Справа № 496/1192/17
Суддя: Горяєв І. М.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/1192/17
Провадження № 2-а/496/77/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Полубок Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, третя особа: Регіональна філія «Одеська залізниця» Приватного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11.04.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області №109 від 27.01.2017 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років та зобов'язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Свої позовні вимоги мотивував тим, що у період з 1 лютого 1983 року по 31 серпня 2016 року працював на посадах слюсаря рухомого складу, оглядача вагонів, оглядача-ремонтника на пунктах технічного та контрольно-технічного обслуговування вагонів, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. Позивач звернувся до УПФ із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак, рішенням УПФ від 27 січня 2017 року N 109 йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через те, що він не зміг підтвердити спеціальний трудовий стаж, який дає право на пільгову пенсію. Підставою для відмови у призначенні пенсії стало невірне трактування співробітниками УПФ змісту виконуваної роботи. У зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні та просив справу слухати у його відсутність (а.с.46).

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, але надав до суду заперечення, у якому просив відмовити у задоволенні вимог позивача у повному обсязі та справу слухати у відсутність представника відповідача (а.с.26-27).

До судового засідання представник третьої особи Регіональної філії «Одеська залізниця» Приватного акціонерного товариства «Укрзалізниця» не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.44).

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою суду від 08.06.2017 р. була замінена сторона у справі, а саме з відповідача Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області на Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі у зв'язку з реорганізацією останніх.

Судом встановлено, що позивач працював на посаді слюсаря рухомого складу, оглядувача вагонів, оглядача-ремонтника на пунктах технічного та контрольно-технічного обслуговування вагонів, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 11.12.1978 року (а.с.8-9).

Позивач звернувся до Управління із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Однак рішенням № 109 від 27.01.2017 року Управлінням Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.6).

Відповідно до списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583 , передбачено посади слюсарів по ремонту рухомого складу. Оглядачі вагонів та оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах контрольно-технічного обслуговування вагонів.

Професія «оглядача вагонів, оглядача-ремонтника на пунктах технічного та контрольно-технічного обслуговування вагонів» передбачена розділом 66 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 66 Залізничний транспорт і метрополітен), затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 17 грудня 1999 року № 601 та погодженого Міністерством праці та соціальної політики України (діяв до 20.05.2016 р.) та розділом 64 Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 66 Залізничний транспорт і метрополітен), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 20 травня 2016 року № 181, в якому визначені завдання та обов'язки, необхідні знання та кваліфікаційні вимоги до професії 2-5 розрядів.

Відповідно до листа профспілкового комітету Одеського дорожнього комітету профспілки від 28 березня 2016 року (а.с.10), згідно Інструкції ЦВ-0041 «Типовий технологічний процес роботи пунктів технічного обслуговування вагонів» класифікацію доповнено п. 4.2.9., в якому роз'ясняється, що ПКТО фактично є частиною ПТО, так як робочі процеси в цих пунктах є тотожними та виконуються одними і тими ж категоріями спеціалістів.

Пункт «а» ч. 1 ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09.07.2003 року (надалі Закон № 1058), особам, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, згідно з роз'ясненням Міністерства соціального забезпечення України від 18 листопада 1992 року № 25 «Про деякі питання призначення пенсій на пільгових умовах та пенсій за вислугу років» відповідно до статті 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають зазначені в ній категорії працівників згідно з затвердженими Кабінетом Міністрів України переліками і списками. Якщо в ці переліки і списки включені професії та посади під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.

Статтями 8, 19, 46, 55 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Суд переконаний, що з огляду на зазначені вище положення статей 1, 3, 8, 19, 46, 55 Конституції України та практики ЄСПЛ можна за аналогією стверджувати, що права людини та громадянина, гарантовані законодавством України, також мають бути не теоретичними та ілюзорними, а ефективними на практиці.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як то - пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.

У зв'язку із чим суд прийшов до переконання, що права позивача порушені та підлягають судовому захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 6, 9, 11, 17, 158-163, 186, 256 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області №109 від 27 січня 2017 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (Управління Пенсійного фонду України в Біляївському районі Одеської області) призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня подачі останнім заяви про призначення пенсії.

Стягнути з Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Горяєв І.М.