Справа № 200/27288/15-а(2а/200/459/16)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2017 рокусправа № (2а/200/459/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська, в якому просили, з урахуванням уточнених позовних вимог, зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську перерахувати та поновити виплату пенсії по інвалідності ІІ групи в розмірі пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 в розмірах відповідно до чинного законодавства. Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3 з 07.10.2009 в розмірах відповідно до чинного законодавства.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено. Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську перерахувати та поновити виплату пенсії по інвалідності ІІ групи в розмірі пенсії за віком ОСОБА_1 з 07 жовтня 2009 року в розмірах відповідно до чинного законодавства. Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську перерахувати та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 з 07 жовтня 2009 року в розмірах відповідно до чинного законодавства.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачі є громадянами України та до 1999 року проживали в Україні, надалі виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Представник позивачів 02.12.2015 звернувся до Управління Пенсійного Фонду України у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська з заявами про перерахунок та поновлення пенсії. (а.с. 3,4)

Листом №Г-131 від 17.12.2015 Управління Пенсійного Фонду України у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська за наслідками розгляду заяви представника позивачів ОСОБА_4 повідомило, що угода між Україною та Державною Ізраїль про соціальне забезпечення на сьогодні не ратифікована Верховною Радою України. На даний час триває робота спільно з Міністерством соціальної політики України щодо підготовки нормативно-правових актів, спрямованих на виконання рішення Конституційного Суду України, якими будуть передбачені умови, норми і механізм виплати пенсій громадянам, які проживають у країнах, з якими не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення. До визначення зазначеного механізму підстав для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1, ОСОБА_2 немає. (а.с.5,6)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Пенсійне забезпечення громадян України, що проживають за її межами, провадиться на основі договорів (угод) з іншими державами.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 15 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 визначено, що поновлення виплати раніше призначеної пенсії здійснюється за документами, що є у пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на момент призначення цього виду пенсії.

Відповідно до пункту 16 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

За документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземні громадяни та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання (реєстрації) (п. 29 Порядку).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України» документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону № 1058-ІV виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Також, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лишена тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи те, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі й у рішенні у справі «Пічкур проти України», як джерело права відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства вбачається, що з дня набрання чинності Рішенні № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини 1 статті 49, другого речення статті 51 Закону №1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону.

Відповідно до правової позиції викладеної у постановах від 08 грудня 2015 року (справи №21-5440а15, №21-5653а15) Верховний Суд України дійшов висновку, що дані спори мають вирішуватись з урахуванням вимог статей 99 та 100 КАС України, тобто з урахуванням шестимісячного строку на звернення до суду з позовом.

Разом з тим, відповідно до статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають:

1) громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;

2) особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Відповідно до пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України « 22-1 від 25.11.2005», заява про поновлення виплати раніше призначеної пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником (опікуном чи піклувальником) до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду відповідно до статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Відповідно до пункту 2.8 Порядок поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Листом Департаменту соціального захисту населення про надання інформації повідомлено Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Дніпрі, що за інформацією управлінь соціального захисту населення виконкому районних (міських) рад та райдержадміністрацій Дніпропетровської області, архівні пенсійні справи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., в реєстрі обліку управлінь не значаться. (а.с.61)

Відповідно до змісту листа Управління праці та соціального захисту населення ентральної районної у місті Дніпрі ради на запит Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 01.02.2017 №119/02-21 вказано, що згідно архівних книг пенсійні справи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., не значаться. (а.с.62)

Так, відповідно до змісту позовної заяви, поданої представником позивача ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виїзду на постійне місце проживання за кордон, проживали за адресою: АДРЕСА_1. Також, зазначено, що позивачі отримували пенсію за віком, виплата якої була припинена у зв'язку із виїздом на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

Проте, звертаючись до суду із вказаним позовом представником позивачів не було надано доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема, докази на підтвердження реєстрації місця проживання позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виїзду за кордон, а також перебування на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, доказів на підтвердження призначення та виплати пенсії позивачам до виїзду на постійне місце проживання до держави Ізраїль.

Отже, оскільки при зверненні із заявою до Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська представником позивачів не було надано документів, перелік яких визначено положеннями Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України « 22-1 від 25.11.2005», у Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська були відсутні підстави для поновлення пенсії.

При цьому, позивачі не позбавлені права звернутись до органів Пенсійного фонду України із відповідною заявою з наданням відповідних документів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відмовляючи у поновленні пенсії, управління Пенсійного фонду діяло в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений законом, оскільки згідно інформації наданої під час розшуку архівних справи позивачів, пенсійні справи на ОСОБА_1та ОСОБА_2 не значаться.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування оскаржуваної постанови з ухваленням нового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню із ухваленням рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.ст.205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську - задовольнити.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2016 року - скасувати.

У задоволенні позовупозовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України у Бабушкінському районі м.Дніпропетровська про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, відповідно до статті 212 КАС України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко