Справа № 377/385/17
Суддя: Малишенко Т. О.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

Справа №377/385/17

Провадження №2-а/377/45/17

15 червня 2017 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючого - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., за участі позивача ОСОБА_1, представника відповідача Болдирєвої А.Д., розглядаючи у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Славутичі Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області звернувся ОСОБА_1, в якому просив визнати дії відповідача щодо розрахунку його пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати, визначеної ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - протиправними та зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, визначеної ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати йому пенсію за віком з врахуванням даного перерахунку, починаючи з 31.05.2017 року. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач у період з 01.01.2003 року включно, отримував пенсійне забезпечення у вигляді пенсії за вислугу років, як особі військової служби за контрактом, у відповідності до п.«а» ст.12 Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», призначеної у порядку ч.3 ст.43 цього Закону, якою встановлено, що пенсії особам служби за контрактом обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, при цьому позивач продовжував працювати. Позивач, після досягнення відповідного пенсійного віку, з врахуванням загального терміну наявного у нього стажу роботи на посадах та за професією в особливо шкідливих умовах праці в т.ч. по Списку № 1, що дають право на зниження пенсійного віку згідно п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України № 1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у січні 2013 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України у м.Славутичі Київської області, подавши заяву від 09.01.2013 року №120 про призначення пенсії за віком відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Прикінцевих положень Закону України №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та надав необхідний пакет документів для призначення пенсії. Відповідач здійснив позивачу розрахунок пенсії за віком із застосуванням положень ч.3 ст.45 Закону України №1058-ІV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки на дату звернення про призначення пенсії за віком позивач отримував пенсію за Законом України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При цьому посилається на неправильність застосування показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік згідно ПКМУ № 327 від 23.04.2012 року «Про підвищення рівня соціального захисту населення», оскільки вона не поширює свою дію на позивача. Обчислення пенсії за віком повинно здійснюватися відповідно до вимог ст.ст.27,40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мало місце первинне призначення пенсії за віком, а не його перевід з іншого виду пенсії - пенсії за вислугу років, порядок призначення якої передбачено зовсім іншим Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» і яка обчислювалася позивачу без застосування показника середньої заробітної плати.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, у суді дав покази аналогічно викладеним в адміністративному позові.

Представник відповідача в судовому засідання просила відмовити в задоволенні позову, оскільки право позивача на пенсію виникає 31.05.2017 року з поданням заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки останній не звертався з такою заявою, то порушень з їх боку немає.

Заслухавши сторони, вивчивши надані матеріали справи, а також оглянувши пенсійну справу без номера, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03 січня 2003 року було призначено пенсію за вислугу років згідно п.«а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII(далі Закон № 2262-XII), обчислена за формулою, передбаченою для цього Закону (без застосування показника середньої заробітної плати по Україні), яку він отримував до травня 2017 року. Після призначення цієї пенсії ОСОБА_1, продовжував працювати.

03.05.2017 року ОСОБА_1, звернувся до управління ПФУ в м.Славутичі Київської області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях України, за три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії з 31.05.2017 року.

Управління ПФУ, провівши перевірку рішенням від 10.05.2017 року №1824/03 відмовило в призначенні пенсії за віком, оскільки вважають, що ОСОБА_1, повинен звернутися відповідно до вимог чинного законодавства з заявою про переведення на інший вид пенсії та перерахунок розміру пенсії, при цьому ОСОБА_1, при розрахунку пенсії за віком буде застосувало показник середньої заробітної плати по раніше призначеній пенсії.

Вважаючи порушенням своїх прав з боку УПФУ в м.Славутичі Київської області та з метою їх відновлення ОСОБА_1, звернувсь за захистом до суду.

Оцінюючи дії відповідача УПФУ в м.Славутичі Київської області з точки зору їх відповідності Конституції України та Законам України, нормативно-правовим актам, прийнятим відповідним органом в межах повноважень та у спосіб, що передбаченими ними, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Пунктом 1 частини 1 статті 92 Конституції України передбачено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод.

За змістом ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Як зазначено у ч.1 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно п.п.1.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25 лютого 2008 року № 5-5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 травня 2002 року за № 442/6730, управління Пенсійного фонду України (далі - Фонд) у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі - Управління) є органами Фонду, підпорядкованими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - регіональні управління), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до п.п.1.2. Положення управління у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами та дорученнями Президента України, актами Кабінету Міністрів України, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства соціальної політики України, дорученнями Віце-прем'єр-міністра України - Міністра соціальної політики України, його першого заступника та заступника, наказами Фонду та постановами правління Фонду, дорученнями Голови правління Фонду, актами Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування та наказами регіональних управлінь.

Згідно п.3 п.п.2.1. Положення одним з основних завдань Управління є призначення (перерахунок) пенсій.

Статтею 1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі статтею 7 Закону №2262-XII військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-XII та Закону № 1058-IV, призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону № 2262-XII, і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону № 1058-ІV, яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

За правилами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас ОСОБА_1, було призначено пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

Крім того, після звільнення зі служби ОСОБА_1, продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

У випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом №2262-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон №1058-ІV, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом №1058-ІV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Така позиція щодо застосування частини третьої ст. 45 Закону № 1058-ІV була висловлена Верховним Судом України у справі № 21-612а14.

Доводи представника відповідача не ґрунтуються на положеннях закону, а тому до уваги судом не приймаються.

Постановою КМУ №327 від 23.04.2012 року «Про підвищення рівня соціального захисту населення», відповідно до якої було застосовано показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік при обчисленні пенсії позивачу, передбачено, що пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003-2006 роки відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Пенсії особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, призначені до 2007 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» без застосування показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, перераховуються у порядку, встановленому абзацом першим цього пункту, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік .

Аналіз вказаної постанови свідчить про те, що позивач не підпадає під жодну категорію осіб, визначених у цій постанові, оскільки він не був військовослужбовцем строкової служби та при обчисленні розміру пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не застосувався показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що УПФУ в м.Славутичі Київської області необхідно позивачу призначити пенсію та обчислити пенсію за віком відповідно до вимог ст.27, ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, та виплачувати її в обрахованому розмірі з 31 травня 2017 року, оскільки позивач звернувся в межах строку звернення до суду, передбаченого ч.2 ст. 99 КАС України, а право на пенсію виникло 31.05.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160-163 КАС України,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області щодо призначення і розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком без застосуванням показника середньої заробітної плати, визначеної ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Славутичі Київської області здійснити ОСОБА_1 призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, визначеної ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та виплачувати йому пенсію за віком з врахуванням даного перерахунку, починаючи з 31 травня 2017 року.

Допустити негайне виконання постанови в межах суми стягнення за один місяць.

Судові витрати позивача по оплаті судового збору на суму 640 гривень 00 копійок компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Славутицький міський суд протягом десяти днів з дня проголошення. У разі складення постанови в повному обсязі, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя Т. О. Малишенко