Справа № 817/362/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2017 р.Р і в н е 817/362/17
10год. 43хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Климчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: представник Дудка І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
про скасування повідомлення
В С Т АН О В И В:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинення певних дій. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 31 грудня 2016 року відповідачем винесене повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №660/18 від 12.12.2016. Таке повідомлення позивач вважає неправомірним з тих підстав, що його вимога належить до трудових правовідносин, а тому він не має додавати до заяви про примусове виконання рішення квитанцію про сплату авансового внеску. 31.12.2016 року позивач направив відповідачу скаргу на протиправні дії державного виконавця. Жодних повідомлень про розгляд такої скарги йому не надходило і 07.02.2017р. останній повторно звернувся до відповідача з вимогою про розгляд його скарги та відповіді так і не отримав, в зв'язку з чим і подав позов до суду.

До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про зміну предмету адміністративного позову в якій просив лише скасувати повідомлення відповідача про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №660/18 від 12.12.2016.

В судовому засіданні судом на підставі ст. 52, 181 КАС України, за згодою позивача допущено заміну неналежного відповідача - начальника відділу примусового виконання Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на належного відповідача - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні позивач позовну вимогу підтримав в повному обсязі. В той же час відмовився від клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідач письмового заперечення суду не надав, в усній формі в судовому засіданні представник відповідача пояснив, що позовні вимоги позивача не визнає, оскільки вимога позивача у виконавчому документі не стосується трудових правовідносин, а відтак позивач повинен сплатити авансовий внесок за примусове виконання рішення, отже повідомлення про повернення виконавчого документу винесене у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд виходить з такого.

14.09.2015 року постановою Рівненського окружного адміністративного суду задоволено позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною відмову прокуратури Запорізької області у видачі довідки про середньомісячний заробіток станом на 15.07.2015 та зобов'язано прокуратуру Запорізької області видати ОСОБА_1 довідку про розмір середньомісячного заробітку станом на 15.07.2015. Рішення суду набрало законної сили 28.01.2016.

22.11.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого у адміністративній справі №817/2231/15 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Запорізької області про визнання не чинним рішення та зобов'язання вчинити певні дії.

31.12.2016 позивач подав скаргу на дії державного виконавця.

07.02.2017 позивач подав запит відповідачу на неотримання відповіді за результатами розгляду скарги від 31.12.2016.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-УІІІ від 02.06.2016 ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №1404), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 вказаного Закону встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Початок примусового виконання рішення здійснюється у відповідності з нормою ст.26 Закону №1404, зокрема, в даному випадку за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404).

Одночасно, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч.2 ст.26 Закону №1404).

В той же час зазначеною нормою встановлено, що від сплати авансового внеску звільняються стягувачі, зокрема, за рішеннями про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Як вбачається із матеріалів справи, вимогою позивача за виконавчим документом є отримання довідки про середньомісячний заробіток.

Обов'язок щодо надання такої довідки покладений на власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації з якими перебуває (перебував) у трудових правовідносинах працівник у відповідності до ст.49 Кодексу Законів про Працю України.

Отже, вимога позивача щодо надання такої довідки випливає саме із трудових правовідносин, тобто позивач, до заяви про примусове виконання рішення не має подавати квитанцію про сплату авансового внеску у відповідності до ч.2 ст.26 Закону №1404, оскільки цією ж статтею звільнений від його сплати, а відтак доводи представника відповідача щодо протилежного є помилковими.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку про прийнятність доводів позивача, тому позовна вимога належить до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати присуджуються позивачу у відповідності до ст. 94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 12.12.2016 №660/18 в повному обсязі.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.