Справа № 127/5661/17
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 127/5661/17
Провадження № 2-а/127/390/17
П О С Т А Н О В А
Іменем України
01 червня 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Марценюк А.М.
за участю:
представників позивача: Берегович О.О., Мельник Н.П.
представника відповідача: Павич О.С.
розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу №127/5661/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про зобов`язання перерахувати пенсію,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, в якій просила зобов`язати відповідача перерахувати позивачу пенсію у разі втрати годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 22 червня 2015 року.
Позовна заява мотивована тим, що позивач є дружиною померлого ОСОБА_2 , та відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 має право на пільги встановлені законодавством України для сімей померлих ветеранів війни. 22.06.2015р. позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці із заявою про перехід на пенсію у разі втрати годувальника, однак відповідачем повідомлено позивача про те, що немає можливості призначити їй вказану пенсію, у зв`язку з тим, що в матеріалах пенсійної справи є розбіжності прізвищ померлого годувальника ОСОБА_2 у довідках про інвалідність, документах архівної справи, копії свідоцтва про хворобу. У зв`язку з викладеним позивач звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2016р. встановлено, що довідка про інвалідність та свідоцтво про хворобу належить ОСОБА_2 17.11.2016р. позивач повторно звернулася до відповідача з заявою про перехід на пенсію у разі втрати годувальника, однак її заяву задоволено частково, а саме переведено на пенсію по втраті годувальника з дати подання заяви 17.11.2016р., а не з 22.06.2015р.
На думку позивача, оскільки перше її звернення про перехід на пенсію у разі втрати годувальника до Управління пенсійного фонду України в місті Вінниці було 22 червня 2015 року, пенсія має бути перерахована з цієї ж дати.
Ухвалою суду від 05.04.2017р. відкрито скорочене провадження у справі.
Відповідачем у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду від 05.04.2017р. та копій документів суду були надані заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що при прийнятті рішення про призначення позивачу пенсії по втраті годувальника управлінням опрацьовувалася пенсійна справа померлого ОСОБА_2 та виявлено розбіжності у прізвищах померлого на документах, а саме довідці про інвалідність, свідоцтві про хворобу, у зв`язку з чим відповідачем не було визначено правових підстав для призначення пенсії позивачу, про що останню повідомлено листом від 10.07.2015р. В подальшому, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2016р. встановлено, що довідка про інвалідність та свідоцтво про хворобу належить ОСОБА_2 та 17.11.2016р. позивачем повторно подано заяву до відповідача про призначення пенсії по втраті годувальника, за наслідками розгляду якої її заяву задоволено та переведено на пенсію по втраті годувальника з дати подання заяви - 17.11.2016р.

Ухвалою суду від 20.04.2017р. вказану справу призначено до судового розгляду в судовому засіданні, оскільки за результатами розгляду заперечення відповідача суд дійшов висновку про неможливість ухвалення законного судового рішення без проведення судового засідання.

Представники позивача Берегович О.О. та Мельник Н.П. в судовому засідання позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити, додатково зазначивши, що оскільки з 17.11.2016р. позивачу призначено пенсію по втраті годувальника, представники позивача просять зобов`язати відповідача перерахувати позивачу пенсію у разі втрати годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 22 червня 2015 року по 16 листопада 2016 року.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, просила у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов. Крім того, представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Заслухавши представників позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оглянувши оригінали пенсійних справ позивача №6101554 та померлого ОСОБА_2 № НОМЕР_2 , суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження № НОМЕР_3 , виданого Виконавчим комітетом Шаргородської районної ради народних депутатів 25 травня 1948 року.
Чоловік позивача ОСОБА_2 мав статус інваліда Великої Вітчизняної війни, 2 групи, що підтверджується матеріалами пенсійної справи №620032, в тому числі пенсійним посвідченням №1738 від 07.09.1946р.
Відповідно до свідоцтва про смерть № НОМЕР_4 , виданого Виконавчим комітетом Шаргородської районної ради народних депутатів 27 червня 1990 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис №66 від 27 червня 1990 року.
В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що позивача ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в місті Вінниці та до 16 листопада 2016 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», її розмір з 01.05.2016 року становив 2066,85 грн.

22 червня 2015 року, ОСОБА_1 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці із заявою про перехід на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», до якої додала трудову книжку, довідку про зарплату, документ про стаж, довідку з ЖЕК, довідку про склад сім`ї.
Однак, листом №1309/06-33-2/02-1 від 10 липня 2017 року Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці повідомлено позивача, що оскільки, в матеріалах пенсійної справи є розбіжності прізвищ померлого годувальника ОСОБА_3 (так в довідках про інвалідність та інших документах архівної справи), ОСОБА_2 (так в копії свідоцтва про хворобу №190 від 03.05.1946р.) і утриманця ОСОБА_1 , немає законних підстав призначити пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії по втраті годувальника позивачем не оскаржувалось, натомість позивач звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2016 року у справі №127/13681/16-ц, яке набуло законної сили 12 листопада 2016 року встановлено факт, що довідка про інвалідність, яка видана на прізвище « ОСОБА_4 » та свідоцтво про хворобу, яке видано на прізвище « ОСОБА_5 » належать ОСОБА_2 , 1922 року народження.

В подальшому, 17 листопада 2016 року позивач повторно звернулася до відповідача з заявою №7347/13820 про переведення її на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», до якої додала трудову книжку, довідку про зарплату, документ про стаж та вищевказане рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2016 року у справі №127/13681/16-ц.

За результатами розгляду заяви позивача, розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці №1537 від 23.11.2016р. ОСОБА_1 з 17 листопада 2016 року переведено на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», розмір пенсій обчислено в сумі 3080,20 грн.

Визначаючись щодо обґрунтованості та правомірності позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною третьою статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства);
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Положеннями статті 36 Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Непрацездатними членами сім`ї також вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;
До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. (ч. 3 ст. 36 Закону №1058-IV)
Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.
Приписами статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» закріплено, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Відповідно до частини першої та другої статті 30 вказаного Закону право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Згідно зі статтею 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Як зазначено вище та встановлено судом, чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 мав статус інваліда Великої Вітчизняної війни, 2 групи, а відтак з урахуванням положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач має право на перехід на пенсію по втраті годувальника.
Однак, відповідно до пункту 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності);

4) свідоцтво органу ДРАЦС про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

До заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника сім`ї військовослужбовця строкової служби додається документ, одержаний від військової частини або районного (міського) військового комісаріату чи іншої військової установи, що засвідчує дату та причину смерті військовослужбовця, або документ про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення його померлим. Якщо смерть настала після звільнення з військової служби, подаються свідоцтво ДРАЦС про смерть, довідка військового комісаріату про проходження військової служби із зазначенням дати призову, дати і підстав звільнення з військової служби та висновок МСЕК про те, що смерть військовослужбовця пов`язана з проходженням військової служби.
До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону.

В судовому засіданні встановлено, що опрацьовуючи заяву позивача від 22 червня 2015 року та приймаючи рішення про відмову позивачу у переведенні її на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці опрацьовувалася пенсійна справа померлого ОСОБА_2 № НОМЕР_2 та встановлено розбіжності прізвищ померлого годувальника, а саме в довідках про інвалідність та інших документах архівної справи прізвище померлого зазначено ОСОБА_6 (замість ОСОБА_2 ), в копії свідоцтва про хворобу №190 від 03.05.1946р. прізвище померлого зазначено ОСОБА_7 (замість ОСОБА_2 ).

Таким чином, оскільки в матеріалах пенсійної справи померлого ОСОБА_2 встановлено розбіжності у прізвищах померлого, а саме у документах (довідках про інвалідність та свідоцтві про хворобу) наявність яких є обов`язковим для призначення пенсії у разі втрати годувальника, відповідачем правомірно повідомлено позивача про відсутність правових підстав для призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Таким чином, заява позивача від 22 червня 2015 року про перехід на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», відповідачем розглянута, з цього приводу прийнято рішення про відмову у переведенні особи на пенсію по втраті годувальника, яке позивачем не оскаржувалося.

В подальшому, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2016 року у справі №127/13681/16-ц, яке набуло законної сили 12 листопада 2016 року, встановлено факт, що довідка про інвалідність, яка видана на прізвище « ОСОБА_4 » та свідоцтво про хворобу, яке видано на прізвище « ОСОБА_5 » належать ОСОБА_2 , 1922 року народження.

Отже, обставини, які слугували підставою для відмови позивачу у призначенні їй пенсії у разі втрати годувальника перестали існувати з набранням законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
17 листопада 2016 року позивач повторно звернулася до відповідача з заявою №7347/13820 про переведення її на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», до якої додала трудову книжку, довідку про зарплату, документ про стаж та вищевказане рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2016 року у справі №127/13681/16-ц.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Саме з урахуванням вищенаведених норм, за результатами розгляду повторної заяви позивача, розпорядженням Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці №1537 від 23.11.2016р. ОСОБА_1 з 17 листопада 2016 року переведено на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку що позивачем не доведено належними засобами доказування правомірності заявлених вимог, натомість рішення відповідача щодо призначення позивачу пенсії по втраті годувальника з 17.11.2016р. відповідає нормам чинного законодавства, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Що стосується клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, то останнє задоволенню не підлягає, оскільки рішення відповідача, викладене у листі №1309/06-33-2/02-1 від 10 липня 2017 року, про відмову позивачу у призначенні їй пенсії по втраті годувальника не є предметом позовних у даній справі, натомість предметом позовних вимог у даній справі є рішення та дії відповідача пов`язані з розглядом повторної заяви позивача від 17.11.2016р. про переведення на пенсію по втраті годувальника.
Згідно з частиною першою статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, відсутні підставі для відшкодування понесених нею судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 159-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Суддя: