Справа № 808/3674/16
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/3674/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2017 року

справа № 808/3674/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної фіскальної служби України

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року у справі №808/3674/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Техенергохім» до Запорізької митниці Державної фіскальної служби України про зобов’язання вчинити певні дії та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Техенергохім» звернулося до суду з позовом, в якому просило:

- обов’язати відповідача надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про повернення позивачу надміру сплачених митних платежів за ВМД 112050000/2015/017133;

В обґрунтуванні заявлених вимог Товариство посилалось на те, що Митниця самостійно визначила митну вартість товарів, які поставлялись за зовнішньоекономічним контрактом на адресу позивача. З огляду на прийняте Митницею рішення, позивач був змушений здійснити митне оформлення за митною вартістю, яка визначена Митницею, що призвело до сплати митних платежів у більшому розмірі. В подальшому, рішення Митниці про коригування митної вартості було скасовано у судовому порядку, у зв’язку з чим позивач звернувся до Митниці з заявою про повернення надміру сплачених платежів, але у цьому йому було відмовлено.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року позов задоволено частково, а саме зобов’язано Запорізьку митницю ДФС надати висновок до Головного управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про повернення товариству з обмеженою відповідальністю «Техенергохім» надмірно сплачених митних платежів за ВМД №112050000/2015/017133.

В іншій частині позову відмовлено.

Постанова суду, в частині задоволених позовних вимог, мотивована наявністю правових підстав для повернення позивачу надміру сплачених платежів під час митного оформлення товару, з огляду на встановлення у судовому порядку неправомірності рішення Митниці про коригування митної вартості товару, яке стало підставою для сплати позивачем митних платежів у більшому розмірі.

Не погодившись з постановою суду, Запорізька митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з’ясування обставин справи, просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити

нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для повернення підприємству сплачених ним під час митного оформлення платежів. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги доводи Митниці про те, що підприємство має податковий борг, що у відповідності до вимог ст..301 Митного кодексу України, ст..43 Податкового кодексу України є підставою для відмови у поверненні надміру сплачених митних платежів. Крім цього, відповідач вказує на те, що судове рішення (справа №808/8932/15), яким визнано неправомірним рішення Митниці про коригування митної вартості, не містить вказівок про повернення заявнику надмірно сплачених коштів, а тому митниця вважає, що здійснила всі достатні дії по виконанню рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За результатами митного оформлення вказаного товару Митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 30.09.2015 №112050000/2015/000295/1, на виконання якого позивачем подано митну декларацію 112050000/2015/017133 від 02.10.2015, за якою товар випущений у вільний обіг.

Не погодившись з визначеною митним органом митною вартістю вказаного товару, позивач оскаржив рішення про коригування митної вартості товару від 30.09.2015 №112050000/2015/000295/1 до суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12.05.2016 року у справі № 808/8932/15, яка набрала законної сили 19.09.2016, рішення про коригування митної вартості товару від 30.09.2015 №112050000/2015/000295/1 визнано протиправним та скасовано.

За результатами розгляду поданої заяви 11.10.2016 Митниця зазначила про наявність у позивача податкового боргу, а також повідомила про можливість вирішення питання про повернення з державного бюджету сум надмірно сплачених митних платежів за умови повного погашення податкових боргів та отримання митницею відповіді від Запорізької ОДПІ щодо включення (не включення) зазначеної суми до складу податкового кредиту з податку на додану вартість та її участь у розрахунку бюджетного відшкодування.

Вважаючи відмову Митниці у поверненні надмірно сплачених митних платежів протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

За наслідками перегляду судового рішення колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Порядок повернення надміру сплачених платежів визначається Порядком повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.07.2007р. №618 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1-4 Розділу ІІІ Порядку для повернення з Державного бюджету України митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, платником податків до загального відділу митного органу подається заява довільної форми, яка підписується керівником і головним бухгалтером суб’єкта господарської діяльності або фізичною особою.

Заява, зареєстрована в загальному відділі, після розгляду керівником (заступником керівника) митного органу разом з пакетом документів передається до Відділу для перевірки обґрунтованості повернення заявлених сум.

Відділ перевіряє факт перерахування митних та інших платежів з відповідного рахунку до Державного бюджету України та наявність переплати.

Для підготовки висновку про повернення з Державного бюджету України помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів, контроль за справлянням яких покладається на митні органи (далі – Висновок про повернення), керівництвом Відділу за потреби ініціюється проведення перевірки в митному органі щодо правильності митного оформлення із залученням відповідних підрозділів митного органу.

Згідно із п.11 Розділу ІІІ Порядку за відсутності підстав для повернення коштів у встановленому порядку готується та надсилається заявнику письмова обґрунтована відповідь.

Отже, за результатами розгляду заяви митний орган приймає одне з таких рішень: про наявність підстав для повернення помилково та/або надмірно зарахованих до бюджету митних та інших платежів чи про відсутність підстав для повернення коштів.

За наслідками розгляду заяви позивача про повернення надміру сплачених сум Митницею фактично прийнято рішення про відсутність підстав для повернення коштів. Таке рішення обґрунтоване тим, що у підприємства існує податковий борг, що у відповідності до вимог ст..43 Податкового кодексу України є підставою для відмови у поверненні надміру сплачених митних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України.

Згідно із ч.8 ст.301 МК України Повернення не здійснюється:

1) якщо сума митних платежів, що підлягає поверненню, не перевищує 20 гривень;

2) в інших випадках, встановлених Податковим кодексом України.

У відповідності до п.43.1 ст.43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків (п.43.2 ст.43 ПК України).

Таким чином, вказаними нормами права визначено, що надміру сплачені суми грошового зобов’язання підлягають поверненню у разі відсутності у платника податкового боргу. Повернення надміру сплачених коштів проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу.

Вказуючи на необґрунтованість підстав для повернення надміру сплачених сум, суд першої інстанції виходив з наступного.

Так, суд першої інстанції, з посиланням на положення п.43.2 ст.43 ПК України, вказав на те, що наявність податкового боргу є обмеженням щодо здійснення повернення надміру сплачених митних платежів лише у спосіб зарахування на поточний рахунок платника у банку або повернення готівковими коштами.

З цих підстав, вказавши на те, що відповідно до п.43.4 ст.43 ПК України у разі повернення надміру сплачених грошових зобов’язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, суд першої інстанції зазначив, що наявність податкового боргу, при такому способі повернення коштів, не є визначальним для вирішення питання щодо повернення надміру сплачених коштів.

Зазначені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими і такими, що зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, п.43.1 ст.43 ПК України прямо передбачено, що повернення надміру сплачених сум може мати місце лише у випадку відсутності у платника податкового боргу. При цьому, положення Податкового кодексу України не передбачають того, що факт наявності податкового боргу не є визначальним (не застосовується) при вирішенні питання щодо повернення надміру сплачених коштів не на рахунок платника у банку чи готівковими коштами, а в інший спосіб.

Також, судом першої інстанції не враховано, що сума надмірної сплати складається не лише з податку на додану вартість, який зараховується на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а і з мита - 8503,83грн. та додаткового імпортного збору - 6541,40грн.

Крім цього, вказуючи на наявність підстав для задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що як на час розгляду Митницею заяви позивача про повернення надміру сплачених коштів так і на час розгляду справи у підприємства не існувало податкового боргу.

Такі висновки суд першої інстанції зробив з огляду на підстави виникнення податкового боргу, які наведено в листах ДФС та на ухвалені судові рішення у справі №808/2973/15.

Так, судом першої інстанції встановлено, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 липня 2015 року у справі №808/2973/15, яку залишено без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2015р., визнано протиправною та скасовано податкову вимогу ДПІ у Ленінському районі м.Запоріжжя №345-23 від 16.03.2015р. Судові рішення фактично обґрунтовані відсутністю у ТОВ «Техенергохім» податкового боргу, що вказує на неправомірність формування контролюючим органом податкової вимоги від 16.03.2015р.

Прийнявши до уваги вказані судові рішення та встановивши факт оплати підприємством податкових зобов’язань, у періоді після формування податковою службою вказаної податкової вимоги, які зараховувалися ДПІ у рахунок погашення податкового боргу минулих податкових періодів, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у підприємства податкового боргу, щоб могло бути перешкодою для повернення надміру сплачених сум.

З такими підставами для задоволення позову суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції не прийнявши до уваги листи Головного управління ДФС у Запорізькій області (а.с.47, 55), які датовані 16.02.2017р. та 06.03.2017р., тобто під час розгляду справи у суді першої інстанції, та в яких зазначено про наявність у підприємства податкового боргу (його структуру), фактично самостійно встановив факт відсутності у позивача податкової заборгованості. При цьому, предметом спору у цій справі не були дії податкової служби щодо правомірності зарахування поточних платежів підприємства у рахунок погашення податкового боргу минулих податкових періодів чи правомірності визначення податковою службою розміру податкового боргу, а отже суд першої інстанції був позбавлений процесуальної можливості надати оцінку наявності чи відсутності у підприємства податкового боргу, з огляду на фактичну наявність спору між контролюючим органом та платником податків щодо наявності податкового боргу, який судом не розглядався.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо неправомірності відмови відповідача у наданні висновку про повернення надміру сплачених коштів, оскільки Митниця, у спірному випадку, керувалася відомостями, які надані повноважним органом – податковою службою та які свідчили про наявність у позивача податкового боргу. При цьому, про зазначені судом першої інстанції обставини (судові рішення, оплата позивачем поточних податкових зобов’язань) не було відомо відповідачу і до компетенції відповідача не входить визначення податкових зобов’язань, які має сплачувати суб’єкт господарської діяльності, чи визначення його податкової заборгованості.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови та прийняття нової про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1, ст.198, ст.202, ст.ст.205, 207 КАС України, суд–

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної фіскальної служби України – задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 30 березня 2017 року у справі №808/3674/16 – скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову товариству з обмеженою відповідальністю «Техенергохім» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 14.06.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк