Справа № 335/4033/17 (2-а/335/182/2017)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2017 рокусправа № 335/4033/17 (2-а/335/182/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Сафронової С.В. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року у справі № 335/4043/17 (2а/335/182/2017)

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

27.03.2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі по тексту - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними з 01.10.2011 року дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення раніше призначеної ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії з 90% до 80% та надалі до 70% відповідних сум грошового забезпечення;

- зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату заборгованості ОСОБА_1 по пенсії, призначеній відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення з 01.10.2011 року до часу припинення відповідного права або зміни законодавства.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року відкрито скорочене провадження по справі № 335/4043/17 (2а/335/182/2017).

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначав, що пунктом 2 Розділу 2 (Прикінцеві та перехідні положення) Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом, таким чином, дія Закону № 3668-VI не поширюється на ОСОБА_1, оскільки йому пенсію призначено до набрання чинності вказаного закону. Крім того, зменшення розміру пенсії з 90% до 80% та надалі до 70% грошового утримання є порушенням гарантій, передбачених статтею 22 Конституції України, якою закріплено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року у справі № 335/4043/17 (2а/335/182/2017) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити перерахунок пенсії - задоволено частково (суддя - Воробйов А.В.).

Визнано протиправними з 01.10.2011 року дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення раніше призначеної ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії з 90% до 80% та надалі до 70% відповідних сум грошового забезпечення».

Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату заборгованості ОСОБА_1 по пенсії, призначеній відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення з 01.10.2011 року до часу припинення відповідного права або зміни законодавства.

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що дія Закону № 3668-VI не поширюється на Позивача з огляду на призначення йому пенсії до набрання чинності вказаним законом, при цьому про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізнався лише 16.03.2017 року з листа Відповідача.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року у справі № 335/4043/17 (2а/335/182/2017) та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що з 01.05.2014 року набрали чинності зміни до ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», згідно яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до вказаної статті, не може перевищувати 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення. Вказана норма є чинною та неконституційною у встановленому законом порядку не визнавалась. Крім того, наголосили на пропуск Позивачем строку звернення до суду за захистом порушених прав, встановленого ст.. 99 КАС України. Просили розглядати справу без їх участі.

Позивач - ОСОБА_1, подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити останню без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, як законну та обґрунтовану. Зазначав, що про порушення свої прав він дізнався лише з листа Відповідача від 16.03.2017 року № 220/Н-9, при цьому пенсійний орган не повідомляв Позивача про прийняття рішень про зменшення розміру пенсії. Оскільки пенсія ОСОБА_1 призначена до 13.06.2009 року, то на нього не поширюються дія Закону № 3668-VI в частині обмеження пенсії максимальним розміром.

Представник Позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив залишити постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року у справі № 335/4043/17 (2а/335/182/2017) - без змін, як законну та обґрунтовану.

Відповідач, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, свого представника для участі у її розгляді не направив.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представника Відповідача.

У судовому засіданні, заслухавши представника Позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 з 13.06.2009 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та одержує пенсію за вислугу років, яка призначена йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-IV.

Позивач проходив військову службу в лавах Збройних Сил України (відряджений до Державного космічного агентства України) на різних офіцерських посадах та був звільнений у запас з посади Начальника філії представництва Генерального замовника філії № 2 Національного космічного агентства України. Відповідно до Закону йому було призначено пенсію за вислугою років з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення (вислуга складає 36 років) (довідка ГУПФУ в Запорізькій області від 13.06.2009 року).

Починаючи з 2009 року, на виконання відповідних Постанов КМУ на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надходили довідки від Національного космічного агентства України про розмір грошового забезпечення військовослужбовців за аналогічною посадою, яку займав позивач на день звільнення, тобто оновлені довідки з урахуванням збільшених розмірів складових грошового забезпечення, зокрема посадового окладу.

На виконання наданих оновлених довідок Позивачу було проведено перерахунок його пенсії з урахуванням збільшеного розміру посадового окладу, але зменшено основний розмір його пенсії спочатку з 90% до 80% відповідних сум грошового забезпечення (з 01.10.2011 року), а надалі з 80% до 70% відповідних сум грошового забезпечення (з 01.01.2017 року), що, в свою чергу, призвело до зменшення розміру його пенсії.

01.03.2017 року Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою, в якій просив здійснити перерахунок та виплату йому пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення (а.с.8).

На вказане звернення Позивачем було отримано лист-відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.03.2017 року № 220/Н-9 з посиланням на те, що перерахунок проведено згідно з нормами законодавства, при цьому у відповідності до вимог ст.. 13 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії не може перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення (а.с.9).

Не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у здійсненні перерахунку пенсії, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просив визнати такі дії протиправними та зобов'язати здійснити відповідний перерахунок пенсії з 01.10.2011 року.

Надаючи правову оцінку діям суб'єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частини 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13 лютого 2008 року (далі - Порядок) встановлено, що перерахунок раніше призначених відповідно до зазначеного Закону пенсій проводить у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорії військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв'язку із веденням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Так, розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку та підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону, виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 1 квітня 2012 року, отже відповідачем не обмежується розмір пенсій, а приводиться у відповідність до інших нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції, що діяла на час призначення пенсії ОСОБА_1, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом № 3668-VІ, який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, зокрема змінено у відсотках розмір грошового забезпечення.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ у редакції Закону № 3668-VІ максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Таким чином, з 1 жовтня 2011 року положення частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв'язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав чинності в цій частині 01 травня 2014 року, статтю 13 Закону № 2262-ХІІ викладено в наступній редакції: «Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів».

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законами № 3668-VІ та № 1166-VII зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80%, а згодом 70 % грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Крім того, слід зазначити, що згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей.

Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Вказана правова позиція викладена і в постанові Вищого адміністративного суду України від 05 лютого 2014 року у справі № К/800/4341/13.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано наступне.

Відповідно до частин 1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Отже, залишенню без розгляду підлягають тільки ті позовні вимоги, які заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду. Період позовних вимог, які мають бути залишені без розгляду (при триваючих правовідносинах) має відраховуватись в залежності від дати звернення позивача до суду з самими позовними вимогами та визначатись конкретною датою.

Оскільки виплата пенсії позивачу здійснюється щомісячно, порушення права позивача у спірних відносинах є триваючим, що свідчить про те, що позивач звернувся до суду з позовом про відновлення свого права, порушення якого відповідач припустився у різний час.

Так, з матеріалів справи вбачається, що пенсія Позивачу вперше була зменшена 01.10.2011 року.

При цьому, колегія суддів зазначає про те, що пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо особа, якій вони призначені, а отже позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної йому пенсії, тобто починаючи з дати чергового отримання призначеної йому пенсії жовтень 2011 року.

Посилання Позивача на те, що про порушення своїх прав останній дізнався лише з листа пенсійного органу від 16.03.2017 року, визнаються колегією суддів безпідставними та необґрунтованими, оскільки при зверненні з відповідною заявою 01.03.2017 року Позивач вже зазначав про обізнаність щодо факту зменшення його розміру його пенсії, що також підтвердилось і в ході судового засідання з пояснень представника Позивача.

Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Слід зазначити й про те, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», яка є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі відносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за необхідне позов ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій Відповідача та зобов'язання відповідача та виплату заборгованості ОСОБА_1 по пенсії, призначеній відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення за період з 01.10.2011 року по 26.09.2016 року, включно, залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,203,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити частково.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року у справі № 335/4043/17 (2а/335/182/2017) в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення раніше призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії з 90% до 80% та надалі до 70% відповідних сум грошового забезпечення» та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату заборгованості ОСОБА_1 по пенсії, призначеній відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення за період з 01.10.2011 року по 26.09.2016 року, включно - скасувати та прийняти нову ухвалу в цій частині.

Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення раніше призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсії з 90% до 80% та надалі до 70% відповідних сум грошового забезпечення» та зобов'язання здійснити перерахунок та виплату заборгованості по пенсії, призначеній відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90 % відповідних сум грошового забезпечення за період з 01.10.2011 року по 26.09.2016 року, включно - залишити без розгляду.

В решті постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2017 року у справі № 335/4043/17 (2а/335/182/2017) - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу - з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 12 червня 2017 р.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов