Справа № 822/916/17
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/916/17

Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

07 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Шевчук А. В.,

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Ліщишина О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та зобов'язання вчинити дії.

Хмельницький окружний адміністративний суд постановою від 03.05.2017 року даний позов залишив без розгляду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, яке перешкоджає подальшому провадженні у справі та направити справу для продовження розгляду.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що підставою для звернення до суду стала незгода позивача з рішенням атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Хмельницької області, викладене в протоколі ОП № 15.000002212.0016527 від 26.01.2016 року, про те, що ОСОБА_2 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність та з наказом т. в. о. начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 05.02.2016 року № 8 о/с про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за власним бажанням (рапорт позивача від 05.02.2016 року).

Суд першої інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку і сукупності, дійшов висновку, що даний адміністративний позов необхідно залишити без розгляду, оскільки позивачем істотно пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 99 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини 3 статті 99 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені КАС України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 94 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк.

Слід зазначити, що місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Враховуючи приписи статті 99 КАС України позивач у період з 28.01.2016 року впродовж місяця до 28.02.2016 року мав би звернутись до суду з даним позовом в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Хмельницької області викладене в протоколі ОП № 15.000002212.0016527 від 26.01.2016 року, у межах строку, оскільки, як підтверджується дослідженим в судовому засіданні атестаційним листом лейтенанта поліції ОСОБА_2, із результатами атестування (висновком атестаційної комісії), тобто із оскаржуваним рішенням від 26.01.2016 року він ознайомлений 28.01.2016 року, що підтверджується особистим підписом позивача на вказаному атестаційному листі.

Разом з тим, позивач у період з 05.02.2016 року впродовж місяця до 09.03.2016 року мав би звернутись до суду з даним позовом в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 05 лютого 2016 року № 8 о/с про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за власним бажанням та поновлення ОСОБА_2 на посаді командира взводу роти дорожньо-патрульної служби Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області з 09.02.2016 року, або на рівноцінній займаній посаді в органах поліції відповідно до штатно-посадового розпису з 10.02.2016 року та зобов'язання Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області виплатити на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 09.02.2016 року по 09.02.2017 року за встановленими нормами згідно штатного розпису, у межах строку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до копії журналу обліку рапортів співробітників УМВС № 4051 ОСОБА_2 05.02.2017 року подав рапорт про звільнення з органів поліції за власним бажанням.

Рапорту про відкликання рапорту від 05.02.2016 року позивач не подавав, що підтверджується поясненнями позивача та представника відповідача, тобто він фактично погодився із проведеним звільненням.

Позивачем не наведено поважних причин та обставин, які йому заважали звернутися до суду щодо оскарження наказу про його звільнення, таких обставин не встановлено й судом.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до частини 1 статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем не наведено обставин, які були об'єктивно непереборними, які не залежали від волевиявлення позивача та пов'язані з істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, а зазначені позивачем підстави не підтверджують відсутність фізичної можливості позивача звернутись до суду з вище зазначеним позовом.

Доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду є обов'язком позивача, а суд у відповідності до положень частини 3 статті 86 КАС України має оцінити належність, допустимість та достовірність поданого ним доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності підстав залишення адміністративного позову ОСОБА_2 без розгляду, оскільки позивачем істотно пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом, та не надано суду доказів поважності його пропущення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з частиною 2 статті 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її апеляційного розгляду, а відтак відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно ч. 1 ст. 200 КАС, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 13 червня 2017 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Сапальова Т.В.