Справа № 753/3491/17
Суддя: Даниленко В. В.
Дата ухвалення: 2017-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3491/17
провадження № 2-а/753/233/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2017 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Даниленко В.В., розглянувши у порядку скороченого провадження в м. Києві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом про визнання протиправними дії ГУПФ України м. Києві, в якому просить: 1) Визнати протиправними дії Відповідача у відмові обчислити призначену пенсію за вислугу років Позивачу у розмірі - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, основний розмір якої складатиме 67 процентів відповідних сум грошового забезпечення, враховуючи вислугу 24 роки; 2) Зобов'язати Відповідача видати розпорядження, яким зобов'язати вчинити дії з обчислення призначеної з 05.10.2016 Позивачу пенсії за вислугу років у розмірі - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, основний розмір якої буде складати 67 процентів відповідних сум грошового забезпечення, враховуючи вислугу 24 роки, яка становитиме 6069,87 грн.; 3) Визнати протиправними дії Відповідача у відмові встановлення надбавки непрацюючому пенсіонеру, позивачу яка має на своєму утриманні непрацездатного члена сім'ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника; 4) Зобов'язати Відповідача встановити надбавку, непрацюючому пенсіонеру, ОСОБА_2, яка має на своєму утриманні непрацездатного члена сім'ї, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника - в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 05.10.2016 року.

Відповідач Головне УПФ України м. Києві до суду заперечень не надав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Зважаючи на те, що у справі наявні достатні докази, суд приходить до висновку про можливість ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання, а відтак у відповідності до п.4 ч. 1 ст. 183-2 КАС України справа підлягає розгляду в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 2, 3 ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасов ані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку, в тому числі, органів державної влади.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач з 05.10.2017 року перебуває на обліку в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 62 відсотка, яку обчислено за вислугу років 20 років - 50 процентів, за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, що складає 5616 грн. 90 коп.

Розрахунок пенсії за вислугу років із сум грошового забезпечення складає:

посадовий оклад - 2800,00 грн.; оклад за військовим званням - 2000,00 грн.;

процентна надбавка за вислугу років 45% - 2160,00 грн.; середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці у т.ч. премія 8% ВСЬОГО: 9059.51 грн., в.ч. основний розмір пенсії 62 відсотки грошового забезпечення 5616,90 грн.

23.12.2016 року, Позивач, не погоджуючись, з призначеним розміром пенсії, подала скаргу до ГУ ПФУ на дії посадових осіб, якою просила прийняти рішення, яким задовольнити скаргу та видати розпорядження, яким зобов'язати Управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві, відповідно до вимог пункту "а" частини першої статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII призначену пенсію за вислугу років, ОСОБА_2, звільнену за станом здоров'я, як особу звільнену зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", обчислити у розмірі - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, основний розмір якої складатиме 67 процентів відповідних сум грошового забезпечення, враховуючи вислугу 24 роки.

Відповідач, Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві листом від 17.01.2017 року за № 1160/03/М-2593 відмовив "у перерахунку обчисленої пенсії в розмірі 67 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, на підставі пункт 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, через хворобу - за рішення медичної комісії про непридатність до служби в поліції, з посиланням на свідоцтво про хворобу від 23.08.2016 № 1412/у, яким визнано ОСОБА_2 непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний, а не до служби в поліції.

Проте, з такими твердженнями Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві, суд не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України , при прийнятті нових або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Вирішуючи вказаний спір, суд проаналізувавши приписи Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"(далі - Закон), на підставі якого позивачу ОСОБА_2 призначалась пенсія.

Відповідно до статті 1-1 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII " Законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом" - законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно пенсійного законодавства, визначеного статтею 1-1 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, зокрема пункту "а" частини першої статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, розміри пенсій за вислугу років - пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до наказу ГУНП у м. Києві від 09.09.2016 № 750 о/с та унесеними змінами наказом ГУНП у м. Києві від 19.10.2016 № 868 о/с, майора поліції ОСОБА_2, старшого юрисконсульта відділу правового забезпечення звільнено зі служби в поліції згідно пункту 2 (через хворобу) частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", стаж служби в поліції на день звільнення в календарному обчислені 24 роки 00 місяців 02 на підставі рапорту ОСОБА_2 від 23 серпня 2016 року та свідоцтва про хворобу № 1412/у виданого військово-лікарською комісією Державної установи "Територіальне медичне об'єднання Міністерства органів внутрішніх справ України" 23 серпня 2016 року.

Тобто суд, приходить до висновку, що управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві при призначені пенсії за вислугу років, безпідставно занижене розмір пенсії за вислугу років призначений Позивачу, зокрема у розмірі - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, які нараховуються звільненим за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції, на підставі пунктів 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", що загалом складало б при нарахуванні пенсії Позивачу, при призначені розміру пенсії за вислугу років у розмірі - 67 процентів грошового забезпечення, з урахуванням 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення за кожен рік вислуги понад 20 років (24 роки вислуги), тобто 6069 грн. 87 коп.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 61 Закону України "Про Національну поліцію", не може бути поліцейським: особа, яка має захворювання, що перешкоджає проходженню служби в поліції. Перелік захворювань, що перешкоджають проходженню служби в поліції, затверджується Міністерством внутрішніх справ України спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Судом проаналізовано вищезазначену норму закону, з якої вбачається, що обмеження пов'язані зі службою в поліції встановлені військово-лікарською комісією та засвідчені військово-медичним документом свідоцтвом про хворобу № 1412 від 23 серпня 2016 року про стан здоров'я ОСОБА_2 - були підставою для звільнення майора поліції ОСОБА_2 зі служби в поліції, на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Статею 102 цього Закону " Пенсійне забезпечення поліцейських", якою визначено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

ГУ ПФУ, відмовляючи ОСОБА_2 у задоволені скарги, послався на норми закону, які регулюють правовідносин щодо проходження служби, зокрема підстав звільнення, обмежень пов'язаних з проходженням служби, встановлення захворювань, які перешкоджають проходженню служби в поліції, що не входить до повноважень Відповідача та визначено Законом України "Про Національну поліцію", зокрема пунктом 7 частини другої статті 61, пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" та покладено на посадових осіб зазначених у статті 47, частини 1 статті 48 цього Закону.

Отже, ГУ ПФУ, посилаючись на норми Закону України "Про Національну поліцію", всупереч, вимог цього ж Закону та повноважень передбачених пенсійним законодавством, зокрема пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України № 2262-XII затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 при обчислені розміру призначеної пенсії за вислугу років не врахував військово-медичний документ про стан здоров'я звільненої особи ОСОБА_2, яким встановлено захворювання відповідно Переліку захворювань, що перешкоджають проходженню служби в поліції.

Відповідачем не вчинено дій з обчислення розміру, призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років, відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, яка підлягала застосуванню при даних правовідносинах, в частині, призначення пенсії за вислугу років особам офіцерського складу, які мають вислугу 20 років і більше, звільнені за станом здоров'я, зі служби в поліції на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" у розмірі - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення та безпідставно відмовлено у задоволені скарги у обчислені призначеної пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII пункту "а" частини першої статті 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII та пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України № 2262-XII затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 у розмірі 67 відсотків грошового забезпечення поліцейського, з урахуванням 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення за кожен рік вислуги понад 20 років, що складає 6069 грн. 87 коп.

Отже, суд робить висновок, що дії Відповідача є протиправними, такими не відповідають вимогам пенсійного законодавства, такими що порушують вимоги частини 2 ст. 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими, доведеними, ґрунтуються на тих нормах, які підлягають застосуванню при даних правовідносинах, а тому такими, що підлягають задоволенню.

26.12.2016 року ОСОБА_2, відповідно до пункту "а" частини першої статті 16 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII звернулась з заявою про призначення надбавки на непрацездатного члена сім'ї ОСОБА_4 до ГУПФУ.

На підтвердження неодержання ОСОБА_2 на ОСОБА_4 інших пенсійних виплат із солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомоги на дітей одиноким матерям, відповідно до вимог п. 9 постанови Пенсійного фонду від 30.01.2007 № 3-1 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 р. за N 135/13402 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України України від 09.04.1992 № 2262-XII, для призначення надбавки на непрацездатних членів сім'ї (відповідно до пункту "а" частини першої статті 16 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII) надала відповідні документи: довідку Управління праці та соціального захисту населення Дарницького району в м. Києві державної адміністрації видану ОСОБА_2 про те що вона не перебуває на обліку та не отримує допомоги на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 аркуші; довідку Лівобережного об'єднання управління пенсійного фонду України в м. Києві видану ОСОБА_2 про те що вона не перебуває на обліку та не отримує виплат на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1 аркуші; довідка уповноваженого органу за місцем проживання про склад сім'ї від 08.12.2016 № 167 на 1 аркуші; копія свідоцтва про народження дитини НОМЕР_1 на 1 аркуші; довідка з навчального закладу про навчання ОСОБА_4 в гімназії № 315 з поглибленим вивченням іноземних мов м. Києва № 574 від 15.12.2016 на 1 аркуші; копія трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 1аркуші.

Листом ГУ ПФУ від 15.02.2017 за № 663/03, Позивачу було відмовлено у встановлені надбавки непрацюючим пенсіонерам, з огляду на те, що Відповідач отримує пенсію в разі втрати годувальника, підстав для встановлення надбавки передбаченої ст. 16 Закону немає.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», зокрема пункт "а" частини першої статті 16 " Надбавки та допомога до пенсії за вислугу років", до пенсії за вислугу років, що призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі), нараховується: надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім'ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім'ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому надбавка нараховується тільки на тих членів сім'ї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомогу на дітей одиноким матерям. За наявності права одночасно на пенсію, зазначені види допомоги і надбавку на непрацездатного члена сім'ї до пенсії за вислугу років за вибором пенсіонера може бути призначено пенсію, державну соціальну допомогу або нараховано на цього члена сім'ї надбавку. За наявності в сім'ї двох або більше пенсіонерів кожний непрацездатний член сім'ї, який перебуває на їх спільному утриманні, враховується для нарахування надбавки тільки одному з пенсіонерів за їх вибором;

Аналізуючи цю норму Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, встановлено категорія осіб, яка має право на надбавку - непрацюючі пенсіонери, які мають на своєму утриманні непрацездатного члена сім'ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника.

Тобто до цієї категорії осіб відноситься непрацюючий пенсіонер ОСОБА_2, яка має на своєму утриманні непрацездатного члена сім»ї ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та отримує на підставі Закону України від 09.04.1992 №2262-XII, призначену у 2001 році, непрацездатному члену сім'ї, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, нараховану для ОСОБА_4, виплачується ОСОБА_4 по пенсійній справі N/А 1051, пенсію в разі втрати годувальника.

Ці обставини підтверджуються наданими на підтвердження адміністративного позову доказами, зокрема копією трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_2, у якій відсутні записи про місце роботи після звільнення з Національної поліції та довідки уповноваженого органу за місцем проживання про склад сім'ї від 08.12.2016 № 167, копією свідоцтва про народження дитини НОМЕР_1, довідкою з навчального закладу про навчання ОСОБА_4 в гімназії № 315 з поглибленим вивченням іноземних мов м. Києва № 574 від 15.12.2016 та заявою ОСОБА_2 від 26.12.2016 року відповідно до пункту "а" частини першої статті 16 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII про призначення надбавки на непрацездатного члена сім'ї ОСОБА_4, лист ГУ ПФУ від 15.02.2017 за № 663/03, яким Позивачу було відмовлено у встановлені надбавки.

Згідно пункту "а" статті 16 Закону встановлені обмеження для виплати надбавки непрацюючим пенсіонерам, зокрема надбавка нараховується тільки на тих членів сім'ї, які не одержують пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомогу на дітей одиноким матерям.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Дарницького району в м. Києві державної адміністрації видану ОСОБА_2, довідки Лівобережного об"єднання управління пенсійного фонду України в м. Києві ОСОБА_2 не перебуває на обліку та не отримує виплат на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, непрацезданий член сім"ї ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває на утриманні у непрацюючого пенсіонера ОСОБА_2, забезпечена пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" - не одержує пенсійні виплати із солідарної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, державну соціальну допомогу, як особа, яка не має права на пенсію, та не є інвалідом, який має право на пенсію по інвалідності, державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомогу на дітей одиноким матерям.

Тобто обставин, визначених пунктом "а" частини першої статті 16 Закону, як обмеження для встановлення надбавки непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатного члена сім'ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника- судом не встановлено.

Так, зокрема статтею 1 цього Закону, визначено терміни, які вживаються у такому значені: пенсійні виплати - грошові виплати в системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що здійснюються у вигляді пенсії, довічної пенсії або одноразової виплати; пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім'ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Проаналізувавши значення термінів, судом встановлено, що ОСОБА_2 отримує призначену ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", що не відповідає визначеному статтею 1 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" терміну "пенсія", як - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених Законом України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, судом проаналізовано статтю 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII " Кошти на виплату пенсій", виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Тобто пенсія яку отримує ОСОБА_2, яка призначена ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ", забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до статті 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII та не є щомісячною пенсійною виплатою в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Законом України "Про внесення зміни до статті 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 1 січня 2015 року визначено мінімальний розмір пенсії в разі втрати годувальника.

Надбавки, встановлені законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом від 09.04.1992 № 2262-XII, та членам їх сімей, відповідно до статті 8 цього Закону - забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Встановлені судом обставини та досліджені докази, доводять, що Позивач, ОСОБА_2, відноситься до категорії осіб, які мають право на отримання надбавки непрацюючим пенсіонерам.

Відповідач безпідставно відмовив Позивачу за заявою про встановлення надбавки відповідно до пункту "а" частини першої статті 16 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII у встановлені надбавки в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та не вчинив дій, пов"язаних із встановленням позивачу надбавки, відповідно до пункту "а" частини першої статті 16 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Тому дії ГУПФУ у відмові встановлення надбавки відповідно до встановленим пунктом "а" частини першої статті 16 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII за заявою ОСОБА_2 - є протиправними, такими, що не відповідають вимогам пенсійного законодавства та порушують вимоги частини 2 ст. 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими, доведеними, ґрунтуються на тих нормах, які підлягають застосуванню при даних правовідносинах, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 46 Конституції України, частиною 1 статті 1-1, ст.ст. 8, 37, пунктом "а" частини першої статті 13, пунктом "а" частини першої статті 16 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», пунктами 7, 9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України України від 09.04.1992 № 2262-XII, затвердженого постановою Пенсійного фонду від 30.01.2007 № 3-1 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 р. за N 135/13402 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України України від 09.04.1992 № 2262-XII, ст. 1 Законом України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", Законом України "Про внесення зміни до статті 37 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ст.ст. 47, 48, пунктом 7 частини другої статті 61, статтею 102 Закону України "Про Національну поліцію", ст.ст. 2, 11, 6, 9, 69-71, 94, 97, 99, 100, 105-106, 158-163, 183-2 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов"язання здійснити певні дії - задовольнити.

Визнати дій Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві, у відмові обчислити призначену пенсію за вислугу років ОСОБА_2 у розмірі - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, основний розмір якої складатиме 67 процентів відповідних сум грошового забезпечення, враховуючи вислугу 24 роки протиправними.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві видати розпорядження, яким зобов'язати управління пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинити дії з обчислення призначеної з 05.10.2016 року ОСОБА_2 пенсії за вислугу років, відповідно пункту "а" частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення, за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення, основний розмір якої буде складати 67 процентів відповідних сум грошового забезпечення, враховуючи вислугу 24 роки, яка становитиме 6069,87 грн.

Визнати відмову Головного управління Пенсійного Фонду України в м. Києві у встановлення надбавки непрацюючому пенсіонеру, ОСОБА_2 яка має на своєму утриманні непрацездатного члена сім'ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника протиправною.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного Фонду України в м. Києві відповідно до пункту "а" частини першої статті 16 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановити надбавку, непрацюючому пенсіонеру, ОСОБА_2, яка має на своєму утриманні непрацездатного члена сім'ї, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника - в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 05.10.2016 року.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 640 грн.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду міста Києва через Дарницький районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня отримання копії цієї постанови.

СУДДЯ: В.В. ДАНИЛЕНКО