Справа № 813/1013/17
Суддя: Ланкевич Андрій Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року справа № 813/1013/17

Львівський окружний адміністративний суд,

у складі:

головуючого-судді Ланкевича А.З.,

секретар судового засідання Фуртак А.В.,

за участі представників:

позивача Шиміна О.П.,

відповідача Рибака Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною відмови та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача №1470/10/13-70-19/39 від 19.01.2017 року;

- скасувати рішення відповідача №209000012/2016/200252/1 від 29.11.2016 року про коригування митної вартості товарів.

Посилається на те, що позивач подав до митного оформлення товар, заявивши митну вартість згідно п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України - за основним методом (ціна договору) по ціні 0,45 Євро/кг. На підтвердження митної вартості товарів позивач надав увесь передбачений ч.2 ст.53 Митного кодексу України пакет документів. Однак відповідачем було витребувано додаткові документи та прийнято рішення про коригування митної вартості за резервним методом по ціні 0,66 Євро/кг. Незважаючи на необґрунтування митним органом причин необхідності подання додаткових документів, позивач, з метою усунення будь-яких сумнівів у достовірності заявленої декларантом митної вартості, звернувся до Львівської митниці ДФС із заявою про надання додаткових документів, визнання заявленої декларантом митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості. Проте відповідач прийняв рішення про залишення рішення про коригування митної вартості без змін. Вважаючи такі рішення Митниці протиправними, позивач звернувся до суду за судовим захистом.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на підстави, викладені у позовній заяві та наданих суду поясненнях, просить позов задовольнити.

Від відповідача надійшли письмові заперечення проти позову, в яких посилається на те, що при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару Митниця діяла в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідач зазначає про неможливість визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за ціною договору, у зв'язку з неподанням ТОВ «Тропік» документів, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення. Окрім того, на підставі додатково наданих позивачем документів (крім тих, що подавались при митному оформленні) також неможливо визначити митну вартість імпортованого позивачем товару. Так, у висновку Торгово-промислової палати від 15.09.2016 №19-09/1262 експертом наведено діапазон цін зі значним розходженням. Як вбачається зі змісту висновку, експертом не досліджувались та, відповідно, не брались до уваги характеристики товару, які дають змогу віднести досліджуваний товар до тієї чи іншої категорії. Також, під час здійснення розрахунку вартості товару не враховано, що його продаж здійснювався польським посередником. У підсумку вказав, що обов'язок доведення ціни товару лежить на декларанті і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунок митної вартості, в т.ч. і обрано метод визначення митної вартості товару. Натомість, митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. А тому, покликаючись на правомірність оскаржуваних рішень, наявність правових підстав для їх прийняття, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просить відмовити в його задоволенні, посилається на підстави, викладені в письмових запереченнях на позовну заяву та наданих суду поясненнях.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

29.11.2016 року позивач ТОВ «Тропік» в електронному вигляді подав до митного оформлення на МП «Малехів» Львівської митниці ДФС ВМД №209140000/2016/052119 на товар: «клементини свіжі, виду Citrus clementina Hort. ex Tan., врожай 2016 року, 1-ого ґатунку, упаковані в ящики, призначені для громадського харчування».

Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість, згідно з п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України, за основним методом (ціна договору) по ціні 0,45 Євро/кг.

Суд встановив, що на підтвердження митної вартості товарів декларантом надано наступні документи: декларація митної вартості; контракт від 15.06.2016 року №199-06-2016; рахунок-фактура (інфойс) від 28.11.2016 року №97/11/2016; CMR від 28.11.2016 року з відмітками про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного, фітосанітарного та радіоекологічного контролю; договір транспортного експедирування від 11.12.2015 року №11/12-1; рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг від 28.11.2016 року №138; фітосанітрне свідоцтво №EC/PL/0705794 від 28.11.2016 року; сертифікат походження товару EUR.1 №PL/MF/AL/0155844 від 28.11.2016 року; договір доручення від 01.06.2011 року №49.

За результатом розгляду вказаних документів митний орган прийняв рішення від 29.11.2016 року №209000012/2016/200252/2 про коригування митної вартості за резервним методом по ціні 0,66 Євро/кг. Вказане рішення мотивоване тим, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, та неподанням документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 Митного кодексу України, а саме: 1) відсутня заявка на поставку товару, подання якої передбачено п.3 зовнішньоекономічного договору №199-06-2016 від 15.06.2012 року; 2) відсутнє замовлення на перевезення, передбачене п.2.1 договору транспортного експедирування №11/12-1 від 11.12.2015 року; 3) в CMR в графі 1 «відправник» і графі 22 «підпис і штамп відправника» вказані різні особи (1 - Fresh Box Sp.z.o.o, 22 - F.U. «Asko»). На вимогу митного органу від 29.11.2016 року декларантом не надано додаткових документів. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме: метод 2а (ст.59 Митного кодексу України) та метод 2б (ст.60 Митного кодексу України) з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, метод 2в (ст.62 Митного кодексу України) та метод 2г (ст.63 Митного кодексу України) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів.

11.01.2017 року ТОВ «Тропік» звернулося до Львівської митниці ДФС України із заявою про визнання заявленої декларантом митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості №209000012/2016/200252/1 від 29.11.2016 року. Окрім того, позивач на вимогу митного органу надав додаткові документи в порядку ч.8 ст.55 Митного кодексу України, а саме: прайс-лист фірми Fresh Box Sp.z.o.o щодо цін на товари, які декларуються, заявка на поставку товару від 28.11.2016 року, лист від фірми Fresh Box Sp.z.o.o від 02.01.2017 року; замовлення на перевезення вантажу від 26.11.2016 року, акт наданих послуг від 29.11.2016 року №138, лист ТОВ «БН-ГРУП» від 26.12.2016 року; митна декларація країни відправника від 28.11.2016 року №16PL401050Е0126992; платіжне доручення в іноземній валюті від 07.12.2016 року №1426 про оплату вартості імпортованого товару, платіжне доручення від 02.12.2016 року № про оплату транспортно-експедиційних послуг; висновок Львівської торгово-промислової палати від 09.12.2016 року №19-09/1587.

За наслідками розгляду вказаної заяви митний орган прийняв рішення №1470/10/13-70-19/39 від 19.01.2017 року, згідно якого рішення про коригування митної вартості залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаною відмовою та рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.49, 50 Митного кодексу України (далі - МК України), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 2 ст.52 МК України передбачено, що декларант зобов'язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Згідно з ч.3 ст.54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 7 ст.54 МК України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті, у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов'язують Митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, як зазначив Вищий адміністративний суд України у постанові Пленуму від 13.03.2017 року №2 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов'язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. Проте в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не зазначено які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові.

Враховуючи вказане, суд вважає, що оскільки оскаржуване рішення не містить зрозумілого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, відтак таке рішення митного органу не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.55 МК України.

Отже, в наданих декларантом документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар. А, відтак, у митного органу не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів.

Позиція суду узгоджується із позицією, висловленою Верховним Судом України, зокрема у постановах від 30.06.2015 року (справа №21-591а15) та від 31.03.2015 року (справи №21-127а15 та №21-53а15).

Згідно зі ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 МК України. Так, відповідно до вказаної норми, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Проте, як уже встановив суд, позивач у відповідності до вимог митного законодавства, для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи. При цьому, надані документи не містять розбіжностей, а їх дані піддаються обчисленню та підтверджують ціну товару. А тому, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, застосування митним органом коригування митної вартості є передчасним.

Оцінюючи спірне рішення у сукупності з іншими обставинами справи, суд приходить переконання, що загальні посилання на норми Митного кодексу України, зроблені без конкретизації підстав щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості, не можуть вважатися достатніми доводами обґрунтованості прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд приходить висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх та беззаперечних доказів в існування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення. В той же час, позивач довів обґрунтованість позовних вимог належними та допустимими доказами. Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають задоволенню. А тому, спірні рішення слід скасувати як протиправні.

Щодо судових витрат, то відповідно до вимог ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.7-14, 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Львівської митниці ДФС від 29.11.2016 року №209000012/2016/200252/1 про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС від 19.01.2017 року №1470/10/13-70-19/39, яким залишено без змін рішення про коригування митної вартості товарів від 29.11.2016 року №209000012/2016/200252/1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тропік» судовий збір, сплачений за подання цього позову, в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, виготовленої в повному обсязі, до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.

Оригінал повного тексту постанови складено в одному примірнику 12.06.2017 року.