Справа № 2-а-4567/11
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2011-09-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа№ 2-а-4567/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Луняченка В.О.

при секретарі Жімбріу Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора ДПС 3-взводу ВДАЇ м. Одесі при УДАЇ УМВС України в Одеській області ОСОБА_3 та Управлінню ДАІ ГУМВС України в Одеській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та протоколу про адміністративне правопорушення від 16 липня 2011 року, -

В С Т А Н О В И В :

21.07.2011 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів по якому просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ВН1№ 046612 від 16.07.2011 року та закрити провадження по справі, посилаючись на те, що 16.07.2009 року він був безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності та на нього накладено стягнення у вигляду штрафу у розмірі 850 грн. за постановою та протоколом, складеними інспектором Державної патрульної служби 3-го взводу УДАІ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 незаконно.

Під час судового розгляду позивач адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Відповідач - Інспектор Державної патрульної служби 3-го взводу УДАІ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3,про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не зявився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи можливий розгляд за його відсутності суду не надавав.

Представник відповідача - УДАІ ГУМВС України в Одеській області у судове засідання не з`явився, надавши письмові заперечення, з яких посилався на те, що інспектором ДПС правомірно був складений протокол та постанова у відношенні позивача, оскільки останнім були порушенні ПДР України.

Суд, вислухавши думку, доводи та пояснення позивача, ознайомившись за матеріалами справи та наданими доказами, вважає адміністративний позов ОСОБА_2 не підлягаючим задоволенню, на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є адміністративно-правовими та урегульовані положеннями КАС України та КУпАП.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, 16.07.2011 року позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про накладення штрафу, з яких вбачається, що така відповідальність у позивача настала внаслідок порушення п. 16.2. ОСОБА_4 дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, що він 16.07.2011 року, керуючи автомобілем марки Ссанг Ёнг Rexton, державний номер НОМЕР_1, рухався по вулиці Левітана в м.Одесі та виконував лівий поворот на вулицю ОСОБА_5, де не надав перевагу в русі пішоходам, які переходили проїзну частину, на яку повернув водій.

Відповідно до ст. 245, 276, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Так, з копій протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що при розгляді справи відповідачем були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що ухвалюються в конкретній адміністративній справі а також визначається компетенція осіб, які мають право складати протоколи про адміністративні правопорушення.

З пояснень позивача вбачається, що він своє вини у скоєні правопорушення не визнає, оскільки його не вчиняв, а також інспектор не ознайомив позивача з його правами, не дав позивачу скористатись юридичними послугами, незаконно використовував відеокамеру в якості технічного пристрою, та авто УДАІ знаходилось без ввімкнутих проблискових маячків.

Обставини, на які посилається позивач по справі, не є суттєвими порівняно з порушенням ПДР, а також є голослівними та нічим не підтвердженими, необґрунтованими, у звязку з чим суд переконаний, що позивачем по справі, дійсно, були порушенні ОСОБА_4 дорожнього руху, оскільки на перехресті на пішохідному переході він, не пропустивши пішохода, не зупинившись, продовжив дорожній рух, чим злісно порушив ОСОБА_4 дорожнього руху.

Відповідно до п. 16.2 ОСОБА_4 дорожнього руху України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч і ліворуч, повинен поступити дорогу пішоходам, що перетинають проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, що рухаються прямо у попутному напрямку.

Суд надає правову оцінку даного пункту ОСОБА_4 дорожнього руху України і вважає, що вимога даного пункту ОСОБА_4 встановлює першочергове право пішоходів на перехід проїзної частини, при цьому на регульованих перехрестях - лише на сигнал світлофора або регулювальника, що дозволяє рух. Таким чином, суд доходить до переконання, що транспортні засоби повинні проїзжати пішохідні переходи за правилами, встановленими відповідним розділом ОСОБА_4 дорожнього руху.

Таким чином не надання пішоходу переваги у русі при проїзді пішохідних переходів є спеціальною нормою по відношенню до загальної норми правил проїзду перехресть і тому має застосовуватися відповідальність за порушення спеціальної норми - в даному випадку за порушення правил проїзду пішохідних переходів.

Доводи позивача по справі не усувають факту здійснення правопорушення, відображеного в протоколі порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху.

Інспектор ДАІ м.Одеси діяв в межах своєї компетенції, неупереджено, не зловживаючи своїм службовим положенням, відповідно до вимог чинного законодавства України, оскільки позивачем були порушенні ОСОБА_4 дорожнього руху, тому правопорушник має бути притягнутий до адміністративної відповідальності з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Суд вважає, що дії позивача, які дійсно порушили ПДР, правильно були кваліфіковані відповідачем по ст. 122 ч. 2 КУпАП України з накладанням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що приймаючи постанову про адміністративне правопорушення, відповідач - інспектор відділу ДАІ м. Одеси, виконав повноту і всебічність при з'ясуванні всіх обставин справи, а відповідно дав їм належну оцінки, внаслідок чого зробив висновок про накладання на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Суд, виконавши всі вимоги адміністративно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 293 КУпАП, суд, як орган, що розглядає адміністративний позов (скаргу або протест) на постанову по справі про адміністративне правопорушення, перевіривши законність і аргументованість винесеної постанови, прийшов до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у відношенні позивача підлягає залишенню без змін, а адміністративний позов без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 9, 17, 19, 159-163, 167, 171-2 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора ДПС 3-взводу ВДАЇ м. Одесі при УДАЇ УМВС України в Одеській області ОСОБА_6 та Управлінню ОСОБА_7 України в Одеській області про скасування постанови серії ВН1 № 046612 від 16 липня 2011 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, та протоколу про адміністративне правопорушення серії ВН1 №401237 від 16 липня 2011 року.

Постанова суду у справах з приводу рішення, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Луняченко В. О.