Справа № 804/3050/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2017 р. Справа № 804/3050/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Наталії Василівни
при секретаріТрошиній А.С.
позивача представника позивача представника відповідача Ольховик Т.В. Кіреєва В.Г. Заторжинської І.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про стягнення одноразової грошової допомоги та компенсації, -
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 15 500,00 грн. та грошової компенсації за неодержане речове майно у розмірі 20 342,57 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після звільнення ОСОБА_1 з військової служби у СБ України, відповідачем було порушено ії право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, крім того у зв`язку із протиправною бездіяльністю відповідача ОСОБА_1 не було реалізоване право на соціальну гарантію у вигляді грошової компенсації за неодержане речове майно, а тому позивач просить здійснити усі належні їй виплати.
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, та просили позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у запереченнях, які містяться в матеріалах справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що наказом Управління СБ України у Дніпропетровській області № 76-ос від 23.04.2009 року ОСОБА_1 була зарахована на військову службу до СБ України.
Наказом першого заступника Голови СБ України від 19.11.2016 року №1406-ос була звільнена за п.п. «б» п. 61 (у запас ЗС України), п.п. «и» п. 62 та п.п. «д» п. 88-1 (у зв`язку з систематичними невиконанням умов контракту військовослужбовцем) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 року № 1262/2007.
ОСОБА_1 виключена зі списків особового складу наказом т.в.о. начальника Управління СБ України у Дніпропетровській області від 07.12.2016 року №316-ос з 08.12.2016 року.
09.02.2017 року ОСОБА_1 звернулась з заявами (вх. №0-89 та №0-90) до т.в.о. Начальника Управління СБ України у Дніпропетровській області про видачу довідок та про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за неодержане речове майно.
28.02.2017 року своїм листом №55/21-505 Управління СБ України у Дніпропетровській області відмовило ОСОБА_1 як у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні, так і у виплаті грошової компенсації за не отримане речове майно.
Вважаючи, що відповідачем протиправно не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні та грошову компенсацію за неотримане речове майно, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.
Щодо позовної вимоги відносно стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно у розмірі 20 342, 57 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) (в редакції, яка діяла до 11 березня 2000р.) військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» від 17 лютого 2000 р. №1459-ІІІ, що набрав чинності 11 березня 2000 р., ним призупинено дію ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ в частині одержання військовослужбовцями речового майна або за їх бажанням грошової компенсації замість нього.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» від 3 листопада 2006 р. № 328-V ст. 9 Закону № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, а також доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 р.), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.
Згідно із п.п. 59 ст.71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" від 19.12.2006 року дію п.2 ст. 9-1 Закону №2011-ХІІ зупинено на 2007 рік. Підпунктом 3 пункту 67 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. №107 п. 2 ст.9-1 Закону виключено.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом 3 пункту 67 розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано такими, що не відповідають Конституції України.

При цьому положення ст. 9-1 Закону № 2011-ХІІ регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.

Пунктом 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою КМУ від 16.03.2016 № 178 (далі Порядок КМУ №178), грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті)військовослужбовця.

Пунктом 4 Порядоку КМУ №178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації.

Слід зазначити, що правовою підставою для виплати грошової компенсації замість неотриманого речового майна є не тільки перебування на військовій службі, а також наявність поданого військовослужбовцем за місцем військової служби заяви (рапорту), що в свою чергу позивачем зроблено не було, що підтверджується довідками наданими відповідачем до суду. Належних доказів не можливості подачі рапорту до відповідача до моменту звільнення до суду також надано не було.

Таки чином, в задоволенні даної позовної вимоги суд відмовляє.

Щодо позовної вимоги відносно стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 15 500,00 грн., суд зазначає наступне.

У відповідності до п.п. «и» п. 62 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 року № 1262/2007, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з військової служби: у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Згідно п.2 ст. 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Однак, абзацем 3 п. 2 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що військовослужбовцям при звільненні з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", одноразова грошова допомога передбачена цим пунктом, не виплачується.

Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що правові підстави, для отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, у позивача відсутні, оскільки підставою звільнення останнього було «систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем», що виключає право на виплату такої допомоги.

При цьому, на момент розгляду даної адміністративної справи наказ про звільнення позивача з військової служби в СБ України є чинним.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В той же час, згідно з частиною 2 статті 71 цього Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про стягнення одноразової грошової допомоги та компенсації відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб`єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Повний текст постанови складено 13 червня 2017 року

Суддя Н.В. Боженко