Справа № 456/904/17
Суддя: Янко Б. Я.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/904/17
Провадження № 2-а/456/104/2017
ПОСТАНОВА

іменем України

12 червня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Янко Б. Я.

секретаря Стасів О.Я.,

розглянувши адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора СРПП №4 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Ловас Михайла Йосифовича, Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до інспектора СРПП №4 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Ловас М.Й. про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою про адміністративне правопорушення серії БР № 135638 від 16.03.2017 року, складеною інспектором СРПП№4 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області лейтенантом Ловас М.Й. його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 гривень. Із змістом вищенаведеної постанови він не погоджується, оскільки інспектором не надано жодного доказу, який би вказав, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, а тому вважає таку постанову незаконною, у зв'язку з чим він змушений був звернутись до суду із даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позові, просив суд задовольнити такі у повному обсязі.

Представник ГУНП у Львівській області та інспектор СРПП №4 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 135638 від 16.03.2017 р. вбачається, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем, користувався засобами зв'язку, а саме розмовляв по мобільному телефону, чим порушив Правила дорожнього руху, тим самим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Диспозицією ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного суду України від 26 травня 2015 року в справі № 1-11/2015 визначено, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП визначено вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення. В тому числі, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Окрім цього, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 71 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 71 КАС України суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

З аналізу оскаржуваної постанови вбачається, що така не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній належним чином не розкрито об'єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП (зазначені в постанові обставини не відповідають ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч.2 ст. 122 КУпАП); в постанові відсутні покликання на правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження. Крім цього, в постанові не зазначено докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Інших доказів, з яких би вбачалась наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем суду не надано.

В той же час, суд вважає пояснення позивача ОСОБА_1 наданими в судовому засіданні належними та допустимими доказами з огляду на те, що такі узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, і такими, що відповідають дійсними обставинам справи.

Таким чином, складена на ОСОБА_1 постанова, сама по собі, не є достатнім доказом його вини у вчинені правопорушення, інших належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, суду не надано, отримані судом дослідженні та оцінені докази (пояснення позивача) спростовують обставини, наведені в постанові, письмового заперечення відповідачами на адресу суду не було надано, тому за наведених обставин та зважаючи на вимоги ст. 71 КАС України, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 158, 163, 267 КАС України, 293 КУпАП, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати постанову серії БР № 135638 від 16.03.2017 року про адміністративне правопорушення, складну відносно ОСОБА_1 протиправною та скасувати її.

Провадження по справі закрити.

На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя Б. Я. Янко