Справа № 825/919/17
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 червня 2017 року м. Чернігів Справа № 825/919/17

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Бородавкіна С.В. розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1.) 06.06.2017 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича та просить зобов'язати відповідача надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати йому відшкодування у розмірі вкладу, але не більш суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладом, встановленого на дату прийняття такого рішення за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу (депозиту) № 006-24504-220115 «Найкращий від Миколая» у доларах США від 22.01.2015, укладеного між АТ «Дельта Банк» та позивачем.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи: подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини другої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд наголошує, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників процесу та своєчасного виконання ними передбачених процесуальним законом певних процесуальних дій. Інститут строків у судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

При цьому, слід зазначити, що строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, для встановлення чи пропущено позивачем строк звернення до суду необхідно встановити дату з якої особа дізналась або могла дізнатись про порушення своїх прав.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, 23.09.2015 відповідачем ОСОБА_1 було сформоване повідомлення про нікчемність правочину, а саме вищевказаного договору, за № 8821/3296.

15.10.2015 ОСОБА_1 звернувся до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича із заявою про отримання коштів за договором банківського вкладу (депозиту) від 22.01.2015 № 006-24504-220115 «Найкращий від Миколая» у доларах США.

Таким чином, ОСОБА_1 було відомо про порушення його прав та інтересів ще у вересні 2015 року, однак до суду він звернувся лише 06.06.2017 (відповідно до відбитку штампу на конверті), тому суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк на звернення до суду із зазначеним позовом.

До адміністративного позову ОСОБА_1 додано клопотання про поновлення строку на звернення до суду мотивоване тим, що позивач вже звертався до суду із позовною заявою для захисту його інтересів, та за інформацією якою він володів, справа була призначена до розгляду за № 825/275/16. До цього часу ОСОБА_1 вважав, що справа перебуває на розгляді в суді, оскільки отримав інформацію, що справа не розглядається з підстав наявності провадження в конституційному Суді України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності положенням ст. 6, ч. 1 ст. 8, ч. 4 ст. 13, статей 21, 22, частин 1, 4, 5 ст. 41 Конституції України (конституційності) Закону України від 23.01.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Лише 30.05.2017 позивач випадково, за допомогою Інтернет-ресурсу, дізнався, що його позов було залишено без розгляду у зв'язку із неявкою його представника в судове засідання.

Однак, суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, оскільки в ході дослідження викладених ОСОБА_1 у вищевказаному клопотанні обставин, суддею встановлено, що після залишення ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 24.02.2016 позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, позивач в червні та липні 2016 року повторно звертався до суду із позовами про, в тому числі, зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про нього, як вкладника АТ «Дельта Банк» щодо суми, яка підлягає відшкодуванню Фондом, за договором банківського вкладу (депозиту) № 006-24504-220115 «Найкращий від Миколая» у доларах США від 22.01.2015, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1

Чернігівським окружним адміністративним судом було прийнято ухвали: від 23.06.2016 по справі № 825/1135/16 про відмову у відкритті провадження (ухвала набрала законної сили 01.07.2016); від 05.07.2016 по справі № 825/1218/16 про відмову у відкритті провадження (ухвала набрала законної сили 14.07.2016); від 07.07.2016 по справі № 825/963/16 про повернення позовної заяви (ухвала набрала законної сили 14.07.2016).

Тобто, про залишення Чернігівським окружним адміністративним судом позовної заяви без розгляду (справа № 825/275/16) ОСОБА_1 знав та неодноразово пізніше повторно звертався до суду із адміністративними позовами за захистом своїх прав. Таким чином, наведені ОСОБА_1 в клопотанні про поновлення строку звернення до суду обставини не знайшли свого підтвердження.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб'єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій та сприяє юридичній визначеності у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, то заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в порушення якої позивачем не надано належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строків звернення до суду.

Частиною першою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Згідно із частиною другою статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2011 № 3674 «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, залишення заяви або скарги без розгляду.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 99, 100, 107, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, третя особа, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп., сплачений відповідно до квитанції від 03.06.2017 № 28.

Роз'яснити позивачу, що залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду в загальному порядку після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строки, передбачені статтею 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Бородавкіна