Справа № 398/1422/17
Суддя: Коліуш Г. В.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/1422/17
провадження №: 2-а/398/127/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

"09" червня 2017 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Коліуш Г.В., за участю секретаря Замкової Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти реагування патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти реагування патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 07.04.2017 року, мотивуючи позов тим, що 07.04.2017 року о 12 год. 40 хв. позивач здійснив зупинку по вул. Садовій на відстаані більше десяти метрів від перехрестя з вул. Щербакова, оскільки автомобіль заглох, до нього підійшов відповідач, на вимогу якого позивач надав посвідчення водія, після чого відповідач без будь-яких пояснень склав в поліцейському автомобілі оскаржувану постанову та вручив її позивачу. Вважає дії відповідача неправомірними, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, автомобіль стояв на відстані більше 10 метрів від перехрестя, замірів відстані не проводилося, перехресят вулиць Садової та Чичеріна, як зазначено в постанові, в м. Олександрії не існує.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснив, що 07.04.25017 року о 12 год. 40 хв. він здійснив вимушену зупинку, оскільки його автомобіль перестав рухатися із-за поломки, ввімкнув аварійні показчики. Зупинку він здійснив на відстані більше десяти метрів від перехрестя вулиць Садової та Щербакова, а не вулиць Садової та Чічеріна, яка зазначено в постанові, оскільки такого перехрестя взагалі не існує, ці вулиці знаходяться на значній відстані та не перетинаються між собою. Після вимушеної зупинки до нього підійшов відповідач, але замість допомоги, забрав права позивача, сів в поліцейський автомобіль, після чого позивач вийшов з поліцейського автомобіля та надав відповідачу постанову для підпису, відповідач підписав постанову, отримав копію, відповідач поїхав далі, а позивач залишився ремонтувати автомобіль.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, надав суду письмові пояснення, в яких просив провести розгляд справи без його участі, зазначив, що постанова винесена законно, позивач на момент складання адміністративних матеріалів аварійні показчики не включив, з правопорушенням був згодний, позивач не надав жодних доказів незаконності дій відповідача. Посилається на п. 21-1 ст. 11 закону України «Про міліцію» та ч.1 ст. 71 КАС України з зазначенням того, що позивач повинен довести незаконність дій відповідача при винесенні оскаржуваної постанови.

Суд, всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, підтверджені доказами, які були досліджені в судовому засіданні, встановив наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з Правилами дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В судовому засіданні встановлено, що відносно позивача 07.04.2017 року відповідачем було винесено постанову серії БР № 283089 по справі про адміністративне правопорушення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України, та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн 00 коп, за те, що водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом FAW СА1031, номерний знак НОМЕР_1, 07.04.2017 р. о 12 год 40 хв. в м. Олександрії по вул. Садова здійснив зупинку ближче 10 м від перехрестя з вул. Чічеріна, чим порушив вимоги п.п «ґ» 15.9 Правил дорожнього руху.

Згідно з ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідальність за порушення приписів п.п «ґ» 15.9 Правил визначена ч.1 ст.122 КУпАП, якою передбачено, що, зокрема, порушення правил зупинки, стоянки, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно ст.280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинні бути зясовані: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підпунктом ґ) п. 15.9 Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга;

В судовому засіданні позивач стверджував, що зупинка була вимушеною, оскільки виникла технічна несправність автомобіля та здійснив зупинку на відстані більше десяти метрів від перехрестя.

Згідно п. 1.10 ПДР України, вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

При цьому, як передбачено п. 15.14 Правил дорожнього руху у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил.

Зокрема, відповідно до пунктів 9.9-9.11 Правил дорожнього руху України аварійна світлова сигналізація повинна бути увімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі. Разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними, у разі: Якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, треба встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар:

Отже, Правила дорожнього руху зобов'язують водія автомобіля як джерела підвищеної небезпеки, у випадку здійснення вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, попередити інших учасників дорожнього руху про виникнення нестандартної ситуації шляхом виконання певних дій, чітко регламентованих п.п. 9.9 -9.11 Правил.

Крім того, дійсно, згідно карти міста Олександрії, яка є у вільному доступі в мережі Інтернет (https://www.google.com.ua/maps/@48.6727013,33.1298867,19z?hl=ru), в місті Олександрії не існує перехрестя вулиць Садової та Чічеріна, що також трактується судом на користь позивача

Зміст ст.71 КАС України зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності його рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, відповідач, який є субєктом владних вповноважень, в своїх запереченнях будь-яких доказів на підтвердження правомірності своїх дій не надав, натомість, послався на те, що надання доказів щодо доведення незаконності дій відповідача є обовязком позивача.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 62 Конституції України закріплена презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У зв'язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Однак в даному випадку відповідач таких дій не вчинив, не надав доказів, які б підтверджували факт вчинення правопорушення та спростовували пояснення позивача про відсутність в його діях складу правопорушення в силу чого факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, є недоведеним, а винесена відповідачем постанова - незаконною та необґрунтованою.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 251, 252, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 2, 69, 71, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії поліцейського роти реагування патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови серії БР № 283089 від 07.04.2017 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову поліцейського роти реагування патрульної поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_2 серії БР № 283089 від 07.04.2017 року про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Коліуш Г.В.