Справа № 328/618/17(2-а/328/30/17)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2017 рокусправа № 328/618/17(2-а/328/30/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Кругового О.О.

суддів: Лукманової О.М. Божко Л.А.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

на постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 04 квітня 2017 року у справі №328/618/17 (2а/328/30/17) за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

03 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням уточнень, просив: встановити порушення процедури, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження»; встановити порушення відповідачем ч. 1 ст. 18, 19, 25, 26 ЗУ «Про виконавче провадження», встановити порушення відповідачем ст. 3, 8, 19, 124 Конституції України, визнати, що постанова від 03.02.2017 року про перевірку виконавчого провадження ВП №53238189 прийнята з перевищенням службових повноважень та повідомлення про надсилання документів від 06.02.2017 року, є протиправним і скасувати; зобов'язати відповідача вжити заходів по притягненню до відповідальності за порушення процедури відкриття виконавчого провадження, встановленої Законом «Про виконавче провадження» та повідомити стягувача про виконання судового рішення.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що постанова про перевірку виконавчого провадження ВП 53238180 від 03.02.2017 року прийнята з перевищенням службових повноважень всупереч порядку передбаченого ч. 1-ІІІ ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачає судовий порядок оскарження. Позивач наголошує, що право розглядати скарги сторін виконавчого провадження на дії та рішення виконавця має начальник відділу, а не виконуючий обов'язки начальника. Також, позивач зазначає, що він має право обирати між різними органами державної виконавчої служби на пред'явлення виконавчого документу в силу Закону.

Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 04 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано повідомлення Відділу примусового виконання рішень Управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання 06.02.2017 року, зобов'язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області відповідно до Закону «Про виконавче провадження» вирішити питання про прийняття рішення щодо відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2а/3497/2011 виданого 10 вересня 2013 року Токмацьким районним судом Запорізької області про зобов'язання Головного Управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації (перейменованого на Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації) здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу до 5-го травня за 2011 рік, встановлену ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою у даній справі, в якій просить оскаржувану постанову суду першої скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог та вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем заявлено 6 позовних вимог, однак суд першої інстанції не надав оцінку позовним вимогам позивача в задоволенні яких відмовив, мотивувальна частина рішення не містить наведення судом мотивів з яких він виходив про відмові в задоволенні позову в цій частині.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області також звернувся з апеляційною скаргою в цій справі, та посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржувану постанову суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за наслідками перевірки виконавчого провадження №53238180 було встановлено, що виконавчий лист №2а03497/2011, виданий 10.09.2013 року пред'явлено стягувачем не за підвідомчістю. Тому, постановою в.о. начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області скасовано постанову державного виконавця про відкриття провадження у справі та зобов'язано державного виконавця привести виконавче провадження у відповідність до вимог Закону. 06.02.2017 року державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, оскільки виконавчі документи, боржником за якими виступають обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи підвідомчі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. Враховуючи, що боржником по виконавчому провадженню №53238180 є Головне управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, то позивачем було пред'явлено виконавчий документ не за місцем його виконання та не за підвідомчістю.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм процесуального права суд апеляційної інстанції приходить до висновку про достатність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 13 вересня 2011 року у справі №2а/3497/2011, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року, позов задоволено частково, зобов'язано Головне управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5-го травня за 2011 рік, встановлену ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням різниці вже виплаченої суми. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

10 вересня 2013 року по справі №2а/3497/2011 позивачу видано виконавчий лист про зобов'язання вчинити певні дії.

З 01.01.2013 року Головне управління праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації було перейменовано на Департамент соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації.

12 червня 2014 року на вимогу державного виконавця боржник листом повідомив, що різниця, яку недоотримав ОСОБА_1 становить 3360.00 грн., також зазначено, що інформація щодо виконавчого документу, стягувачем по якому є позивач внесена до реєстру виконавчих документів або рішень судів про стягнення коштів.

Виконавчий документ протягом трьох років виконаний не був, неодноразово повертався стягувачу.

03 червня 2016 року ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області у справі №328/2042/16-а (провадження №6а/328/35/16) було поновлено ОСОБА_1 строк на пред'явлення виконавчого листа №2а-349/2011, виданого Токмацьким районним судом Запорізької області 10 вересня 2013 року.

Позивачем було пред'явлено виконавчий лист до виконання.

Постановою державного виконавця від 13.01.2017 року було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2а-349/2011, виданим Токмацьким районним судом Запорізької області 10 вересня 2013 року.

Постановою в.о. Начальника відділу Юлдашева А.А. про перевірку виконавчого провадження ВП №53238180 від 03.02.2017 року було скасовано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та зобов'язано державного виконавця привести виконавче провадження у відповідністі до вимог Закону.

06.02.2017 року державним виконавцем направлено позивачу повідомлення про повернення виконавчого листа без прийняття до виконання.

Правомірність та обґрунтованість постанови про перевірку виконавчого провадження ВП №53238180 від 03.02.2017 року, а також повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 03.02.2017 року, дії та бездіяльність державних виконавців, є предметом спору переданого на рішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що позивач в силу ЗУ «Про виконавче провадження» має право вибору між кількома державними органами виконавчої служби на пред'явлення виконавчого документу до виконання. Оскільки позивачем було обрано Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в якості органу державної виконавчої служби для пред'явлення виконавчого листа до виконання, посадові особи відповідача не мали право на повернення виконавчого документу без прийняття його до виконання.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Так, окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року.

Відповідно до пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень N 512/5 органами державної виконавчої служби є:

- Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

- управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

- районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

За вимогами пункту 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5:

- Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підвідомчі рішення, за якими боржниками є, зокрема, обласні, Київська і Севастопольська міські ради або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації та їх структурні підрозділи.

- Відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими боржниками є: територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Згідно із ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

За правилами пункту 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить, що чинним законодавством визначено критерії підвідомчості рішень відділам Державної виконавчої служби України, зокрема, за місцем знаходження боржника або майна та за суб'єктним статусом боржника виконавчого провадження.

При цьому, у випадку, якщо декілька органів державної виконавчої служби, які можуть вчиняти дії по виконавчому провадженню, поширюють своїй функції на одну і ту саму території, право вибору на пред'явлення виконавчого документу до одного з органів Державної виконавчої служби належить стягувачу.

Встановлені обставини справи свідчать, що позивачем було пред'явлено на виконання відповідачу виконавчий лист, боржником за яким виступає Департамент праці та соціального захисту населення Запорізької обласної державної адміністрації, який є структурним підрозділом обласної державної адміністрації.

Таким чином, за суб'єктним складом виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2а/3497/2011, виданого 10.09.2013 року підвідомче відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки боржником по ньому виступає структурний підрозділ обласної державної адміністрації.

Вказане свідчить, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.01.2017 року з виконання виконавчого листа №2а/3497/2011 була прийнята державним виконавцем з порушенням вимог Закону. Натомість, повідомлення про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання від 06.20.2017 року є таким, що прийняте з дотриманням п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи позивача про те, що в силу ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», він має право обрати орган державної виконавчої служби за місцем виконання виконавчого провадження шляхом пред'явлення виконавчого документу, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки право вибору органу ДВС має стягувач, лише в разі якщо декілька органів державної виконавчої служби, які мають право на вчинення дій по виконавчому провадженню, розповсюджують свої функції на одну і ту саму території.

Як вже зазначалось, дії по виконавчому провадженню, боржником по якому виступає структурний підрозділ обласної державної адміністрації, має право вчиняти лише відповідний відділ Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки саме йому виключно підвідомчі такі виконавчі провадження. Відтак, враховуючи статус боржника виконавчого провадження, та норми чинного законодавства, в даному випадку у стягувача немає визначеної ст. 24 Закону можливості обирати між кількома органами державної служби залежно від місця виконання рішення суду.

Щодо доводів позивача стосовно протиправності постанови про перевірку виконавчого провадження від 03.02.2017 року, з посиланням та те, що в.о. начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби територіального управління Юстиції у Запорізькій області Юлдашевим А.А. було прийнято вказану постанову із перевищенням службових повноважень, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Отже, ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» дійсно визначено, що боржник по виконавчому провадженню не має право на оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця до начальника відділу.

Між тим, вказаною статтею визначено, що Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, вправі здійснювати контроль за рішеннями та діями виконавця, та за наслідками такого контролю скасовувати своєю постановою постанови державного виконавця, які не відповідають вимогам закону, а також вимагати від виконавця проведення виконавчих дій у відповідності до Закону.

Як вбачається з постанови про перевірку виконавчого провадження, в.о. Начальника відділу Юлдашевим А.А. було проведено перевірку виконавчого провадження ВП №53238180 та встановлено, що на адресу відділу надійшла скарга від Департаменту соціального захисту населення на постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52004140. Скарга мотивована тим, що відповідно до ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів та бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З урахуванням того, що виконавчий лист №2а/3497/2011, виданий 10.09.2013 року, містить зобов'язання не про стягнення коштів, а про зобов'язання вчинити певні дії, в.о. Начальника відділу Юлдашев А.А. відмовив боржнику в задоволенні скарги.

Натомість в рамках контролю за здійсненням державним виконавцем виконавчих дій по виконавчому провадженню ВП №52004140, було встановлено, що виконавче провадження було відкрито із порушенням принципів підвідомчості виконання рішень, визначеного п. 4 Розділу Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року.

Тобто, в.о. Начальника відділу Юлдашевим А.А. було встановлено порушення державним виконавцем вимог Закону та вжито заходів щодо його усунення не на підставі скарги боржника по виконавчому провадженню, а в порядку контролю за діями державного виконавця відповідно до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанова про перевірку виконавчого провадження в частині скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання державного виконавця привести у відповідність до вимог Закону виконавче провадження є такою, що прийнята у відповідності до ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Що стосується самого факту розгляду в.о. Начальника відділу Юлдашевим А.А. скарги боржника на постанову державного виконавця, суд зазначає, що Закон не передбачає право на подання скарги на дії та рішення виконавця боржником по виконавчому провадженню, відтак відсутніми є і законні підстави для її розгляду по суті.

Між тим, враховуючи те, що скаргу боржника було залишено без задоволення, а сам по собі факт її розгляду не порушив прав та законних інтересів позивача, не виникає й підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання постанови про перевірку виконавчого провадження від 03.02.2017 року такою, що прийнята із перевищенням повноважень.

Стосовно вимог позивача про встановлення порушення відповідачем (його посадовими особами) приписів ЗУ «Про виконавче провадження, Конституції України, суд зазначає, що вони є похідними від позовних вимог про визнання протиправними постанови про перевірку виконавчого провадження від 03.02.2017 року та повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, оскільки за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення відповідача (його посадових осіб) відповідають вимогам Закону та підстави для їх скасування - відсутні, то відсутніми є і підстави для встановлення порушень відповідачем Закону та Конституції України.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що постанову суду першої інстанції слід скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ст. 198, ст. 202, ст. 207 КАС України суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - задовольнити.

Постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 04 квітня 2017 року у справі №328/618/17 (2а/328/30/17) в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування повідомлення Відділу примусового виконання рішень Управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання 06.02.2017 року, та зобов'язання державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2а/3497/2011 виданим 10 вересня 2013 року - скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині Постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 04 квітня 2017 року у справі №328/618/17 (2а/328/30/17) - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: О.О. Круговий

Суддя: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко