Справа № 357/1917/17
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/1917/17 Головуючий у 1-й інстанції: Ярмола О.Я.
Суддя-доповідач: Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА
Іменем України

08 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Мацедонської В.Е.,

при секретарі: Волощук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вважає протиправною відмову пенсійного органу в задоволенні його заяви про перехід на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, оскільки, на його думку, ним дотримано всі законодавчо визначені умови для цього.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2017 року задоволено вказаний позов. Визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в м. Біла Церква від 30.12.2016 року за № 771/8251 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Білоцерківське об`єднане УПФУ Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 23.12.2016 року.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 198, пункту 4 частини 1 статті 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 195 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає перегляду в апеляційному порядку в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

ОСОБА_1 є особою, що постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4). Зазначене підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_1 (а.с. 7).

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідач прийняв Рішення № 771/8251 про відмову в призначенні пенсії зі зниженням віку, що стверджується копією рішення начальника УПФУ в м. Білій Церкві від 30.12.2016 року (а.с. 6).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зниження пенсійного віку проводиться особам, які постійно проживали або постійно проживають, чи постійно працювали або постійно працюють в зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали в цій зоні не менше 4-х років на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до пп. « 5» абзацу 6 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846:

- за документ, який засвідчує особливий статус особи, приймаються: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Відповідно до п 2.22 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування.

Колегією суддів встановлено, що при зверненні за переходом на пенсію за віком ОСОБА_1 надав посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії серії НОМЕР_1 , виданого Київською обласною Радою 10.11.1995 року.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 працював з 03.08.1987 року по 06.05.1988 року, з 05.02.1990 року по 11.03.1991 року в Білоцерківському шляховому ремонтно-будівельному управлінні № 78, з 12.03.1991 року по 30.03.2004 року в ТОВ «Білоцерківепецбуд».

В період з 1982 року по 24.06.1987 року ОСОБА_1 навчався в Київському автомобільно-дорожньому інституті їм. 60-р. Великої Жовтневої соціалістичної революції (диплом ПВ № 697162),

Відповідно до військового квитка НОМЕР_2 , виданого Білоцерківським об`єднаним міським військовим комісаріатом позивач проходив військову службу з 25.06.1988 року по 14.11.1989 року у військовій частині № НОМЕР_3 , інформація про місце розташування та дислокацію якої не надавалась.

Згідно паспортних даних ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 30.01.1990 року по теперішній час.

Колегією суддів встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України у місті ОСОБА_2 був направлений запит до Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 19.12.2016 року № 22392/03. з проханням надіслати довідку про період проживання ОСОБА_1 та завірену копію картки ф. А та ф. Б.

Листом від 20.12.2016 року № 851/1 Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради було надіслано довідку від 20.12.2016 року № 39 та завірену картку ф. А та ф. Б, згідно яких гр. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 30.01.1990 року по теперішній час. Адреса, з якої прибув ОСОБА_1 у картці ф. А. не вказана.

Крім цього, Управлінням Пенсійного фонду України у місті Білій Церкві були направлені запити від 08.12.2016 року № 21917/03 та № 21918/03 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації та Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради щодо надання копій документів, на підставі яких ОСОБА_1 10.11.1995 року було видано посвідчення 4 категорії серія НОМЕР_1 .

Листом № 9498. від 21.12.2016 року Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради повідомило, що бланк посвідчення категорії 4 серії НОМЕР_1 було видано кооперативному об`єднанню «Афганець». Документ, що був підставою включення до списків для видачі виконавчим комітетом Білоцерківської міської рада довідки (додаток 7) та інформації про вручення виданих бланків посвідчень категорії 4 Управлінню соціального захисту населення Білоцерківської міської ради не передавались.

Колегією суддів встановлено, що в трудовій книжці ОСОБА_1 відсутній запис про роботу в кооперативному об`єднанні «Афганець».

Крім того, колегією суддів встановлено, що позивачем не надано і в матеріалах справи відсутні докази виконання останнім вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 51 від 20 січня 1997 року "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щодо перереєстрації вказаного вище посвідчення.

Також колегія суддів зауважує, що відповідно до п. 10 зазначеної Постанови Кабінету Міністрів України № 51 видача посвідчення позивачу повинна була провадитися обласною державною адміністрацією за поданням місцевого органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування за місцем проживання.

Однак, зі змісту посвідчення потерпілого 4 категорії серія НОМЕР_1 (а.с. 7), виданого на ім`я позивача. колегією суддів встановлено, що дане посвідчення видано Київською обласною радою, тобто неповноважним органом.

Вказане, на думку колегії суддів, додатково свідчить про те, що вказане посвідчення не є належним та допустимим доказом в справі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що згідно наданих відповідачу документів позивачем було належним чином підтверджено проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01 січня 1993 року тривалістю 3 роки 8 місяців 6 днів.

Отже, відповідач, відмовляючи позивачу у переході на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, діяв правомірно, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Отже, судове рішення суду першої інстанції є помилковим та підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

За вказаних обставин колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вона є такою, що підлягає задоволенню.

Зі змісту ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягають задоволенню, а постанова суду скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області задовольнити.
Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Білоцерківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

В.Е. Мацедонська

Повний текст виготовлено 12.06.2017 року.

Головуючий суддя Мельничук В.П.

Судді: Мацедонська В.Е.

Лічевецький І.О.