Справа № 813/4188/16
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/3685/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючої судді Затолочного В.С.,

суддів: Каралюса В.М., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Керод Х.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року у справі № 813/4188/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення,-

В C Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1К.) звернувся з адміністративним позовом до Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі Відповідач, Городоцька ОДПІ) про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення від 09.06.2016 року № 2144-13.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскаржене податкове повідомлення-рішення прийнято з порушенням вимог чинного законодавства. Зазначив, що ФОП ОСОБА_1 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Увязку з цим Господарським судом Львівської області було сформовано ліквідаційну масу, куди увійшла земельна ділянка, за користування якою Городоцькою ОДПІ нараховано земельний податок, з приводу якого винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Оскільки під час ліквідаційної процедури не могли нараховуватися платежі, а також, враховуючи, що фактично не міг користуватися земельною ділянкою, Позивач вважає, що підстав для нарахування земельного податку не було.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 2144-13 від 09.06.2016 року, винесене Городоцькою ОДПІ.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив Відповідач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що згідно бази даних Городоцької ОДПІ станом на 01.01.2016 р. за ФОП ОСОБА_1 рахується земельна ділянка несільськогосподарського призначення площею 1,0471 га. Тому, відповідно до п.286.5 ст. 286 ПК України, фізичній особі (громадянину) ОСОБА_1 було сформовано податкове повідомлення-рішення № 2144-13 від 09.06.2016 р., яким Позивачу нараховано земельний податок з фізичних осіб. Також зазначає, що ухвалою від 02.04.2015 року Господарського суду Львівської області з ліквідаційної маси боржника ФОП ОСОБА_1 виключено земельну ділянку, за користування якою нараховано земельний податок.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, Позивача, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, з наступних підстав.

09.06.2016 р. Городоцькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області винесено податкове повідомлення-рішення № 2144-13 про стягнення з ОСОБА_1 земельного податку з фізичних осіб у розмірі 1664,48 грн. відповідно до пп.. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам встановленим 58.1. ст. 58 ПК України, а саме не вказано, на підставі чого сформоване та винесене останнє та відповідачем, не надано жодних доказів розрахунку суми заборгованості у вказаному податковому повідомленні-рішенні.

Апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:

невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;

завищення розміру задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;

заниження або завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної / розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної, у випадках, передбачених цим Кодексом; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Всупереч зазначеній нормі закону в спірному податковому повідомленні-рішенні відсутні підстави нарахування податкового зобовязання та розрахунок суми заборгованості у вказаному податковому повідомленні-рішенні.

Крім того, виносячи оскаржуване податкове повідомлення-рішення, Відповідач виходив з того, що саме Позивачу належить земельна ділянка, за користування якою йому визначено податкове зобовязання зі сплати земельного податку.

Проте, як вбачається із наданих апеляційному суду доказів (відомості з державного реєстру прав на нерухоме майно) Позивачу у період, за який йому визначено податкове зобовязання, належить лише ? частина земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 1,0471 га за адресою: Бартатівська сільська рада Городоцького району Львівської області. З 21.08.2014 року ? частиною земельної ділянки, за користування якою нараховано земельний податок Позивачу, володіє ОСОБА_3 на підставі договору дарування.

Таким чином, підстави для нарахування земельного податку за всю вказану земельну ділянку виключно Позивачу у Відповідача були відсутні.

Також з матеріалів справи вбачається, що постановою Господарського суду Львівської області від 20.10.2010 року у справі № 28/32- ФОП ОСОБА_1 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно вказаної постанови з дня її прийняття підприємницька діяльність банкрута припиняється; скасовано арешти, накладені на майно боржника, визнаноного банкрутом, та інші обтяження, в тому числі податкову заставу; накладення нових арештів на майно банкрута не допускається. Вказана постанова набрала законної сили. Як підтверджено наявними у справі рішеннями господарських судів, земельну ділянка в с. Бартатів, Городецького району, Львівської області площею 1,0471 га включено до ліквідаційної маси відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Отже, слід погодитися з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку слід враховувати особливості щодо погашення зобовязань боржника, визнаного банкрутом.

Відповідно до п. 1-1 Прикінцевих положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VІ, що набрав чинності з 19.01.2013 року, далі ОСОБА_4), положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, слід дійти висновку, що положення Закону в чинній редакції можуть бути застосовані до спірних правовідносин в частині, що не стосується здійснення процедури банкрутства господарськими судами.

Відповідно до частини 1 ст.. 38 Закону в чинній редакції з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобовязань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обовязкових платежів)), крім витрат, безпосередньо повязаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Частина 1 ст. 42 Закону в чинній редакції передбачає, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, крім грошових коштів, що знаходяться на банківському рахунку умовного зберігання (ескроу) банкрута, обєктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та обєктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, у комунальну власність відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Відповідно до ст.. 26 Закону в редакції, що діяла до 19.01.2013 року, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

На час винесення Відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення ліквідаційна процедура завершена ФОП ОСОБА_1, розпочата 20.10.2010 року, ще тривала, що підтверджується судовими рішеннями господарських судів, долученими до справи.

Оскільки як зазначено вище, земельна ділянка, належна Позивачу, включена до складу ліквідаційної маси, тобто вона визнана майном боржника, а отже у Позивача щодо даної земельної ділянки не могло виникнути податкових зобовязань.

З приводу посилань апелянта на виключення з ліквідаційної маси земельної ділянки Позивача на підставі ухвали Господарського суду Львівської області від 02.04.2015 року слід зазначити, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.06.2015 року у справі № 28/32 зазначену ухвалу від 02.04.2015 року було скасовано.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до переконання про те, що податкове повідомлення - рішення №2144-13 від 09.06.2016 року є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Городоцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року у справі № 813/4188/16 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_4

Повний текст складено 13.06.2017 року