Справа № 466/8770/16-а
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/3781/17

ОСОБА_1 апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 26.01.2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 12.10.2016 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 митниці ДФС в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_3 про порушення митних правил №2844/20917/16 від 03.08.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн., провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 470 МК України закрити у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 26.01.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позов повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Згідно із частиною 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги у сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, в ході перевірки баз даних ЄАІС ДФС України виявлено, що 10.09.2015 року близько 21 год. 00 хв. через митний пост «Грушів» ОСОБА_1 митниці ДФС каналом позначеним символом зеленого кольору («зелений коридор») громадянин України ОСОБА_2 ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «AUDI А6», VIN WAUZZZ4BZ1N135565, реєстраційний номер LU3572V в митному режимі «транзит».

Одночасно було встановлено відсутність в ПІК «Інспектор - 2006» та ЄАІС ДМС України інформації про вивезення з митної території України вказаного автомобіля, станом на 07.07.2016 року.

ОСОБА_1 митниці ДФС (від 07.06.2016 №10816/13-70- 26/Д/29,) громадянин ОСОБА_2 запрошувався до ОСОБА_1 митниці ДФС за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 369 для надання пояснень щодо не вивезення автомобіля марки «AUDI А6», VIN WAUZZZ4BZ1N135565, реєстраційний номер LU3572V та участі у складенні протоколу про порушення митних правил. Станом на 16 год. 00 хв. 07.07.2016 громадянин ОСОБА_2 на виклик не зявився. Відносно нього 07.07.2016 старшим державним інспектором ВМО №3м/п «Грушів» ОСОБА_1 митниці МФС складено протокол №2844/20917/16 про порушення митних правил

03.08.2016 заступником начальника ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_3 винесено постанову №2844/20917/16 у справі про порушення митних правил, якою ОСОБА_2 визнаний винним у порушенні митних правил, вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 470 МК України і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 8500 грн.

Пропуск ввезеного 10.09.2015 громадянином України ОСОБА_2 на митну територію України автомобіля «AUDI А6», VIN WAUZZZ4BZ1 N135565, р.н.LU3572V, здійснено у порядку, передбаченому нормами частини 1 статті 381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами статті 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Статтею 90 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з приписами частини 2 цієї статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до частин 1, 4 статті 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Таким чином, умовами, що виключають адміністративну відповідальність особи за перелічені порушення митних правил є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Відповідно до статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 3 статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, визначення понять «обставини непереборної сили» та «аварія» закріплено пунктом 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режим, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657 (далі - Порядок №657), відповідно до якого обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. У цьому розділі терміни вживаються в такому значенні: аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили; обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Пунктом 5 Розділу 8 №657 встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначено умови можливості не включення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Як встановлено судом першої інстанції транспортний засіб автомобіль марки «AUDI А6», VIN WAUZZZ4BZ1N135565, реєстраційний номер LU3572V пропущено смугою руху «зелений коридор», яка відповідно до вимог частини 2 статті 366 МК України, призначена для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню. Відповідно до частини 4 статті 366 МК України громадяни самостійно обирають один з двох каналів для проходження митного контролю.

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованим твердження відповідача про те, що транспортні засоби комерційного призначення не належать до товарів та не можуть бути пропущеними смугою руху «зелений коридор». В даному випадку автомобіль переміщувався 10.09.2015 саме смугою руху «зелений коридор».

Позивач покликається на те, що вказаний ТЗ на митну територію України в митному режимі «тимчасового ввезення» і що автомобіль марки «AUDI А6», VIN WAUZZZ4BZ1N135565, реєстраційний номер LU3572V є транспортним засобом комерційного призначення.

Згідно із пунктом 59 частини 1 статті 4 МК України, транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Водночас, згідно з пунктом 60 статті 4 МК України, транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Відповідно до частини 1 статті 105 МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами помішуються виключно товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках В.1 - В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками, а також повітряні судна, які ввозяться на митну територію України українськими авіакомпаніями за договорами оперативного лізингу.

Частиною 1 статті 189 МК України передбачено, що транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасово ввезені на митну територію України транспортні засоби комерційного призначення підлягають вивезенню без внесення в їх конструкцію будь-яких змін (без урахування природного зношення, витрати пально-мастильних матеріалів та необхідного ремонту). Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

Статтею 1 Додатку С до Конвенції встановлено, що приватне використання означає перевезення особою виключно для особистих потреб, за винятком будь-якого комерційного використання.

Згідно статті 1 Конвенції та пунктом 35 статті 4 Кодексу встановлено, що поняття «особа» означає юридичну та фізичну особу. У звязку з цим, особисте користування (приватне використання) не обмежується виключно інтересами фізичної особи, а може здійснюватися і в інтересах юридичних осіб.

З огляду на викладене вище, згідно із положеннями Кодексу та Конвенції транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-резидентами в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення. Митне оформлення таких транспортних засобів здійснюється згідно із частиною 3 статті 380 Кодексу.

Проте, позивачем не було подано митному органу жодних документів, які б підтвердили платне перевезення ним осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів.

Положенням про митні декларації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 № 450 (далі - Положення), яким визначено вимоги до оформлення і використання митних декларацій, на підставі яких декларуються товари, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України підприємствами, та інші товари, що відповідно до законодавства України декларуються шляхом поданням митної декларації, передбаченої для підприємств.

Пунктом 1 розділу II Особливості виконання митних формальностей відповідно до митного режиму тимчасового ввезення Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2012 за № 1669/21981 передбачено, що для митного оформлення товарів, що тимчасово ввозяться на митну територію України, митному органу подаються МД, книжка А.Т.А. або інший документ, передбачений законодавством України з питань державної митної справи.

Статтею 5 розділу 1 «Пасажири» глави 3 «Транспортні документи» зазначеної Конвенції передбачено, що під час перевезення пасажирів перевізник має видати індивідуальний або колективний квиток, в якому мають бути зазначені назва та адреса перевізника, а також міститись зазначення про те, що договір підпадає під дію цієї Конвенції навіть при наявності будь-яких обумов, що цьому суперечать.

А тому, факт переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон підтверджується конкретними документами, передбаченими нормами міжнародного та національного законодавства. Жодних документів, які підтверджували б комерційне використання автомобіля «AUDI А6», VIN WAUZZZ4BZ1N135565, реєстраційний номер LU3572V, а саме, платне перевезення осіб або промислове чи комерційне платне або безоплатне перевезення вантажів, позивачем не було надано.

Таким чином, ввезений позивачем транспортний засіб є транспортним засобом особистого користування та відповідає всім вимогам такого, наведеним вище. Питання ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування з метою транзиту через митну територію України врегульовано статтею 381 МК України.

В своєму позові позивач зазначає, що для проходження митних формальностей, з його слів, було подано: Договір про дозвіл на користування автомобілем від 10.09.2015р., агенційну угоду із іноземною юридичною особою підприємством «EXIMCONTROL», реєстраційні документи на транспортний засіб марки «AUDI А6», VIN WAUZZZ4BZ1N135565, реєстраційний номер LU3572V.

Проте, на виклик ОСОБА_1 Митниці ДФС (лист від 07.06.2016 №10816/13-70-26/Д/29) для надання пояснень щодо не вивезення автомобіля марки «AUDI А6», VIN WAUZZZ4BZ1N135565, реєстраційний номер LU3572V, та участі у складенні протоколу про порушення митних правил гр. ОСОБА_2 до митного органу не зявився, хоча був належним чином повідомлений; жодних документів, які б підтверджували комерційне призначення автомобіля.

Транспортний засіб марки «AUDI А6», VIN WAUZZZ4BZ1N135565, реєстраційний номер LU3572V, як стверджує позивач, є комерційним, а отже повинен використовуватися для платного перевезення осіб або промислового чи комерційного платне або безоплатне перевезення вантажів, і в такому випадку позивач повинен був переміщуватись смугою руху «червоний коридор», зобовязаний був письмово задекларувати транспортний засіб, надати товаросупровідні документи та фінансові заходи гарантування, передбачені розділом X МК України, або міжнародний митний документ, як це передбачено у положеннях Міжнародної Конвенції про тимчасове ввезення».

З огляду на викладене вище, згідно із положеннями Кодексу та Конвенції транспортні засоби, які тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-резидентами в службових цілях, а не для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів через митний кордон України, не відносяться до транспортних засобів комерційного призначення. Митне оформлення таких транспортних засобів здійснюється згідно із частиною третьою статті 380 Кодексу.

Щодо твердження позивача про те, що автомобіль фізично не міг перетинати кордон, оскільки був несправним, то надані позивачем документи вказують лише на те, що автомобіль з 14.09.2015 перебував на ремонті, та жодних доказів того, що ремонту зазначений вище транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, дані документи не містять. А вказане повідомлення подане до митниці про поломку автомобіля є неповним і не може бути підтвердження знаходженням його на станції технічного обслуговування, адже в даному повідомленні не вказано де саме стоїть автомобіль.

А долучені замовлення-наряд та довідку ФОП «ОСОБА_4Є.». відповідно до яких, автомобіль «AUDI А6», VIN WAUZZZ4BZ1N135565, р.н.LU3572V доставлений з несправностями лише 14.09.2015 і з цього часу по 30.12.2015 та з 01.01.2016 по грудень 2016 перебував на СТО у ФОП «ОСОБА_4Є.», по даний час не відремонтований у звязку з відсутністю запчастин є такими що не підтверджують факт обставин непереборної сили, які могли завадити позивачу вивезти вказаний автомобіль закордон.

Водночас, щодо вимоги позивача про закриття провадження у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті субєктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до припису пункту 2 частини першої статті 18 КАС України, який кореспондується з положеннями пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП, оскарження рішень (постанов) субєктів владних повноважень у справах про адміністративні правопорушення здійснюється шляхом подання адміністративного позову до місцевого загального суду як адміністративного суду.

Статтею 221 КУпАП «Підвідомчість справ про адміністративне правопорушення» закріплено вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів, серед яких відсутня частина 3 статті 470 МК України.

Системний аналіз норм КУпАП та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє колегії суддів дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених статті 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення субєктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що є наслідком закриття провадження у цій частині вимог у відповідності до пункту 1 частини 1 статті 157 КАС України.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивач перевищив встановлений Митним кодексом України строк доставки автомобіля марки «AUDI А6», VIN WAUZZZ4BZ1N135565, реєстраційний номер LU3572V, що перебуває під митним контролем до органу доходів і зборів призначення більше ніж на десять діб, а обставини непереборної сили, які би перешкодили йому виконати вимоги Закону, були відсутні, в діях ОСОБА_2 присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, а тому постанова заступника начальника ОСОБА_1 митниці ДФС ОСОБА_3 про порушення митних правил №2844/20917/16 від 03.08.2016 року є законною, а в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, однак судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині позовних вимог щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції в цій частині.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 26.01.2017 року у справі №466/8770/16-а в частині відмови в позові щодо закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 470 МК України у звязку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення - скасувати, в цій частині провадження у справі закрити.

В решті постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 26.01.2017 року у справі №466/8770/16-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили, а в разі складення такої в порядку ч.3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий Н.В. Ільчишин

Судді М.А. Пліш

ОСОБА_5

Повний текст постанови виготовлено 13.06.2017 року