Справа № 125/1838/15-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 125/1838/15-а

Головуючий у 1-й інстанції: Хитрук В.М.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

08 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Граб Л.С. ,

секретар судового засідання: Черняк А.В.,

за участю:

предстаника позивача: Щура А.А.

представника відповідача: Мичківського І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області на ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 26 січня 2017 року за заявою приватного акціонерного товариства "Барський машинобудівний завод" про розгляд звіту суб'єкта владних повноважень у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Барський машинобудівний завод" до виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

28 квітня 2016 року ПрАТ "Барський машинобудівний завод" звернулось до суду із заявою, в якій просило розглянути звіт суб'єкта владних повноважень - виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області та за результатом розгляду цього звіту, або у разі його неподання накласти на голову виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області ОСОБА_1, відповідального за невиконання постанови суду, штраф у розмірі від десяти до тридцяти мінімальних заробітних плат.

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 26 січня 2017 року заяву ПАТ "Барський машинобудівний завод" про розгляд звіту суб'єкта владних повноважень у адміністративній справі № 125/1838/15-а задоволено. Накладено на ОСОБА_1, голову виконавчого комітету Калинівської міської ради, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, адреса місця служби: АДРЕСА_1, штраф за неподання звіту про виконання постанови Барського районного суду від 18 грудня 2015 року в справі № 125/1838/15-а у розмірі 13780 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят) гривень рівно, половину якого стягнено на користь ПАТ "Барський машинобудівний завод" м. Бар Вінницької області у розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) гривень рівно, іншу половину - стягнено до Державного бюджету України в розмірі 6890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) гривень рівно.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу та закрити провадження за заявою про розгляд звіту суб'єкта владних повноважень.

05 травня 2017 року до суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх. № 7381/17) від позивача.

18 травня 2017 року позивачем подано суду заяву про зміну найменування, а саме з публічного акціонерного товариства "Барський машинобудівний завод" на приватне акціонерне товариство "Барський машинобудівний завод" (вх.№ 7996/17), яка врахована судом при винесенні рішення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що судом першої інстанції було винесено законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його скасування - відсутні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи суду та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою Барського районного суду від 18 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року, у справі № 125/1838/15-а за позовом публічного акціонерного товариства "Барський машинобудівний завод" до виконавчого комітету Калинівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії позов задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Калинівської міської ради щодо неприйняття рішення про консервацію об'єкта будівництва та зобов'язано виконавчий комітет Калинівської міської ради розглянути питання щодо консервації об'єкта будівництва сміттєсортувальної станції та прийняти належне у відповідності до чинного законодавства рішення.

Крім того, вказаним рішенням суду виконавчий комітет Калинівської міської ради відповідно до ст. 267 КАС України було зобов'язано протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою суду подати до суду звіт про виконання вказаного рішення в частині зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Зазначена постанова суду у відповідності до ч. 3 ст. 254 КАС України набрала законної сили 30 березня 2016 року.

З метою перевірки виконання рішення суду, позивач по справі - ПрАТ "Барський машинобудівний завод" звернулось до суду із заявою про розгляд звіту суб'єкта владних повноважень.

Задовольняючи заяву ПрАТ "Барський машинобудівний завод", суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ст. 267 КАС України виконавчим комітетом Калинівської міської ради тривалий час не забезпечено виконання судового рішення, а також не надано суду звіту про виконання рішення суду у визначений строк.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Принцип обов'язковості виконання судових рішень передбачає також Закон України "Про судоустрій і статус суддів", згідно із ч. 2 ст. 13 якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 у якому Суд вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, у відповідності до зазначених правових норм, постанова Барського районного суду від 18 грудня 2015 року в справі № 125/1838/15-а є обов'язковою до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 267 КАС України, суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк, звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб'єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб'єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від 10 до 30 мінімальних заробітних плат.

Згідно з ч. 4 ст. 267 КАС України половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Враховуючи, що постанова Барського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2015 року набрала законної сили 30 березня 2016 року, то суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції відносно того, що виконавчий комітет Калинівської міської ради як суб'єкт владних повноважень був зобов'язаний до 11 квітня 2016 року надати суду звіт про виконання даної постанови, який, в свою чергу, не подано у визначений строк.

Між тим, в ході апеляційного розгляду справи відповідачем надано докази, які підтверджують факт направлення звіту про виконання судового рішення лише 25 квітня 2016 року на адресу Барського районного суду Вінницької області. Як зазначив апелянт такий звіт подано в межах десятиденного строку, який останнім обчислено з дня отримання ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року, що, на його переконання, є підтвердження належного виконання рішення суду відповідно до ст. 267 КАС України .

Однак колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, що десятиденний термін для подання вказаного звіту має обчислюватись з дня отримання відповідачем рішення суду та з даного приводу зазначає, що постановою Барського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2016 року, зобов'язано виконавчий комітет Калинівської міської ради саме протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили подати до суду звіт про виконання судового рішення в частині зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Водночас, відповідач, у випадку незгоди з рішенням суду апеляційної інстанції, мав можливість оскаржити його в касаційному порядку, однак своїм правом не скористався, чим фактично погодився зі змістом вказаного рішення.

Крім того, твердження апелянта щодо можливості вжиття заходів для виконання рішення суду лише після отримання копії такого рішення не відповідає принципу обов'язковості виконання судових рішень, враховуючи, що на підставі наведених вище правових норм, судові рішення стають обов'язковими до виконання, саме з моменту набрання законної сили, а не з моменту їх отримання, як на цьому наполягає апелянт.

Також судова колегія зауважує, що в матеріалах справи міститься постанова від 20.04.2016, якою відкрито виконавче провадження № 50868927 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області з виконання вказаного рішення Барського районного суду Вінницької області (а.с. 9). Дана постанова підтверджує невиконання рішення суду станом на 20.04.2016.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що твердження апелянта щодо подання останнім звіту про виконання рішення суду в межах визначеного строку ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права та за своїм змістом спрямовані на перегляд постанови Барського районного суду Вінницької області від 18 грудня 2015 року, у зв'язку із чим не відповідають вимогам закону.

Розглядаючи доводи апелянта стосовно вирішення справи суддею за наявності підстав для його відводу (самовідводу), колегія суддів зважає на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КАС України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді першої інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї ж справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, а також у новому її розгляді у першій інстанції після скасування попередньої постанови або ухвали про закриття провадження в адміністративній справі.

Як слідує з матеріалів справи (а.с. 98) 02 вересня 2015 року головуючий суддя Хитрук В.М. виніс ухвалу про закриття провадження у справі, яка в подальшому скасована ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року.

В подальшому, Барським районним судом Вінницької області у складі головуючого судді Переверзева С. В. було розглянуто справу по суті та винесено постанову від 18 грудня 2015 року, яка набрала законної сили 30 березня 2016 року.

В свою чергу, оскаржувана ухвала суду постановлена після закінчення судового розгляду справи по суті в суді першої інстанції та стосується вирішення виключно процесуального питання, пов'язаного з виконанням даного судового рішення, що, на думку колегії суддів, виключає обов'язковість поширення вимог ч. 1 ст. 28 КАС України для визначення складу суду в контексті розгляду звіту про виконання рішення суду.

Також суд апеляційної інстанції враховує ту обставину, що за змістом вимог п. 4 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою. Проте апелянт не подавав заяви про відвід судді, а відтак така заява не була відхилена при розгляді справи в суді першої інстанції, що виключає можливість дослідження апеляційним судом питання наявності підстав для відводу судді Хитрука В.М. при винесенні оскаржуваного рішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апелянта відносно прийняття оскаржуваного рішення суддею за наявності підстав для його відводу (самовідводу) як на підставу для скасування даного рішення є необґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи.

Щодо доводів апелянта про те, що приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції допустив порушення норм ст. 267 КАС України виклавши своє рішення у формі постанови, суд апеляційної інстанції зауважує, що хоча у вступній частині і зазначається назва судового рішення як постанова, проте зі змісту даного рішення вбачається, що вказане рішення за своєю формою є саме ухвалою, про що також зазначено у резолютивній частині.

Крім того, апеляційний суд враховує норми ч. 2 ст. 200 КАС України, відповідно до якої не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Аналізуючи доводи апелянта щодо наявності підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції при накладенні штрафу не встановлено нового строку для подання звіту, судова колегія зазначає, що зазначена позиція апелянта не ґрунтується на вимогах закону, зокрема, не відповідає положенням ст. 267 КАС України, у зв'язку із чим не приймається до уваги.

Враховуючи досліджені обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що викладені в апеляційній скарзі відповідача твердження про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді справи та ґрунтуються на помилковому трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на вищевказане, колегією суддів не вбачається підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області залишити без задоволення, а ухвалу Барського районного суду Вінницької області від 26 січня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 12 червня 2017 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Граб Л.С.