Справа № 824/777/16-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 р. м. Чернівці справа № 824/777/16-а

Чернівецький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Бідней О.В.

представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача - Решетника В.Ф.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області

про визнання протиправним та скасування висновку.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати висновок відділу Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецькій області № 548/41-16 від 09.09.2016 р. про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В обґрунтування позову позивач вказував, що відповідачем неправомірно відмовлено в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки у прийнятому висновку не зазначено жодного конткретного недоліку розробленого проекту та не надано жодного строку для усунення такого недоліку, що є порушенням чинного законодавства.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відділ Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецькій області (далі - відповідач) подав до суду письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, вважає позовні вимоги необґрунтованими та просив суд у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки під час розгляду проекту землеустрою було виявлено невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів.

Ухвалою суду від 16.03.2017 р., занесеною до журналу судового засідання, допущено процесуальну заміну відповідача - відділу Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецькій області його правонаступником - Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області (далі - відповідач).

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову та просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням виконавчого комітету Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області № 122 від 11.07.2007 р. позивачу надано дозвіл на виготовлення технічної документації на реконструкцію будинку городньої бригади під житловий будинок в АДРЕСА_1, при наявності правоустановчих документів на землю (а.с. 165).

14.12.2007 р. XXI сесія V скликання Михальчанської сільської ради прийняла рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_4 від 07.12.2007 р. вх. №1331", яким надала позивачу земельну ділянку площею 0,01 га для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 в оренду терміном один рік (а.с. 44).

На підставі вказаного рішення, між Михальчанською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області та ОСОБА_4 було укладено договір на право тимчасового користування земельною ділянкою на умовах оренди.

Відповідно до даного договору, Михальчанська сільська рада надала позивачу в користування земельну ділянку площею 0,0215 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Земельна ділянка надана на умовах короткострокової оренди терміном на один рік з 01.01.2008 р. по 01.01.2009 р. площею 0,0215 га та знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 40). Як вказували в судовому засіданні представники позивача та не заперечувалося представником відповідачем в судовому засіданні, вказаний договір щорічно продовжувався.

З матеріалів справи видно, що розглянувши заяву позивача про надання дозволу на оформлення права власності на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1, 26.12.2008 р. виконавчий комітет Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області прийняв рішенням №243, яким оформив за позивачем право власності на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1, зазначений в технічному паспорті: літера "А-І" - житловий будинок, літера "а" - прибудова, літери "Н/пд" - напівпідвал, літера "а1" - ганок, літера "а2" - балкон, літери "Мс" - мансарда (а.с. 164).

На підставі вказаного рішення, 21.01.2009 р. виконавчий комітет Михальчанської сільської ради видав позивачу свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на нерухоме майно загальною площею 203,50 кв.м.; житловою площею 86,40 кв.м.; житловий будинок літера "А-І" - житловий будинок, літера "а" - прибудова, літери "Н/пд" - напівпідвал, літера "а1" - ганок, літера "а2" - балкон, літери "Мс" - мансарда (а.с.46)

Дослідженням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.12.2013 р. №14617323 встановлено, що 14.12.2013 р. державний реєстратор реєстраційної служби Сторожинецького районного управління юстиції в Чернівецькій області на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 зареєстрував за позивачем на праві приватної власності житловий будинок майно загальною площею 203,50 кв.м.; житловою площею 86,40 кв.м.; житловий будинок літера "А-І" - житловий будинок, літера "а" - прибудова, літери "Н/пд" - напівпідвал, літера "а1" - ганок, літера "а2" - балкон, літери "Мс" - мансарда, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 45).

Як вбачається із матеріалів справи, 19.05.2014 р. Головне управління Держземагенства у Чернівецькій області надало позивачу роз'яснення, що земельна ділянка площею 0,03 га віднесена до земельних ділянок сільськогосподарського призначення, графа 14 (під господарськими будівлями і дворами), а тому з метою надання земельної ділянки в користування необхідно звернутись до органу, який відповідно до повноважень передає у власність або користування такі земельні ділянки (а.с. 166).

Відповідно до наказу №24-353/14-14-сг від 16.07.2014 р. Головне управління Держземагенства у Чернівецькій області надало позивачу дозвіл на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, із земель державної власності сільськогосподарського призначення (під господарськими будівлями і дворами), зі зміною цільового призначення, розташованої на території АДРЕСА_1, з подальшою передачею її в оренду. Орієнтований розмір земельної ділянки 0,03 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 6).

21.07.2014 р. між МПП "Влада" та позивачем був укладений договір №85 про проведення геодезних та землевпорядних робіт по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду із зміною цільового призначення на строк дії договору оренди (а.с. 65, 66).

На підставі вказаного договору та додаткової угоди №54 від 21.07.2014 р., МПП "Влада" розробило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0332 га в оренду із зміною цільового призначення на строк дії договору оренди ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в адміністративних межах АДРЕСА_1 (а.с. 67-80).

Розроблений проект землеустрою був погоджений, в т.ч. відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області, що підтверджується висновком від 06.08.2014 р. (а.с. 28).

Згідно з висновку відділу Держземагенства у Сторожинецькому районі Чернівецької області від 27.08.2014 р. № 587 не погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду із зміною цільового призначення на строк дії договору оренди для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в адміністративних межах АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що відведення даної земельної ділянки суперечить ст. 38 ЗК України, згідно якої до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель, інших об'єктів загального користування (а.с. 156).

З матеріалів справи також видно, що розглянувши повторно проект землеустрою розроблений на замовлення позивача, 31.05.2016 р. відділ Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецькій області прийняв висновок №262/41, яким не погодив проект землеустрою у зв'язку з невідповідністю нормативно-правовим актам, зокрема ст. 38, 39 Земельного Кодексу України та ч. 3, 4 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Також вказано, що згідно викопіювання із плану землекористування Михальчанської сільської ради дана територія за рахунок, якої планується відведення земельної ділянки для містобудівних потреб, зазначена як господарський двір, тобто являється землями сільськогосподарського призначення несільськогосподарські угіддя (а.с. 157).

Не погоджуючись із вказаним висновком відділу Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецькій області позивач оскаржив його до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області та Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

07.07.2016 р. Держгеокадастр України повідомив позивача, що Головному управлінню Держгеокадастру у Чернівецькій області доручено доручити відділу Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецької області у разі повторного звернення розглянути зазначений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до вимог законодавства (а.с. 168).

На виконання доручення Держгеокадастру України, 18.08.2016 р. відповідач повідомив позивача про можливість подання повторного звернення, а саме розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду зі зміною цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Михальчанської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області (а.с. 169).

09.09.2016 р. відділ Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецької області надав висновок №548/41 про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв'язку із невідповідністю нормативно-правовим актам, а саме відповідно до ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Також вказано, що використання даної категорії земель регулюється ст. 39 Земельного Кодексу України, де зазначено, що дані землі використовуються відповідно до генерального плану, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою із дотриманням будівельних норм та державних стандартів (а.с. 158).

Не погоджуючись із прийнятим 09.09.2016 р. відповідачем висновком, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 1 та 2 ст. 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (ч. 5 ст. 116 ЗК України).

Приписами ст. 50 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 р. № 858-IV визначено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (ч. 3 ст. 186 ЗК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб погоджуються у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186-1 ЗК України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (ч. 2 ст. 186-1 ЗК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 186-1 ЗК України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Згідно ч. 5 ст. 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Судовим розглядом встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення із подальшою передачею її в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0332 га був погоджений в відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області, що підтверджується висновком від 06.08.2014 р. №703 (а.с. 28).

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (п. 1 ч. 6 ст. 186-1 ЗК України).

Приписами ч. 7 ст. 186-1 ЗК України визначено, що органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій";

надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Частиною 8 ст. 186-1 ЗК України встановлено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у користування громадянам та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у користування зацікавлена особа розробляє проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та в подальшому органи визначенні ст. 186-1 ЗК України, приймають одне з відповідних рішень.

Також аналізуючи ст. 186-1 ЗК України, суд приходить до висновку, що відповідачем в разі прийняття рішення про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинно бути вказано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою та зазначено розумний строк для усунення таких недоліків.

Судом встановлено, що 09.09.2016 р. відділ Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецької області розглянувши заяву МПП "Влада" про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який розроблений для позивача та надав висновок №548/41.

Дослідженням оскаржуваного висновку встановлено, що відповідач відмовив в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв'язку із невідповідністю його нормативно-правовим актам, а саме відповідно до ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Також у висновку вказано, що використання даної категорії земель регулюється ст. 39 Земельного Кодексу України, де зазначено, що дані землі використовуються відповідно до генерального плану, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою із дотриманням будівельних норм та державних стандартів.

Таким чином, як вбачається із оскаржуваного висновку від 09.09.2016 р. №548/41, відповідач не конкретизував, які саме недоліки необхідно було позивачу усунути для погодження проекту землеустрою та не вказав строків для їх усунення.

Суд звертає увагу, що попередні висновки від 27.08.2014 р. № 587 та від 31.05.2016 р. №262/41-16 також не містили вичерпного переліку недоліків проекту землеустрою та строки для усунення таких недоліків.

Стосовно доводів відповідача щодо не врахування позивачем положень ст. 38 ЗК України, а також не чинності висновку від 06.08.2014 р. №703, суд зазначає наступне.

Статтею 38 ЗК України визначено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Відповідно до ст. 39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Приписами ч. 2 ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 р. № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI) визначено, що зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства.

У разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється (ч. 3 ст. 24 Закону № 3038-VI).

Приписами ч. 4 ст. 24 Закону № 3038-VI визначено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Згідно ч. 5 ст. 24 Закону № 3038-VI уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов'язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

Пунктом 6-1 розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3038-VI встановлено, що дія частин третьої та четвертої статті 24 цього Закону до 1 січня 2015 року не поширюється на території, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій.

Як зазначалося вище, висновком відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Сторожинецької районної державної адміністрації Чернівецької області від 06.08.2014 р. №703 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення із подальшою передачею її в оренду для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0332 га.

В обґрунтування заперечення проти позову відповідач також посилався на лист сектору містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства від 16.08.2016 р. № 33, зі змісту якого вбачається, що у зв'язку із введенням з 01.01.2015 р. в силу ч.3 та 4 ст. 24 Закону № 3038-VI, якими передбачено відведення земельної ділянки для містобудівних потреб згідно детального плану або плану зонування, висновок відділу № 703 від 06.08.2014 р. є не чинним (а.с. 29).

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що згідно викопіювання із плану землекористування Михальчанської сільської ради, земельна ділянка, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та за рахунок якої планується відведення земельної ділянки для містобудівних потреб, зазначена як господарський двір, тобто являється землями сільськогосподарського призначення несільськогосподарські угіддя та знаходиться за межами населеного пункту, а також не включена до плану зонування та детального плану території.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач отримав дозвіл на розроблення документації із землеустрою ще в липні 2014 р., а із заявою про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 позивач вперше звернувся в серпні 2014 р.

При цьому, суд звертає увага на те, що з 2009 р. позивач є власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1, на земельній ділянці за рахунок якої планується відведення земельної ділянки для містобудівних потреб.

Відповідно до ст. 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 58 Конституції України, а також те, що спірні правовідносини щодо права користування позивачем спірною земельною ділянкою виникли до набрання чинності ч. 3 та 4 ст. 24 Закону № 3038-VI, суд приходить до висновку, що дія вказаних норм має застосовується до позивача з урахуванням положень п. 6-1 розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3038-VI.

Крім того, суд зазначає, що перехід права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду визначається приписами ст. 120 ЗК України.

Частинами 1 та 2 ст. 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З аналізу вказаної норми вбачається, що у разі набуття права власності на будинок, то земельна ділянка на якій розміщено нерухоме майно переходить до набувача у користування на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що з 2009 р. позивач є власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1, користується земельною ділянкою площею 0,332 га на якій розміщений вказаний будинок та за рахунок якої планується відведення земельної ділянки для містобудівних потреб.

Приймаючи оскаржувану відмову в погодженні проекту відведення, відповідач наведені положення ЗК України не врахував, причини неврахування не обґрунтував.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідач безпідставно, без врахування всіх обставин по справі та виявлених в ході судового розгляду порушень, відмовив в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, а тому висновок відділу Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецькій області № 548/41-16 від 09.09.2016 р. є протиправним та підлягає скасуванню.

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб'єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судовим розглядом встановлено порушення зазначених критеріїв відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначено ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів належними засобами доказування правомірність вчинених дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що за подання вказаного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551,21 грн., що підтверджується квитанцією №137 від 26.09.2017 р.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд стягує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 551,21 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 69, 71, 94, 158, 160 - 163 та 167 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати висновок відділу Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецькій області № 548/41-16 від 09.09.2016 р. про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

3. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в сумі 551,21 грн.

У відповідності до ст. ст. 185-186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, проголошення вступної та резолютивної частини рішення, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дні отримання копії постанови.

Згідно ст. 254 КАС України постанова, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмовити у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.К. Левицький

Постанова в повному обсязі складена 12 червня 2017 р.