Справа № 361/1849/16-а
Суддя: Сердинський В. С.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/1849/16-а
провадження № 2-а/361/5/17
Постанова

Іменем України

06 червня 2017 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарі - Латенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

установив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач в своїй позовній заяві зазначав, що є інвалідом війни II групи, інвалідність призначена безстроково, яка встановлена з 26 березня 2007 року.

З 16 вересня 1983 року позивачу була встановлена III група інвалідності, пов'язана з виконанням обов'язків військової служби, тому він має право отримувати пільги, встановлені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також позивач відноситься до інвалідів ІІІ групи, що підтверджується відповідним посвідченням, та має право на пільги і переваги, встановлені законодавством СССР для інвалідів Великої Вітчизняної війни, пільги передбачені в міждержавній угоді «Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойовик дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців», яка набрала чинності 27 червня 1996 року.

Також позивач відноситься до постраждалих від ЧАЄС ІІІ категорії, та був відселений із території зони безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення в 1990 році, та має право на пільги, передбачені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В зв'язку з тим, що відповідач неодноразово неправомірно нараховував пенсію позивачу та на даний час існує борг по виплаті пенсії в розмірі 37 947 гривен, та дії відповідача неодноразово визнавалися судами неправомірними, тому позивач не має довіри до відповідача.

Позивач 13 січня 2016 року звернувся до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області з заявою про надання інформації щодо пенсії, яку зараз отримує та надання копій документів.

У відповіді від 25 січня 2016 року відповідач відмовився повідомити згідно якої статті позивач отримує пенсію, також відмовився надати розпорядження про перевід позивача на обчислювання пенсійних виплат, відповідно до заробітку, та надав розпорядження про перерахунок пенсії від 25 січня 2016 року.

З даною відмовою надати інформацію позивач не згідний.

Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 21 грудня 2016 року, позивач просив суд визнати протиправними /дії/ бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України у м. Бровари за безпідставне переведення його при обрахуванні розміру пенсії зі статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію згідно ст.. 21 цього ж закону, без заяви позивача та без його повідомлення про перевід, та відмову надати розпорядження про перевід на іншу пенсію відповідно до заробітної плати; встановити з якого часу позивача було переведено на обчислювання пенсійних виплат відповідно до заробітної плати та з встановленого часу переведення позивача на обрахування пенсійних виплат згідно заробітної плати, скасувати дане розпорядження, та поновити обрахування пенсійних виплат позивачу відповідно статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенси за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії позивачу; зобов'язати відповідача перерахувати належну позивачу додаткову пенсію, як постраждалому від ЧАЕС III категорії відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії позивачу; зобов'язати відповідача, відшкодувати матеріальні збитки позивачу, в розмірі сто тисяч гривен (100 000 грн.), які підтверджуються безпідставним переведенням позивача з 01.11.2011 року, з пенсії відповідно до ст..22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та інших осіб» із розміру 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком; зобов'язати відповідача відшкодувати моральні збитки позивачу в розмірі сто тисяч гривен (100 000 грн.)., а також зобов'язати відповідача провести обрахування пенсійних виплат позивачу з 01 січня 2016 року, згідно заробітної плати отриманої під час служби в рядах Радянської армії та проіндексованої.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області Юрченко В.С. позовні вимоги не визнала заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі, оскільки позивача ОСОБА_1 нікуди переведено не було, просто змінився порядок нарахування. На даний час пенсія позивача залежить від прожиткового мінімуму, виплачується згідно чинного законодавства.

Посилаючись на викладене, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом війни II групи, інвалідність призначена безстроково, яка встановлена з 26 березня 2007 року.

З 16 вересня 1983 року позивачу була встановлена III група інвалідності, пов'язана з виконанням обов'язків військової служби, тому він має право отримувати пільги, встановлені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Також позивач відноситься до інвалідів ІІІ групи, що підтверджується відповідним посвідченням, та має право на пільги і переваги, встановлені законодавством СССР для інвалідів Великої Вітчизняної війни, пільги передбачені в міждержавній угоді «Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойовик дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців», яка набрала чинності 27 червня 1996 року.

Також позивач відноситься до постраждалих від ЧАЄС ІІІ категорії, та був відселений із території зони безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення в 1990 році, та має право на пільги, передбачені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2011 року було встановлено, що мінімальний розмір пенсії позивача, відповідно до ст..22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», має бути в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і додаткової пенсії по інвалідності відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.24-25).?

Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області №4250/Л-01 від 03 жовтня 2011 року, розмір заборгованості по виплаті пенсії ОСОБА_1 за період з 11 січня 2010 року по 30 вересня 2010 року складає 36547,94 грн. (а.с.26).

13 січня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області із заявою про надання інформації щодо того яку він на даний час отримує пенсію та відповідних документів (а.с.6).

Згідно листа Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області №13/Л-01 від 22 січня 2016 року, та розпорядження №201582 від 25 січня 2016 року, розмір пенсії позивача ОСОБА_1 становить 2838,70 грн. (а.с.7,8).

Рішенням від 02 лютого 2016 року Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області відмовило позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що розмір призначеної ОСОБА_1 пенсії, станом на сьогоднішній день, не може бути меншим 2738,70 грн. (1074,00 х 255%), і саме в такому розмірі, враховуючи норми ст.22 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пенсія ОСОБА_1 виплачується (а.с.30).

Із письмових судових дебатів відповідача Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області вбачається, що пункт 7 постанови №1381 вносить зміни в абзац перший пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 року №656 «Про встановлення щомісячної державної адресної допомоги до пенсії інвалідам війни та учасникам бойових дій», який викладений у наступній редакції: «1 .Установити, що з 1 січня 2012 року інвалідам війни та учасникам бойових дій, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів війни І групи - 285 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 255, III групи - 225, учасників бойових дій - 165 відсотків, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів».

Тобто, розмір пенсійної виплати ОСОБА_1, з 01.01.2012 р. по даний час не може бути меншою 255 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Якщо розмір пенсійної виплати менший - виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

Таким чином, Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області має всі законодавчі підстави проводити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року №745 (з 23.07.2011 року), від 23.11.2011 року №1210 (з 01.01.2012 року), від 28.12.2011 року №1381 (з 01.01.2012 року) та від 28.07.2010 року №656 (з 01.01.2012 року).

Розмір пенсійної виплати, у певний період, залежить від змін у законодавстві України щодо пенсійного забезпечення, зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, мінімального розміру заробітної плати, середнього розміру заробітної плати в Україні та інших чинників.

ОСОБА_1 прирівняний до інвалідів війни 2-ї групи і розмір його пенсійної виплати, на даний час, не може бути меншою 3345,60 грн. (розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність встановлений з 01.05.2017 року 1312,00грн х 255%).

Розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 станом на 01.06.2017 р. становить 3445,60 грн та складається з: 1587,52 грн. - основний розмір пенсії (п.2 п.п.2 постанови КМУ №1381 від 28.12.2011 року), 113,88 грн. - додаткова пенсія (абз.2 п.13 Постанови КМУ №1210 від 23.11.2010), 524,80 грн. (40% від прожиткового мінімуму) - підвищення інвалідові армії, прирівняному до інвалідів війни 2 групи, 304,06 грн. - збільшення пенсії відповідно до постанови КМУ від 28.12.2011 року №1381, 50,00 грн. - адресна грошова допомога інвалідам війни, 765,34 грн. - щомісячна державна адресна допомога відповідно до постанови КМУ від 28.12.2011 року, 100 грн. - доплата згідно постанови КМУ від 23.04.2012 року №327.

Враховуючи вище викладене, підстави для застосування іншого порядку нарахування пенсії ОСОБА_1 відсутні. Пенсія призначена та виплачується згідно чинного законодавства України (а.с.231-237).

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України), Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР), Інструкцією з діловодства у Пенсійному фонді України, затвердженою наказом Пенсійного фонду України від 03.07.2012 р. № 107 (далі - Інструкція № 107), Інструкцією з діловодства за зверненнями громадян в Пенсійному фонді України, затвердженою наказом Пенсійного фонду України від 16.10.2003 р. № 101 (далі - Інструкція № 101).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 1 Закону № 393/96-ВР закріплено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Статтею 18 Закону № 393/96-ВР передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Відповідно до ст. 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї статті.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 20 Закону № 393/96-ВР, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Пунктом 5 Інструкції № 107 передбачено, що в разі звільнення працівника, відповідального за діловодство, а також разі його відпустки, відрядження чи тривалої відсутності з інших причин усі не виконані, не закриті справи та не передані до архіву службові документи за вказівкою його безпосереднього керівника передаються особі, що його заміщує, з відповідної відміткою в реєстраційно-контрольних довідниках.

У п. 4.4, 6.1 Інструкції № 101 закріплено, що звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги Героїв Рядянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, Героїв України, інвалідів Великої Вітчизняної війни, народних депутатів України розглядаються Головою Правління Фонду (начальниками регіональних і територіальних управлінь).

Якщо Голова Правління Фонду (начальник регіонального і територіального управління) тимчасово відсутній (відрядження, відпустка тощо) розгляд таких звернень здійснює особа, яка виконує його обов'язки.

Облік особистого прийому громадян ведеться на реєстраційно-контрольних картках або в журналах.

Згідно з п. 13, 30, 48, 154, 159, 161, 207, 208, 222 Інструкції № 107 документ повинен містити обов'язкові для певного його виду реквізити, що розміщуються в установленому порядку, а саме: найменування установи - автора документа, назву виду документа (крім листів), дату, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту, текст, підпис.

Індексація документів полягає у присвоєнні їм умовних позначень - індексів, які надаються документам під час їх реєстрації.

Для вихідних документів реєстраційний індекс складається з порядкового номера і доповнюється індексом структурного підрозділу, що підготував документ до відправлення.

Документи підписуються посадовими особами Пенсійного фонду України в межах своїх повноважень, визначених у Положенні про Пенсійний фонд України, положеннях про структурні підрозділи, посадових інструкціях, наказі про функціональні повноваження Голови правління та заступників Голови правління Пенсійного фонду України. У зазначених документах визначається також порядок підписання документів іншими особами у разі відсутності керівника та посадових осіб, які уповноважені їх підписувати.

Реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою , яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів провадиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації.

У Пенсійному фонді України застосовується автоматизована форма реєстрації документів (з використанням спеціальної комп'ютерної програми АСЕДО).

При автоматизованій реєстрації документів виготовляється реєстраційно-контрольна картка, яка разом з документом передається виконавцеві, а діловодна служба, яка здійснює контроль за виконанням документів замість контрольної картотеки формує перелік документів, взятих на контроль.

Для реєстрації документів застосовується єдина реєстраційно-контрольна картка, придатна для оброблення на персональному комп'ютері.

Вихідні документи опрацьовуються і надсилаються в день їх надходження від структурних підрозділів - виконавців або не пізніше наступного робочого дня.

Для відправки кореспонденції через поштові відділення зв'язку складається реєстр відправлень в двох примірниках, де зазначаються адреса та повне найменування адресата, вага, вартість та вихідний номер відправлення.

Не допускається надсилання або передача документів без їх реєстрації у службі діловодства.

До номенклатури справ включаються назви справ, що формуються та відображають усі ділянки роботи, яка документується в структурних підрозділах центрального апарату Фонду. До номенклатури справ вносяться також назви справ, що ведуться лише в електронній формі.

У п. 227, 235 Інструкції № 107 визначено, що під час формування справ слід дотримуватися таких загальних правил: вміщувати у справи тільки виконані документи від заголовків справ в номенклатурі; групувати у справи документи, виконані протягом одного календарного року, за винятком перехідних справ (ведуться протягом кількох років), особових справ; вміщувати у справи лише оригінали або у разі їх відсутності засвідчені в установленому порядку копії документів; не допускати включення до справ чорнових, особистих розмножених копій та документів, що підлягають поверненню; окремо групувати у справи документи постійного і тимчасового зберігання.

Листування групується за змістом та кореспондентською ознакою і систематизується в хронологічному порядку: документ-відповідь розміщується за документом-запитом.

Згідно з п. 2.3, 3.1, 3.2, 4.2, 7.1 Інструкції № 101 звернення, оформленні належним чином і подані до Пенсійного фонду України та його органів у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Усі пропозиції, заяви і скарги, що надійшли до центрального апарату і органів Пенсійного фонду України, повинні прийматися та централізовано реєструватися у день їх надходження на реєстраційно-контрольних картках персонального комп'ютера або в журналі.

Конверти, в яких надійшли звернення по пошті (вирізки з них), збігаються разом з пропозицією, заявою, скаргою.

Журнальна форма реєстрації пропозицій, заяв і скарг та обліку особистого прийому громадян допускається в регіональних і територіальних управліннях Фонду з річним обсягом надходження до 600 пропозицій, заяв та скарг і такою ж кількістю звернень громадян, поданих на особистому прийомі.

Після попереднього розгляду звернення громадян в день їх надходження, реєструються.

Документи щодо розгляду звернень громадян розміщуються у справах у хронологічному або алфавітному порядку. Кожна пропозиція, заява, скарга з усіма документами щодо її розгляду і вирішення становлять у справі самостійну групу і вміщуються у м'яку обкладинку.

На зверненні громадян після його розгляду та вирішення повинен бути напис «До справи» та підпис посадової особи, яка приймає рішення.

Отже, законодавством регламентовано порядок розгляду суб'єктами владних повноважень звернень громадян і надання їм відповідей, яким зокрема передбачено право особи, що звертається, знати про дату, час та місце розгляду її звернення, бути присутньою під час його розгляду, особисто викладати свої аргументи особі, яка здійснює перевірку порушених в ньому питань, та право на отримання відповіді на її звернення у межах строків, визначених законодавством.

При цьому, з викладених правових норм вбачається, що ПФУ повинен вести облік громадян, які були на особистому прийомі в уповноважених осіб під час розгляду їх звернень, відповідь на звернення має бути складена у письмовій формі, документ повинен містити всі необхідні реквізити, включаючи дату його складання та підпис уповноваженої особи, та після реєстрації як вихідної кореспонденції - направленим особі, яка звертається.

Крім того, оригінал або належним чином завірена копія відповіді, яка направляється особі, повинна бути долучена до її особової справи.

За час судового розгляду справи суду не було надано жодних доказів, які б підтверджували, що позивач ОСОБА_1 дійсно був повідомлений про дату, час та місце розгляду його заяви про надання інформації щодо того яку пенсію він зараз отримує і на підставі яких документів, що ставить під сумнів факт щодо дотримання прав ОСОБА_1, передбачених статтею 19 Закону № 393/96-ВР.

Водночас, частиною 2 статті 71 КАС України регламентовано презумпцію винуватості суб'єкта владних повноважень, який є відповідачем у справі, на важливості та необхідності застосування якої неодноразово було наголошено в рішеннях Європейського Суду з прав людини (зокрема, рішення від 10.02.1995 р. у справі «Алене де Рібемон проти Франції», від 09.03.1999 р. у справі «Лука проти Італії»).

З огляду на викладене, суд вважає, що відповідач не довів перед судом дотримання права позивача бути обізнаним про дату, час та місце розгляду його звернення від 25 січня 2016 року і на участь у його розгляді.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2011 року встановлено, що мінімальний розмір пенсії позивача ОСОБА_1, відповідно до ст..22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», має бути в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і додаткової пенсії по інвалідності відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з приписами частини першої статті 58 Основного Закону України, закони й інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Конституція України має вищу юридичну силу, нормативно-правові акти повинні відповідати їй.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп зазначив, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в час:.. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи в громадян упевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршено прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту (абзаци перший і другий пункту 5 мотивувальної частини вказаного Рішення).Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності тільки за умови, якщо вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2000 КСУ від 19 квітня 2000 року). Мета принципу незворотності - блокувати ущемлення прав і свобод людини з боку держави. Така направленість тлумачення цього принципу робить його однією з важливих гарантій захисту від свавілля з боку влади, безпеки людини як громадянина, довіри до державних інституцій. Надання зворотної сили законам суперечить духу правової держави.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов правильного висновку, що нарахування та виплата пенсії позивача ОСОБА_1 має бути в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсій за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і додаткової пенсії по інвалідності відповідно до ст. 51 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

У ч.2 ст.21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 100 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. не підлягають задоволенню, так як жодних доказів того, що протиправні дії відповідача Управління ПФУ щодо виплати позивачу ОСОБА_1 пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, позивачем суду не надано, а судом не здобуто.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача провести обрахування пенсійних виплат позивачу з 01 січня 2016 року, згідно заробітної плати отриманої під час служби в рядах Радянської армії та проіндексованої, то в їх задоволенні також слід відмовити, оскільки відповідно до ст.44 Закону України ««Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсії призначеної відповідно до цього Закону здійснюється пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби, які пропрацювали після призначення пенсії по інвалідності не менш як 2 роки з більш високим заробітком, ніж той, з якого було обчислено пенсію.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням від 02 лютого 2016 року Управління Пенсійного фонду України у м. Броварах Київської області відмовило позивачу ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, однак про переведення обрахунку його пенсії відповідно до ст.21 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» належним чином повідомлений не був, тому суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 р. № 393/96-ВР, Інструкцією з діловодства у Пенсійному фонді України, затвердженою наказом Пенсійного фонду України від 03.07.2012 р. № 107, Інструкцією з діловодства за зверненнями громадян в Пенсійному фонді України, затвердженою наказом Пенсійного фонду України від 16.10.2003 р. № 101, ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 72, 86, 99, 100, 159 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив :

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Визнати протиправними дії, бездіяльність Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області за безпідставне переведення ОСОБА_1, при обрахуванні розміру пенсії зі статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію згідно статті 21 цього ж закону, без його заяви та без повідомлення про перевід, та відмову надати розпорядження про перевід на іншу пенсію, відповідно до заробітної плати.

Зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 листопада 2011 року, відповідно статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 110% від трьох з половиною мінімальних пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії.

Зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області перерахувати належну ОСОБА_1 додаткову пенсію, як постраждалому від аварії на ЧАЕС III категорії, з 01 листопада 2011 року, відповідно до статті 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 25% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахування проведених виплат», та стягнути різницю недоотриманої пенсії.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сердинський В. С.