Справа № 501/2181/16-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 501/2181/16-а

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Ледньова Т.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

за участю: секретар судового засідання Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 10 березня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Чорноморськ» капітана ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Чорноморськ» капітана ОСОБА_3, в якому позивач просив визнати незаконною та скасувати постанову № 100271 від 01.09.2016 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн., провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 10 березня 2017 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про задоволення заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.08.2016 року відносно позивача інспектором ПС - майстром прапорщиком ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано, що 31.08.2016 року о 13 год. 00 хв. громадянин ОСОБА_2, виконуючи службові обовязки начальника зміни сектора охорони паромного комплексу 30 МП СМБ, не організував належної охорони та пропускного режиму, а саме не здійснив зачинення воріт на залізничній дорозі, що призвело до несанкціонованого проникнення на територію пункту пропуску «ІМТП-ПС» двох осіб (громадян ОСОБА_5).

У вказаному протоколі зазначено, що своїми діями позивач порушив п. 19 Положення про забезпечення пропускного внутрішньообєктового режиму та морської безпеки на території Іллічівського морського порту.

На підставі наведеного протоколу, 01.09.2016 року відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 100271, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП та накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання її незаконною та скасування і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи спірне питання та відмовляючи у задоволенні заявлених позивачем вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивача обґрунтовано притягнуто до відповідальності за ст. 202 КУпАП України.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи спірне питання, з огляду на викладене.

За статтею 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв'язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров'я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов'язків.

За приписами частини 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності (ч. 1 ст. 254 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

За правилами ч.ч. 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 268 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Таким чином, з аналізу наведених положень вбачається, що встановивши факт вчинення, зокрема, посадовою особою адміністративного правопорушення уповноважена на те посадова особа складає протокол про вчинення такого правопорушення.

При цьому, у такому протоколі в обовязковому порядку зазначається суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Такий протокол в обовязковому порядку підписується особою, що притягується до адміністративної відповідальності, та їй вручається під розписку один екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення, а у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Також, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка, зокрема, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання.

В свою чергу, обовязковою умовою для розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, є наявність даних про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою став протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 100271, складений відносно останнього інспектором ПС - майстром прапорщиком ОСОБА_4 31.08.2016 року.

Проте, у вказаному протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого і винесено оскаржувану постанову, не вказаного нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення, що зафіксовано цим протоколом.

Також, зазначений протокол не підписаний з боку позивача та не містить інформації щодо отримання його екземпляру або інформації щодо відмови позивача у підписанні і отриманні протоколу.

Крім того, в протоколі про адміністративне правопорушення, що складений відносно позивача, вказано про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо позивача призначено на 01.09.2016 року о 13 год. 00 хв.

Водночас, як вже зазначалось вище, протокол про адміністративне правопорушення не містить жодного підпису позивача та відповідно не містить інформації про повідомлення позивача про дату і час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Будь-яких інших доказів підтвердження того, що позивач був повідомлений про дату та час розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення відповідачем не надано.

Разом з цим, за змістом оскаржуваної постанови вбачається, що позивач не був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, з наведеного вбачається, що відповідачем був здійснений розгляд справи про правопорушення відносно позивача без отримання ним протоколу про адміністративне правопорушення, а також без повідомлення особи, що притягується до адміністративної відповідальності, про дату і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є порушенням ст.ст. 254, 268 КУпАП.

Прийнявши оскаржувану постанову відповідач не перевірив чи сповіщено особу, що притягується до адміністративної відповідальності, про час і місце розгляду справи, що не відповідає наведеним положенням КУпАП.

Також, відповідач прийняв оскаржувану постанову на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, в якому взагалі не визначено нормативного акту, який передбачає відповідальність за правопорушення, що зафіксовано цим протоколом, що суперечить ст. 256 КУпАП.

В свою чергу, в оскаржуваній постанові, як на підставу для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач посилається на положення ст. 202 КУпАП.

Проте, протокол про адміністративне правопорушення, на підставі якого прийнята оскаржувана постанова таких посилань не містить.

Крім того, колегія суддів зазначає, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 202 КУпАП є порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах вїзду виїзду.

Однак, в оскаржуваній постанові не визначено, яке саме допущено порушення позивачем, із перелічених у ст. 202 КУпАП, які вчинені дії позивачем або бездіяльність, що є порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах вїзду виїзду.

В оскаржуваній постанові відповідач вказав на те, що позивач не організував належної охорони та пропускного режиму, а саме не здійснив зачинення воріт на залізничній дорозі, що призвело до несанкціонованого проникнення на територію пункту пропуску «ІМТП-ПС» двох осіб (громадян ОСОБА_5).

При цьому, без нормативного обґрунтування.

Водночас, в запереченнях на заявлений адміністративний позов та апеляційну скаргу, відповідач послався на п. 2.23 Положення про забезпечення пропускного, внутрішньооб'єктивного режиму та морської безпеки на території Іллічівського морського порту, відповідно до якого транспортні і залізничні ворота на території об'єктів порту у неробочий час, вихідні і святкові дні повинні бути закриті на замок і опломбовані.

Разом з цим, відповідачем не визначено коли саме позивач повинен був зачинити ворота, з яких підстав останній дійшов висновку, що саме це призвело до несанкціонованого проникнення.

Зазначені обставини свідчать, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач не повно зясував обставини встановленого порушення, його склад.

Судом першої інстанції не надано належної оцінки наведеним обставинам.

При розгляді даної адміністративної справи суд повинен керуватися порядком здійснення адміністративного судочинства, КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 162 КАС України встановлено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень.

Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи наведені висновку суду апеляційної інстанції, з огляду на повноваження суду, що визначені ст. 162 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а оскаржувана постанова визнанню протиправною та скасуванню, що є, в даному випаду, належним способом захисту прав позивача, оскільки в повній мірі поновлює його права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про часткове задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 10 березня 2017 року задовольнити частково.

Постанову Іллічівського міського суду Одеської області від 10 березня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 до Начальника першого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби «Чорноморськ» капітана ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення № 100271 від 01.09.2016 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець