Справа № 752/7069/17
Суддя: Ладиченко С. В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/7069/17
Провадження №: 2-а/752/283/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2017 року Голосіївський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Ладиченко С.В.

за участю секретаря - Мороз О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії.

Позивач просить суд: 1) визнати протиправними бездіяльність посадових осіб Правобережного об'єднаного УПФУ в м. Києві; 2)зобов'язати Правобережне об'єднане УПФУ в м. Києві вчинити дії що до видачи пенсійного посвідчення інваліда II групи, ОСОБА_1, термін дії якого з 01.12.2016р. до 01.12.2018 р.;3) стягнути з Правобережного об'єднаного УПФУ в м. Києві на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим що він є внутрішньо переміщеною особою. Відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_1 від 16.12.2015 р., терміном дії 01.12.2016 р., він є інвалідом II групи. Згідно довідки АВ № 0766165 від 12.11.2016 р. до акту огляду МСЕК № 1124, при повторному огляді, йому встановлена II група інвалідності з 01.12.2016р. Дата чергового переогляду 10.11.2018р.

На підставі п.2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом.

Відповідно Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.03.2004 № 4-1 (в редакції постанови правління ПФУ від 08.04.2016 № 7-1)встановлено, що пенсійні посвідчення старого зразка дійсні на всій території України до їх обміну в установленому порядку на нові посвідчення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» пенсійне посвідчення може виготовлятися у вигляді електронної платіжної картки (надалі за текстом ЕПП).При цьому у разі одержання особою платіжної картки, яка одночасно є пенсійним посвідченням(ЕПП), пенсійне посвідчення відповідно до цієї постанови не видається.

На підставі п.3 Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.03.2004 № 4-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 08.04.2016 № 7-1), зареєстровано вМіністерстві юстиції України 06.04.2004 р. за № 427/9026, виготовлення посвідчень Фондом забезпечується у місячний строк.

Позивач вказує, що 28.11.2016 р. він подав до Пенсійного Фонду відповідну заяву, але пенсійне посвідчення досі не отримав.

03.11.2017 р. він вдруге подав відповідну заяву до відповідача де йому було видано копію його пенсійного посвідчення, яке він повинен був отримати в установі банку, але по теперішній час ні ЕПП ні пенсійне посвідчення йому не видано.

Відповідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» заборонена дискримінація внутрішньо переміщених осіб та встановлено, що вони користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.

Випуск електронної платіжної картки (ЕПП) свідчить про дискримінацію внутрішньо переміщених осіб, тому як таке пенсійне посвідчення відрізняється від пенсійних посвідчень останніх громадян України.Бездіяльність посадових осіб ПФУ чи Ощадбанку призвела до того, що він не може користуватися своїми правами. Як інвалід він має пільги якими не може користуватися за відсутністю пенсійного посвідчення.

Він звертався до відділення банку та отримав відповідь, у листі №100.14-07/623 від 10.02.2017 р. Філії ПАТ Державний ощадний банк України по м. Києву та Київської області у якому його було повідомлено, що Банком було здійснено відповідну процедуру знищення ЕПП. Згідно з впровадженою процедурою взаємодії Банку з ПФУ що до перевипуску ЕПП для вирішення питання отримання ЕПП йому потрібно ще раз звернутися до органів ПФУ. Тобто, попереднє ЕПП знищене, а нове ЕПП не видано.

У кінці лютого стан мого здоров'я погіршився через постійне переживання про припинення виплат пенсії, внаслідок чого він звертався до лікаря. Інформація завдала йому моральної шкоди.

Позивач посилається на те, що відповідно до ст. 23 ЦК України він має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав яка була заподіяна у душевних стражданнях, фізичному болю та стражданнях, яких було завдано у зв?язку з протиправною поведінкою щодо нього. Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 5000 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, та просила у його задоволенні відмовити. Письмові заперечення представника відповідача на позовну заяву приєднані до матеріалів справи.

Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Позивач є інвалідом II групи(загальне захворювання) відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_1 від 16.12.2015 р., терміном дії 01.12.2016 р.(а.с.12).

Згідно довідки АВ № 0766165 від 12.11.2016 р. до акту огляду МСЕК № 1124, при повторному огляді, йому також встановлена II група інвалідності з 01.12.2016р. Дата чергового переогляду 10.11.2018 р.(а.с.12).

Відповідно Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах, затвердженого Постановою правління ПФУ від 25.03.2004 № 4-1 (в редакції постанови правління ПФУ від 08.04.2016 № 7-1)встановлено, що пенсійні посвідчення старого зразка дійсні на всій території України до їх обміну в установленому порядку на нові посвідчення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» пенсійне посвідчення може виготовлятися у вигляді електронної платіжної картки (надалі за текстом ЕПП).При цьому у разі одержання особою платіжної картки, яка одночасно є пенсійним посвідченням(ЕПП), пенсійне посвідчення відповідно до цієї постанови не видається.

На підставі п.3 Порядку обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.03.2004 № 4-1 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 08.04.2016 № 7-1), зареєстровано вМіністерстві юстиції України 06.04.2004 р. за № 427/9026, виготовлення посвідчень Фондом забезпечується у місячний строк.

Листом № 46224/02 від 28.12.2016 року Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві позивача було повідомлено, що виготовлення електронних пенсійних посвідчень здійснюється на підставі заяви, поданої до територіального органу Пенсійного фонду України.(а.с.8).

Відповідно до Порядку емісії платіжних карток, які одночасно є пенсійним посвідченням, затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 08.04.2016 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.04.2016 року за № 633/28763, переміщеним особам у разі продовження строку призначення пенсії, встановлення інвалідності або продовження її на новий термін здійснюється емісія нового електронного пенсійного посвідчення.

Згідно з «Порядком обліку, зберігання, оформлення та видачі пенсійних посвідчень в Пенсійному фонді України та його органах» № 7-1 від 08.04.2016 року, сформовані відомості щодо кожної особи, якій призначено пенсію подаються управлінням Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об'єднаними управліннями (далі - управління Фонду) до відповідних головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду) щотижня в електронній формі до 12-ї години понеділка тижня, наступного за тим, у якому ці відомості були зібрані. Разом з відповідними відомостями подається електронна копія фотокартки особи, якій призначено пенсію. Фонд на підставі відомостей, отриманих від територіальних управлінь, забезпечує виготовлення посвідчень. Виготовлені посвідчення відповідальна особа Фонду передає відповідним головним управлінням Фонду за актом приймання-передавання встановленої форми.

В судовому засіданні встановлено, щоПравобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві передало відповідні відомості щодо позивача для виготовлення нового пенсійного посвідчення, про що свідчить наявний примірник зразка пенсійного посвідчення для позивача(а.с.7).

Між тим в судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про видачу посвідчення ще 28.11.2016 р., про що свідчить оглянута копія його заяви(а.с.4). Відповідач у судовому засіданні не навів доводів про своєчасність передачі ним даних для виготовлення пенсійного посвідчення відповідачу до головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві, що потягло за собою порушення тридцятиденого строку для його виготовлення.

У відповідності до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

У судовому засіданні позивач не навів обґрунтування причинно-наслідкового зв'язку погіршення стану його здоров'я з діями відповідача. Позивач є інвалідом II групи(загальне захворювання) ще до виникнення в нього правовідносин з відповідачем. Наявність цієї обставини вже передбачає наявність розладу його здоров'я. Доказів причинно-наслідкового зв'язку звернення позивача до лікаря, пов'язаного саме з діями відповідача, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної(немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди. Протиправність діяння його заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.9 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової шкоди)», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1173 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв'язку, розміру завданої моральної шкоди та глибини страждань, які на його думку були спричинені посадовими особами Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання незаконною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо невидачі у встановлений термін пенсійного посвідчення ОСОБА_1.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинити дії щодо видачі пенсійного посвідчення інваліда 2 групи ОСОБА_1, терміном дії по 01.12.2018 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського адміністративного апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С.В. Ладиченко