та додатках.

В судовому засіданні, за ініціативою І-го Відповідача як свідок була допитана ОСОБА_6, яка працює завідувачем сектору державної землевпорядної експертизи Головного управління Держгеокадастру у Луганській області. Свідок зазначила, що як експерт вона перевіряла землевпорядну документацію, у тому числі виготовлену Позивачем. Підставою для направлення листа № 21 послугували численні порушення при оформленні технічної документації, допущені співробітниками ТОВ «ЛАН» - ОСОБА_7, та Позивачем - ОСОБА_2 Зокрема з 29-ти проектів, які знаходились у неї на перевірці, 16-ть були повернуті на доопрацювання. Порушення в більшій частині повторювались, тобто були систематичними, стосувались нормативно грошової оцінки землі, відсутності повного комплекту необхідних документів, або ідентифікаційних ознак земельних ділянок, таких як кадастрові номери. Стверджувала, що оскільки землевпорядна документація, яка поверталась на доопрацювання була підписана ОСОБА_7 та ОСОБА_2 як сертифікованими інженерами-землевпорядниками, то відповідальними за зазначені документи є обидва фахівця (т.4 а.с. 240-241).

28.11.2016 за вих. № 246/с ТОВ «ЗФ «Лан» направив до ІІ-го Відповідача заперечення на вищевказаний лист з переліками документів до обґрунтування на зауваження, в якому зазначив, що на протязі 2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області виконувалась обовязкова державна експертиза землевпорядної документації, але жодна з цих документацій не отримала негативного висновку, лише висновки про повернення на доопрацювання. Більшість зауважень спричинені відсутністю чітких норм і правил для оформлення кожного виду землевпорядної документації та форми матеріалів, що входять до їх складу. Просив при проведенні перевірки на предмет порушення ОСОБА_2 законодавства у сфері землеустрою врахувати надані пояснення (далі - заперечення №246 т.1 а.с. 15-20, 21-22).

Розглянувши лист Головного управлінням Держгеокадастру у Луганській області від 03.11.2016 за вих. № ДС-21-12-0.5-4249/18-16 ІІ-й Відповідач прийняв рішення, яке оформив протоколом засідання від 30.11.2016 № 12 щодо направлення подання до Держгеокадастру про анулювання сертифіката інженера-землевпорядника від 03.01.2013 № 000361. В обґрунтування протокольного рішення послався на грубе порушення вимог діючих нормативно-правових актів у галузі земельних відносин, а саме статті 50 Закону України «Про землеустрій», статей 8, 92, 123 ГКУ, статей 79-1, 83 ЗКУ та Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (далі - рішення № 12, т.1 а.с. 57-59, 121-126, 127-132).

Сторонами визнається, що під час прийняття рішення № 12 Кваліфікаційною комісією розглядались саме додатки до листа № 21, а зміст рішення № 12 не містить інформації про врахування заперечень Позивача від 28.11.2016.

На підставі подання Кваліфікаційної комісії від 05.12.2016 № 16/678 (т.1 а.с. 61-62, 178), в якому зазначена пропозиція про анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_2, І-м Відповідачем прийнято наказ від 14.12.2016 № 335 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» (далі - наказ № 335, т.1 а.с. 66, 119). На підставі зазначеного наказу Управлінню державної експертизи необхідно внести відомості про анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників не пізніше ніж через три робочі дні після підписання цього наказу (т.1 а.с. 66, 119).

Рішення № 12 та Наказ № 335 оскаржені Позивачем та є предметом спору у даній справі.

Суд критично оцінює твердження Позивача про обовязкове складання акту перевірки з наступних підстав.

Законодавець розмежував два окремі випадки внесення подання про позбавлення (анулювання) кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника, а саме: за наслідком розгляду актів, складених за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) Держземагентством України (стаття 61-1 Закону України «Про землеустрій»); за результатами розгляду письмових звернень заінтересованих осіб, замовників документації із землеустрою, органів державної влади та місцевого самоврядування, саморегулівних організацій у сфері землеустрою (стаття 68 Закону України «Про землеустрій»).

В даних спірних правовідносинах розглядалося питання про позбавлення Позивача сертифікату інженера-землевпорядника не на підставі акту, складеного за результатами здійснених заходів державного нагляду (стаття 61-1 Закону), а на підставі письмового звернення Держгеокадастру України (стаття 68 Закону).

За таких обставин акт перевірки не є обовязковим для вирішення питання щодо позбавлення кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_2

Відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, вирішення питання щодо правомірності Рішення № 12 та Наказу № 335 відноситься до компетенції адміністративного суду.

З урахуванням вимог частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

І-й Відповідач листом від 15.12.2016 № 31-28-0.23-19538/2-16 повідомив Позивача, що відповідно до наказу від 14.12.2016 № 335 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів», Позивачу анульовано кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника від 03.01.2013 № 000361 на підставі подання Кваліфікаційної комісії від 05.12.2016 № 16/678 відповідно до частини девятнадцятої статті 66 та частини третьої статті 68 Закону України «Про землеустрій» (т.1 а.с. 12). Таким чином, дотримано процедуру повідомлення про прийняте рішення.

Справа розглядається у межах виниклого спору та заявлених позовних вимог.

З урахуванням вимог статей 2, 11, 71, частини третьої статті 159 КАС України, приймаючи до уваги наявні розбіжності між учасниками щодо оцінки висновків Державної експертизи землевпорядної документації, висновків відділу Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області, судом приймались заходи щодо витребування доказів з метою повного і всебічного зясування обставин справи.

Так на виконання вимог ухвал суду Позивачем додавались додаткові документи (т.2 а.с. 1-250, т.3 а.с. 1-230, т.4 а.с. 1-203).

У судовому засіданні встановлено та визнано сторонами, що із зазначеної у листі № 21 землевпорядної документації, розробленої за участі Позивача, на обовязкову державну експертизу було передано десять, жодна з яких не отримала негативного висновку, мали місце лише висновки про повернення на доопрацювання. Чотири проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок були направлені до Відділу Держгеокадастру у Станично-Луганському районі на погодження (згідно зі статтею 186-1 ЗКУ), та отримали висновки: «районний Відділ Держгеокадастру у Станично-Луганському районі не погоджує поданий проект».

Відсутність негативних висновків державної експертизи визнається сторонами.

Також учасниками визнається відсутність незворотних наслідків, викликаних поверненням землевпорядної документації на експертизу.

Статтею 37 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» передбачено, що замовники або розробники обєктів державної експертизи, заінтересовані у спростуванні висновків державної експертизи або їх окремих положень, подають обґрунтоване клопотання (заяву) про це до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Сторонами визнано, що ОСОБА_2 не оскаржувались висновки про повернення на доопрацювання.

Таким чином, для вирішення зазначеного спору необхідно зясувати, чи є повернення землевпорядної документації на доопрацювання з підстав, зазначених в експертизах та висновках, грубим порушенням законодавства.

Після усунення недоліків було проведено повторну експертизу двох обєктів, а саме: висновком відділу Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області від 31.10.2016 № 4/82-16 погоджено поданий проект землеустрою, розроблений товариством з обмеженою відповідальністю «Землевпорядна фірма «Лан» щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність територіальних громаді сіл, селищ в особі Станично-Луганської ради для будівництва та обслуговування будівель комунального закладу «Широківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Станично-Луганського району Луганської області» (т.3 а.с. 76). Таким чином на момент прийняття оскаржених рішень недоліки були усунуті, але із змісту рішень Відповідачів вбачається, що зазначена обставина не врахована.

Висновком відділу Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області від 10.03.2017 № 100/82-17 погоджений поданий проект землеустрою, розроблений товариством з обмеженою відповідальністю «Землевпорядна фірма «Лан» щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність територіальних громаді сіл, селищ в особі Станично-Луганської ради для будівництва та обслуговування будівель комунального закладу «Артемівський навчально-виховний комплекс Станично-Луганського району Луганської області» (т.3 а.с. 149).

Також на момент прийняття оскаржених рішень щодо схеми землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель населених пунктів с. Невське, с. Новолюбівка Невської сільської ради Кремінського району. Виконавець - ОСОБА_2, було отримано позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації від 29 квітня 2016 року № 46 «оцінюється позитивно та погоджується» та затверджено рішенням № 1 Невської сільської ради від 10 червня 2016 року. (т.2 а.с. 162 - зворотний бік).

Стосовно проекту землеустрою щодо встановлення меж населеного пункту с. Пристане Михайлівської сільської ради Кремінського було отримано висновок державної експертизи землевпорядної документації від 07 жовтня 2016 року № 136 «повертається на доопрацювання», на який 25 жовтня 2016 року було надано «Коректурний аркуш» з відмітками виконання зауважень та обґрунтовані заперечення на зауваження (т.2 а.с. 1-48, 38);

Щодо проекту землеустрою з встановлення меж населеного пункту с. Михайлівка Михайлівської сільської ради Кремінського району (т.2 а.с. 49-86), було отримано висновок державної експертизи землевпорядної документації від 07 жовтня 2016 року № 137 (т.2 а.с. 87) - «повертається на доопрацювання», на який 25 жовтня 2016 року було надано «Коректурний аркуш» з відмітками виконання зауважень та обґрунтовані заперечення на зауваження.

Проект землеустрою щодо встановлення меж с. Невське, с. Новолюбівка Невської сільської ради Кремінського району (т.2 а.с. 96-147) було отримано висновок державної експертизи землевпорядної документації від 12 жовтня 2016 року № 157 «повертається на доопрацювання» на який 15 листопада 2016 року було надано «Коректурний аркуш» з відмітками виконання зауважень (т.2 а.с. 149).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність територіальних громад сіл, селищ Станично-Луганського району Луганської області в особі Станично-Луганської районної ради, для будівництва та обслуговування будівель комунального закладу «Артемівський навчально - виховний комплекс Станично-Луганського району Луганської області», розташований в с. Артема, вул. Сонячна, 48-А на території Нижньотеплівської с/р Станично - Луганського району (т.3 а.с. 78-149), «не погоджено» Відділом Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області на який було надано «Коректурний аркуш».

Позивач стверджував, що подання «коректурного аркушу» є виконанням зауважень. Зазначене твердження не спростовано Відповідачами.

Сторонами також визнано, що проекти землеустрою по відведенню земельних ділянок в комунальну власність виконувались щодо ділянок, на яких вже фактично знаходились обєкти нерухомості відповідної власності. Зазначене стосується наступних проектів.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність територіальних громад сіл... для будівництва та обслуговування будівель комунального закладу «Широківська загальноосвітня школа І - III ступеня Станично-Луганського району Луганської області», яка розташована за адресою: с-ще Широкий, вул. Водолазкіна, 13-А на території Широківської с/р Станично - Луганського району, «погоджено» 31.10.2016 експертом територіального органу Держгеокадастру, а також затверджений рішенням Широківської сільської ради від 17.11.2016 № 44/4 (т.3 а.с. 76).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність територіальних громад сіл... для будівництва та обслуговування будівель комунального закладу «Красноталівський навчально - виховний комплекс ...», який розташований в с.Красна Талівка, просп. Перемоги, 1 на території Красноталівської с/р Станично - Луганського району, Виконавець ОСОБА_2 - «не погоджено» Відділом Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області, на який було надано «Коректурний аркуш» (т.3 а.с. 223-224, 225).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність територіальних громад сіл... для будівництва та обслуговування будівель комунального закладу «Станично - Луганський районний центр дитячої та юнацької творчості «Світанок», який розташований в смт. Станиця - Луганська, вул. Москва - Донбас, 54 на території Станично - Луганської селищної ради Станично - Луганського району, «не погоджено» Відділом Держгеокадастру у Станично-Луганському районі Луганської області, на який було надано «Коректурний аркуш» (т.4 а.с. 72, 73).

Таким чином, на час розгляду справи не погодженими залишаються проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність територіальних громаді сіл, селищ в особі Станично-Луганської ради для будівництва та обслуговування будівель комунального закладу «Красноталівський навчально-виховний комплекс Станично-Луганського району Луганської області» та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в комунальну власність територіальних громаді сіл, селищ в особі Станично-Луганської ради для будівництва та обслуговування будівель комунального закладу «Станично-Луганській районний центр дитячої та юнацької творчості «Світанок».

На пропозицію суду, з метою усунення розбіжностей щодо результатів розгляду субєктами контролю землевпорядної документації, сторонами були складені та погоджені відповідні таблиці (т.5 а.с. 19-21, 37-38).

Позивач зазначив, що зазначені проекти не були погоджені внаслідок анулювання сертифікату інженера землевпорядника та розбіжностей у тлумаченнях певних обставин Позивачем та субєктом контролю.

Зокрема, з посилання на вимоги частини сьомої, восьмої статті 186-1 Земельного Кодексу України Позивач стверджував, що органам контрою при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

- додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»;

- надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

- проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

З посиланням на вимоги частини восьмої статті 186-1 Земельного Кодексу України Позивач зазначив, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

На підтвердження цієї позиції Позивач додатково посилався на лист Державної служби України з питань геодезії та кадастру від 03.04.2017 № 28-28-0.13-4825/2-17 (далі - лист № 2-17, т.5 а.с. 23-25).

Також, між сторонами існують розбіжності щодо правомірності тотожних зауважень експерта у висновках експертизи від 07.10.2016 № 136, від 07.10.2016 № 137, від 05.10.2016 № 157, викладених у пункті 10.1.2 перелічених висновків, стосовно необхідності за твердженням експерта відображення у переліку земельних ділянок державної власності, які переходять у комунальну власність відповідної територіальної громади кадастрових номерів цих земельних ділянок із посилання на статтю 46 Закону України «Про землеустрій».

З цього приводу Позивач стверджує, що перелік земельних ділянок державної власності, які переходять у комунальну власність відповідної територіальної громади є невідємною частиною Проекту землеустрою та був наявний в його складі на момент подання Проекту на державну експертизу землевпорядної документації, на підтвердження послався на відповідну документацію (т.2 а.с. 27, 75, 132, 133).

Позивач стверджував, що у вказаних Переліках відображено інформацію, яка дозволяє ідентифікувати ці земельні ділянки та землі, не сформовані в земельні ділянки на момент розробки проекту на відповідному планово-картографічному матеріалі зокрема наявні номер контура, площа, цільове призначення, а також кадастрові номери земельних ділянок (якщо ці кадастрові номери були присвоєні ділянкам на момент подання Проекту на експертизу).

Із посиланням на вимоги статей 1, 10, 13, 15, 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» зазначив, що вимога експерта щодо відображення кадастрових номерів всіх земельних ділянок, зазначених в Переліку є не тільки неможливою оскільки до меж населеного пункту Проектом передбачається включення земельних ділянок, а також земель, не сформованих в земельні ділянки. «Земельні ділянки» та «землі» мають різний правовий статус та обліковуються в Державному земельному кадастрі по-різному, що підтверджується наступним.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» «кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування» - тобто кадастровий номер може бути присвоєний земельній ділянці лише під час її державної реєстрації. «Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера».

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер включається до Державного земельного кадастру як відомості про земельну ділянку, і в свою чергу, статтею 79-1 ЗК України (пункт 2) визначено вичерпний перелік документацій із землеустрою, на підставі яких може бути здійснене формування земельної ділянки, а отже присвоєно кадастровий номер - Проект землеустрою щодо встановлення меж населених пунктів не відноситься до цього переліку. Тобто, якщо на момент розробки Проекту землеустрою територія, яку передбачається включити до меж населеного пункту, не сформована в земельну ділянку - виконати вимогу експерта та відобразити її кадастровий номер неможливо в звязку з його відсутністю.

Водночас, згідно зі статтею 10 Закону України «Про Державний земельний кадастр» обєктами державного земельного кадастру є не тільки земельні ділянки, а й землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць. При цьому, до складу відомостей Державного земельного кадастру про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць (стаття 13 Закону) не входять кадастрові номери. Таким землям присвоюються не кадастрові, а облікові номери (пункти 26-28 постанови КМУ від 17.10.2012 № 1051 «Про порядок ведення Державного земельного кадастру»).

Відповідно до статті 21 пункту 8 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі адміністративно-територіальних одиниць вносяться до Державного земельного кадастру на підставі проектів землеустрою щодо встановлення та зміни меж адміністративно-територіальних одиниць. Згідно статті 22 Закону України «Про Державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству.

Згідно з частиною четвертою статті 1 Закону України «Про землеустрій» будь-яка документація із землеустрою у тому числі Проект землеустрою щодо встановлення меж населених пунктів має бути затверджена у встановленому порядку.

Згідно з частиною четвертою статті 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади, чи органами місцевого самоврядування є позитивні висновки державної експертизи.

Таким чином, визначення кадастрових номерів можливе лише по відношенню до сформованих земельних ділянок, а присвоєння облікових номерів землям в межах адміністративно-територіальних одиниць можливо лише після проходження державної експертизи землевпорядної документації та затвердження Проекту землеустрою щодо встановлення меж населеного пункту у встановленому законом порядку.

Тотожна позиція зазначена у листі Держгеокадастру України від 09.09.2016 № 28- 28-0.21-14281/2-16 (далі - лист № 2-16, т.2 а.с. 93-94). Зокрема, у листі № 2-16 зазначено, що якщо до меж населених пунктів включаються землі нікому не надані у власність чи користування, а отже не сформовані як обєкти цивільних прав, то відповідно до пунктів 26-28 постанови КМУ від 17.10.2012 № 1051 «Про порядок ведення Державного земельного кадастру» таким землям в межах адміністративно-територіальних одиниць присвоюються облікові номери, що є їх ідентифікаторами в державному земельному кадастрі. Присвоєння таких номерів здійснюється автоматично, з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру, без участі проектної організації чи органів місцевого самоврядування.

Аналіз землевпорядної документації, висновків державної експертизи, зауважень до неї з боку Позивача та норми діючого законодавства, які регулюють спірні правовідносини, свідчать про наступні наявні розбіжності між сторонами у трактуванні зауважень експертів та законодавства.

Зокрема, зауваження експерта у висновках експертизи від 07.10.2016 № 136, від 07.10.2016 № 137, від 05.10.2016 № 157, зазначених у пункті 10.1.3 перелічених висновків, щодо твердження експерта про відсутність в проекті землеустрою опису меж адміністративно-територіальних одиниць (статті 46 Закону України «Про землеустрій») Позивач спростовує твердженням про наявність інформації про межі населених пунктів та необхідної інформації в розробленій документації (т.2 а.с. 38, 87, 149). На спростування зазначеної інформації Відповідачами не надано документів.

На спростування зауважень експерта, зазначених у висновку від 12.10.2016 № 157, зазначених у пункті 10.1.4 в частині відсутності у технічному завданні дати (Проект землеустрою встановлення меж населених пунктів с. Невське, с. Новолюбівка), Позивач із посиланням на відповідний документ зазначив про її наявність (технічне завдання від 17.11.2015) (т.2 а.с. 124).

Зазначена інформація не спростована Відповідачами.

З приводу зауважень експерта, викладених у пункті 10.1.1 Висновку від 29.04.2016 №46 (т.2 а.с. 162), стосовно необхідності виправлення належного правового режиму земель додатково включених в межі населених пунктів п.4.6 висновку Департаменту екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації від 01.02.2016 № 125 Позивач зазначив, що проектна організація не має жодних обумовлених законом повноважень вказувати органам влади чи місцевого самоврядування або їх підрозділом в якій формі вони повинні видавати документи в меж своєї компетенції. Дійсно в матеріалах справи наявний висновок Департаменту екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації від 01.02.2016 № 125 про погодження схеми землеустрою (т.2 а.с. 241). Таким чином існують розбіжності щодо правого статусу земельних ділянок між субєктами владних повноважень.

Щодо тотожних зауважень експерта, викладених у пункті 10.1.2 Висновку від 29.04.2016 № 46, про відсутність посвідченої відповідним підписом Начальника Відділу Держгеокадастру у Кремінському районі Луганської області експлікації земель (форма 6-зем.) Позивач зазначив, що зазначений документ не передбачений діючим законодавством. Натомість в складі проекту як вихідна інформація знаходиться «Розробка до звіту Про наявність земель та розподіл їх по землекористувачах, власниках землі, угіддях та видах економічної діяльності за станом на 1 січня 2015 року», яка посвідчена підписом та печаткою Начальника Відділу Держгеокадастру у Кремінському районі Луганської області (т.2 а.с. 226-228).

Відповідачами не спростована правомірність знаходження у матеріалах проекту зазначеної розробки та нормативно визначена необхідність підписаної експлікації.

У будь-якому випадку зазначена позиція є спірною та не свідчить про грубе порушення.

Стосовно зауважень експерта, зазначених у пункті 10.1.3 висновку державної експертизи від 29.04.2016 № 46 (т.1 а.с. 157), трансформацію сільськогосподарських угідь детальніше обґрунтувати (стаття 45 Закону України «Про землеустрій», суд погоджується з обґрунтуванням Позивача в частині відсутності чітко визначеного законодавцем поняття терміну «Трансформація сільськогосподарських угідь». При цьому при розробці Схеми не проводилась трансформація сільськогосподарських угідь, а лише було відображене фактичне використання земель населених пунктів.

Стосовно зауважень експерта, зазначених фактично у пункті 10.1.4 (помилково зазначено 10.1.3) про необхідність долучення до обєкту експертизи матеріалів, що підтверджують наявність у складі юридичної особи не менше двох сертифікованих інженерів- землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою (ст. 26 Закону України «Про землеустрій») (т.1 а.с. 157), суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про землеустрій» розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Стаття 25 зазначеного Закону зазначає, що документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації та не передбачає серед переліку документів сертифікати інженерів землевпорядників.

Таким чином, Закон визначає вимоги до розробника, а не до переліку документів в проекту. Зазначені зауваження не є спірними та не можуть вважатись грубим порушенням законодавства.

В судовому засіданні представник І-го Відповідача зазначив, що у діючому законодавстві не закріплено поняття «грубого порушення», але за його твердженням значна кількість системних порушень з боку Позивача при розробці землевпорядної документації свідчить про наявність грубого порушення.

Системний аналіз протокольного рішення № 12 та наказу № 335 свідчать, що рішення субєктів владних повноважень містять перелік порушень, що зазначені у поданні Головного управління Держгеокадастру в Луганській області від 03.11.2016 (т.1 а.с. 155-156), та не містять оцінки певних порушень як грубих.

Протокольне рішення № 12 взагалі містить лише опис проектів землевпорядної документації, без зазначення певних порушень у кожному проекті та підсумковий висновок наступного змісту:

«Зазначена землевпорядна документація виконана з грубими порушеннями вимог діючих нормативно - правових актів у галузі земельних відносин, встановлених норм і правил у сфері землеустрою, зокрема:

- статті 50 Закону України «Про землеустрій» (в проекті відсутні копія клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна. Крім цього, матеріали перенесення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) не приведені у відповідність до інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками (Наказ Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 №376);

- статті 8 ГКУ, статей 92, 123 ЗКУ (відведення та надання земельної ділянки для господарських цілей повинно здійснюватися на утворене міською радою Комунальне підприємство, установу чи організацію), статей 79-1, 83 ЗКУ та ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06 вересня 2012 року № 5245-VI (якими зокрема визначено, перелік видів документацій із землеустрою за якими може здійснюватися формування земельних ділянок комунальної власності з метою державної реєстрації права комунальні власності на земельні ділянки)» (т.1 а.с. 57-59).

Фактично зазначений висновок не відповідає критеріям, передбаченим для рішення субєкта владних повноважень та його неможливо ідентифікувати з певною проектною документацією внаслідок відсутності ідентифікаційних ознак між технічною документацією та посиланнями на загальні норми як порушення з боку Позивача.

Наказ від 14.12.2016 № 335 містить посилання лише на подання без зазначення порушень, які інкримінуються Позивачу (т.1 а.с. 60).

За таких обставин суд вважає недоцільним аналізувати всі розбіжності між позиціями Відповідачів та Позивача, викладеними у поясненнях останнього, оскільки їх неможливо в повній мірі ідентифікувати з оскарженими рішеннями.

Не зазначення у протокольному рішення та наказі № 335 конкретних порушень та не врахування Відповідачами заперечень Позивача не є формальним порушенням принципу обєктивності, а в даному випадку призвело до залишення поза увагою спірних моментів, які мають суттєве значення для вирішення справи.

Інформація, що зазначена у витягу з протоколу засідання № 12 Кваліфікаційної комісії від 30.11.2016, свідчить, що остання розглядала лише лист Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 03.11.2016 № ДС-21-12-0.5-4149/18-16 про порушення сертифікованими інженерами вимог законодавства та при прийнятті рішення про внесення подання щодо анулювання сертифікату ОСОБА_2 до уваги брала лише інформацію, що землевпорядна документація виконана Позивачем з грубим порушенням чинного законодавства України, встановлених норм і правил.

До предмету спору у справі не відноситься правомірність зазначення у повторних експертизах додаткових зауважень (після усунення недоліків), не є також предметом спору певні кадастрові або облікові номери земельних ділянок, оскільки Позивачем не були оскаржені висновки Державних експертиз та висновки про непогодження проектів. Але в контексті предмету спору, оцінки оскаржених рішень субєктів владних повноважень з урахуванням вимог статті 2 КАС України, суд вважає за необхідне звернути увагу на обовязок Відповідачів приймати до уваги позицію Позивача, зазначену у запереченнях до листа № 21 та враховувати безпосередню власну позицію викладену в листах № 2-16, № 2-17.

Не врахування власної позиції та позиції Позивача, зазначеної в листі № 21, свідчить про порушення Відповідачами як найменше принципів обґрунтованості, безсторонності, добросовісності та права особи на участь у прийняття рішення навіть шляхом подання заперечень на відповідне звернення. Зазначені порушення є самостійною підставою для скасування протокольного Рішення № 12 та наказу № 335.

Для вирішення питання щодо наявності або відсутності грубого порушення законодавства з боку Позивача та правомірності прийнятих рішень Відповідачами суд приймає до уваги наступне.

Статтею 1 Закону України від 17.06.2004 № 1808-IV «Про державну експертизу землевпорядної документації» визначено, що державна експертиза землевпорядної документації (далі - державна експертиза) - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об'єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об'єктів експертизи.

Згідно зі статтею 35 вищеназваного Закону результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи.

Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки.

Якщо об'єкт державної експертизи підготовлений згідно з вимогами законодавства, встановленими стандартами, нормами і правилами, то він позитивно оцінюється та погоджується. У разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок.

Позитивні висновки державної експертизи щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією.

Реалізація заходів, передбачених документацією із землеустрою та документацією з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріалами і документацією державного земельного кадастру щодо об'єктів обов'язкової державної експертизи, без позитивних висновків державної експертизи забороняється.

У разі якщо обєкт державної експертизи не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, він повертається на доопрацювання. При цьому вказуються конкретні вимоги, відповідно до яких необхідно внести зміни і доповнення до об'єкта державної експертизи.

Обєкт державної експертизи, який не відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується. Негативна оцінка обєкта державної експертизи повинна бути всебічно обґрунтована відповідно до вимог законодавства, встановлених стандартів, норм і правил.

Таким чином, законодавець визначив наслідки отримання негативних та позитивних висновків експертизи.

Висновки державної експертизи після їх затвердження спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері державної експертизи є обов'язковими для прийняття до розгляду замовником і врахування при прийнятті відповідного рішення щодо об'єктів державної експертизи.

Організаційні засади і вимоги щодо організації та проведення державної експертизи землевпорядної документації, ведення звітності у цій сфері визначені в Методиці проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої Наказ Держкомзему України 03.12.2004 № 391, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.12.2004 за №1618/10217 (далі Методика).

Пунктом 3.5.2. Методики визначено, що висновок державної експертизи землевпорядної документації оформляється за типовою формою, встановленою Кабінетом Міністрів України відповідно до статті 18 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації».

Згідно з пунктом 3.5.3. Методики підготовлені висновки державної експертизи повинні зводитись до трьох можливих варіантів:

- землевпорядна документація в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно та погоджується (у разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок);

- землевпорядна документація не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, повертається на доопрацювання;

- землевпорядна документація, яка не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується.

Обєкт експертизи, який повернуто на доопрацювання, оцінюється позитивно та погоджується після внесення змін і доповнень до нього в порядку, передбаченому цією Методикою, з урахуванням зауважень та пропозицій, зазначених у висновку державної експертизи.

Оцінка землевпорядної документації у висновках державної експертизи (за одним із вказаних варіантів) є обов'язковою. При цьому, негативна оцінка об'єкта експертизи повинна бути всебічно обґрунтована положеннями відповідних нормативно-правових актів (пункт 3.5.4. Методики).

Негативна оцінка землевпорядної документації не може бути підставою для ухилення замовника від оплати проведення державної експертизи (пункт 3.5.5. Методики).

Негативно оцінена землевпорядна документація після доопрацювання підлягає повторній експертизі на загальних підставах (пункт 3.5.6. Методики).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено критеріїв грубого порушення інженером-землевпорядником вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.10.2015 у справі № К/800/23317/15.

Будь-яких доказів наявності та надходження інформації від заінтересованих осіб щодо негативних, незворотних наслідків, спричинених поверненням на доопрацювання землевпорядної документації розробленої ОСОБА_2 до Кваліфікаційної комісії суду не надано.

За таких обставин Кваліфікаційна комісія порушила порядок (процедуру), встановлений законом для внесення подання та не врахувала всіх обставин, які мають суттєве значення для прийняття законного рішення.

Крім того, Кваліфікаційною комісією при прийнятті оскаржуваного рішення не здійснювалось дослідження самої технічної документації, за якою складено негативний висновок, не встановлювалась вина ОСОБА_2 у порушенні вимог положень нормативно-правових актів, нормативно технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, а лише було зазначено про наявні факти порушень вимог земельного законодавства сертифікованим інженером-землевпорядником при складанні відповідної документації.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини суд дійшов висновку, що Відповідачами не доведені факти грубого порушення Позивачем вимог діючого законодавства при складанні землевпорядної документації.

При вирішенні питання щодо правомірності Наказу № 335 суд звертає увагу на наступне.

Згідно із вимогами статей 66, 68 Закону України № 858 та пунктів 19, 20 Розділу ІІІ Порядку № 11 підставою для прийняття рішення І-м Відповідачем про анулювання сертифікату може бути лише подання, яке направляється на підставі протокольного рішення ІІ-го Відповідача (Рішення № 12). В даному випадку Подання як і протокольне Рішення № 12 є додатком до листа № 16/678 (т.1 а.с. 61). В порушення вимог статей 66, 68 Закону України № 858 в Наказі № 335 як підстави для анулювання сертифікату зазначений лист № 16/678 (т.1 а.с. 66).

При цьому, з урахуванням встановлення в судовому засіданні факту відсутності негативних висновків експертизи стосовно землевпорядної документації, складеної Позивачем, суд дійшов висновку про безпідставне зазначення ІІ-м Відповідачем у поданні про їх наявність (т.1 а.с 66).

В порушення принципу індивідуалізації покарання, закріпленого в частині другої статті 61 Конституції України, Подання про анулювання кваліфікаційних сертифікатів інженерів землевпорядників містить загальний перелік всіх можливих порушень земельного законодавства в частині оформлення землевпорядної документації, однаково стосовно всіх 14-ти інженерів-землевпорядників зазначених у додатку (т.1 а.с 6-62).

На користь необхідності нормативного закріплення, визначення критеріїв, дотримання процедури та належного встановлення фактів грубого порушення вимог законодавства при складанні проектів землеустрою свідчить наступне.

Відповідно до статей 7-9 КАС України суд розглядає справи з урахуванням принципів верховенства права та законності.

Принцип правової визначеності безпосередньо не закріплений у національному законодавстві, але його значущість для результативного правового регулювання підтверджується практикою Конституційного Суду України. Власне бачення правової визначеності Конституційний Суд України сформулював у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що «із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі» (абзац другий підпункту 5.4 п. 5 мотивувальної частини). Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування.

Згідно із частиною першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основу якого утворює ідея передбачуваності (очікуваності) субєктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам. Про те, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права, йдеться в рішенні ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року «Брумареску проти Румунії» (пункт 61).

Принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (правові позиції Конституційного Суду України у рішеннях від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

Такий підхід узгоджується з практикою ЄСПЛ. Так, у рішенні від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку.

З урахуванням вимог статті 5 КАС України суд також застосовує норми Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція).

Для вирішення питання щодо наявності або відсутності грубого порушення вимог діючого законодавства Позивачем при складанні землевпорядної документації суд також вважає за необхідне звернути увагу на вимоги частини другої статі 8 Конвенції з урахуванням її розвитку у практиці Європейського Суду, зокрема тлумачення терміну «закон», втручання «згідно із законом» …

Фактично прийняття рішення про анулювання сертифікату є втручанням в діяльність Позивача і відповідні субєкти владних повноважень повинні його здійснювати згідно із законом.

В цьому сенсі під терміном «закон» в першу чергу слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності» (див. рішення у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства

Європейський Суд зазначає, що «закон» повинен бути належним чином доступним: громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку.

В даному випадку із посиланням на «закон» Відповідачами не зазначені критерії за якими необхідно визначати грубі порушення.

Системний аналіз вищезазначених нормативних актів, практики Європейського Суду свідчить, що Відповідачем не зазначені відповідно до вимог закону та не доведені у встановленому порядку грубі порушення вимог діючого законодавства з боку Позивача які-б слугували підставою для анулювання сертифікату.

Суд критично оцінює посилання Позивача на те, що вона несе відповідальність лише за вісім з чотирнадцяти вищезазначених проектів землевпорядної документації бо за шість інших відповідальна ОСОБА_7 з наступних підстав.

Наказом директора ТОВ «ЛАН» від 03.06.2015 № 9-к заступник директора з проектної роботи ОСОБА_2 призначена відповідальною за якість робіт із землеустрою по певному переліку документації (т.1 а.с 196).

Згідно із частиною другою статті 25 Закону України № 858 відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою.

Досліджена в судовому засіданні спірна технічна документація засвідчена інженером-землевпорядником ОСОБА_2 та на підтвердження повноважень долучений від

З урахуванням встановлених обставин, суд вважає, що рішення Кваліфікаційної комісії № 12 щодо внесення подання стосовно анулювання кваліфікаційного сертифіката від 03.01.2013 № 000361 інженера-землевпорядника ОСОБА_2 та наказ Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру від 14.12.2016 № 335 є протиправними, прийнятими з порушенням порядку та способу їх прийняття, без врахування усіх істотних обставин, не встановлення вини Позивача у порушенні вимог положень нормативно-правових актів, нормативно технічних документів, стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо стягнення витрат на надання правової допомоги суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 87 КАС України до витрат, повязаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України витрати, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги, передбачених законом.

Частиною третьою статті 90 КАС України встановлено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюються законом.

Стаття 2 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачає, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Таким чином, підставою для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу у адміністративних справах є документальне підтвердження участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

04.04.2017 Позивачем до суду надано заяву про збільшення позовних вимог в частині понесених витрат на правову допомогу (т.4 а.с. 212).

У договорах про надання правової допомоги від 03.01.2017 № 03/01-17, Додаткової угоди від 23.01.2017 зазначено, що Позивач укладала відповідну угоду із Громадською організацією «Фундація правників Слобожанщини», з якою і підписувались акти надання послуг та сплачувались послуги, у загальному розмірі 8300,00 грн (т.1 а.с. 27, т.4 а.с. 213, 214).

Як вбачається з матеріалів справи Позивачу надано наступні послуги: представництво інтересів в суді, здійснені дії поза судовим засіданням, а саме: заявлені клопотання, підготовлені та надані письмові пояснення, подані докази, прийнято участь у дослідженні доказів, подані усні заперечення, написання письмової заяви про збільшення позовних вимог (8 годин) 4800,00 грн, на підтвердження чого Позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг до додаткової угоди від 23.01.2017 до договору від 03.01.2017 № 03/01-17 (т.4 а.с. 214)

У судовому засіданні інтереси Позивача представляв ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченої довіреності (т.1 а.с. 41).

На виконання вимог статті 71 КАС України Позивачем не надано доказів оплати юридичних послуг ОСОБА_3 або належних доказів, у тому числі оригіналів документів надання правової допомоги Громадською організацією «Фундація правників Слобожанщини».

Враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надання правової допомоги та витрат за її отримання Позивачем від належного субєкта, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволені позовних вимог в цій частині.

Щодо розподілу судових витрат позивача на оплату судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір за три немайнові вимоги в розмірі 1920,00 грн.

Судом задоволено одну вимогу немайнового характеру звернену до І-го Відповідача та одну вимогу немайнового характеру звернену до ІІ-го Відповідача, в задоволенні третьої вимоги немайнового характеру відмовлено.

Також суд зазначає, що ІІ-й Відповідач - кваліфікаційна комісія Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру, є колегіальним органом, створюється Державною службою України з питань геодезії картографії та кадастру в своєму складі та не має власного балансу, рахунків, тому суд дійшов висновку, що витрати зі сплати судового збору в розмірі 640,00 грн покладаються на Позивача, а 1280,00 грн підлягають стягненню з Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру на користь Позивача.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 08 червня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру, кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру про визнання протиправними дій, визнання протиправним рішення, визнання протиправним та скасування наказу від 14.12.2016 № 335 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення кваліфікаційної комісії Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру від 30.11.2016 про внесення подання Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру щодо анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника ОСОБА_2 від 03.01.2013 № 000361.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру від 14.12.2016 № 335 «Про анулювання кваліфікаційних сертифікатів» в частині анулювання кваліфікаційного сертифіката інженера-землевпорядника № 000361 від 03.01.2013 інженера-землевпорядника ОСОБА_2.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань геодезії картографії та кадастру ().

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та підписано 13 червня 2017 року.

Головуючий суддя ОСОБА_8
Суддя Суддя ОСОБА_9 ОСОБА_1