Справа № 817/2191/16
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2017 р.Р і в н е 817/2191/16
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Романчук В.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: ОСОБА_1, відповідача: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління національної поліції в Рівненській області
про визнання недійсним рішення комісії, -
В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28.11.2016 адміністративну справу з позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання недійсним рішення комісії по встановленню статусу учасника бойових дій щодо неможливості визнати учасником бойових дій та зобов'язання визнати учасником бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка передано на розгляд Рівненському окружному адміністративну суду.

09.12.2016 вказана справа надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду, проведено її авторозподіл, внаслідок якого справі присвоєно номер 817/2191/16 та визначено головуючим суддю Гломба Ю.О.

У зв'язку із закінченням строку повноважень судді Гломба Ю.О. та відповідно до розпорядження керівника апарату суду №210 від 19.05.2017 призначено повторний автоматизований розподіл справи і в порядку, визначеному частиною третьою статті 15-1 Кодексу адміністративного судочинства України, автоматизованою системою документо-обігу для розгляду справи визначено суддю Друзенко Н.В., ухвалою якої від 22.05.2017 справу №817/2191/16 прийнято до провадження і призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.06.2017, зобов'язано відповідача надати рішення комісії (у вигляді протоколу), що оскаржується позивачем (при наявності такого) та всі матеріали, які брались до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення.

В судовому засіданні 02.06.2017 позивач позов підтримав, суду пояснив, що в період з 02.12.1988 по 07.03.1989 перебував на службі в м.Кіровокан Вірменської РСР, де в зазначений період відбувався Нагірно-Карабахський конфлікт між вірменським та азербайджанським населенням для подолання якого були введені збройні війська та підрозділи МВС СРСР. Вказав, що разом з військами в бойовій епікеровці з автоматом та правом його застосування виконував завдання по охороні комендантського часу, проводив вилучення вогнепальної зброї, а також виконання заходів по забезпеченню громадського порядку та несення служби на блок-постах по охороні населених пунктів, в яких проживало азербайджанське населення, від можливих збройних нападів та насилля з боку конфліктуючої сторони. За успішне виконання завдань був нагороджений нагрудним знаком «за відзнаку в службі» 2 ступеня. 05.05.2016 він з метою отримання статусу учасника бойових дій та відповідних пільг звернувся до Головного управління Національної поліції в Рівненській області із відповідною заявою. Листом від 23.05.2016 відповідач повідомив про прийняття рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій. Відмову мотивовано тим, що Нагірно-Карабахська автономна область відсутня в переліку держав, яким надавалась допомога різними військовими формуваннями МВС колишнього СРСР у періоди бойових дій на їх території, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №63 від 08.02.1994. Позивач вважає таку відмову безпідставною, оскільки даний перелік держав та періодів бойових дій не є вичерпний за умови, якщо бойові дії проходили з грудня 1979 року. За наведеного, просив позов задовольнити повністю, зобов'язати комісію визнати його учасником бойових дій.

Головне управління Національної поліції в Рівненській області участі представника в судовому засіданні не забезпечило, хоча завчасно і належним способом повідомлялося про дату, час і місце судового розгляду (а.с.34), витребовуваних судом документів не надало. Представником відповідача подано письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника (а.с.35) та письмове заперечення проти позову (а.с.37-39), за змістом якого Управління заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Суть заперечень зводиться до того, що Вірменська РСР не включена в Перелік держав і періодів бойових дій на їх території, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №63 від 08.02.1994. Що стосується пункту «інші країни після 1979 року», то даного пункту стосується примітка 6 до Переліку країн, де зазначено, що Генеральним штабом Збройних Сил колишнього Союзу РСР і після 1979 року направлялися військові фахівці в країни, на території яких велися бойові дії, але Генеральний штаб Збройних Сил України не володіє такою інформацією; у таких випадках військовим фахівцям надавалися пільги на підставі довідок 10 Головного управління Генерального штабу Збройних сил СРСР про їх особисту участь в бойових діях. Такої довідки позивачем не надано, а тому комісія правомірно відмовила йому у наданні статусу учасника бойових дій.

Оскільки неприбуття в судове засідання відповідача, який є суб'єктом владних повноважень, за правилами статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України не розглядається як підстава для відкладення розгляду справи, судом ухвалено про розгляд справи у відсутність Головного управління Національної поліції в Рівненській області, участь якого судом обов'язковою не визнавалась.

За правилами частини четвертої, шостої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Оскільки Головне управління Національної поліції в Рівненській області на виконання ухвалу суду від 22.05.2017 не надало рішення комісії (у вигляді протоколу), що оскаржується позивачем та всі матеріали, які брались до уваги при прийнятті оскаржуваного рішення, суд вирішує справу на основі наявних доказів, приймаючи за доведене, що рішення Комісії по встановленню статусу учасника бойових щодо розгляду заяви ОСОБА_1 у формі протоколу засідання, як таке, відсутнє.

Заслухавши пояснення позивача, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх у сукупності, відповідно до вимог закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Судом встановлено, що 05.05.2016 ОСОБА_1 звернувся до Начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області полковника поліції Князєва С.М. із заявою для надання статусу учасника бойових дій (а.с.3), до якої долучив копію довідки Прикарпатського юридичного інституту Львівського державного університету внутрішніх справ №60 від 17.03.2009 та виписку з наказу начальника Івано-Франківської середньої школи міліції МВС СРСР з розпорядженням УНЗ МВС СРСР №0143 від 19.06.1988 (а.с.4-5).

23.05.2016 листом №11/к-792 за підписом начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_1 повідомлено, що його звернення уважно розглянуте комісією з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасника війни, учасника бойових дій з числа працівників та пенсіонерів, а також вільнонайманого складу органів внутрішніх справ. По суті піднятих у заяві підстав поінформовано, що надати заявнику статус учасника бойових дій неможливо, оскільки озброєний конфлікт в Нагорно-Карабахській автономній області не входить до Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженого Кабінету Міністрів України "Про організаційні заходи щодо застосування Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №63 від 08.02.1994 (а.с.8).

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд виходить з того, що відповідно до преамбули Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22.10.1993, цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Статтею 5 цього Закону визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Приміткою до цієї статті визначено, що перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 6 цього Закону, учасниками бойових дій визнаються учасники бойових дій на території інших країн - військовослужбовці Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР (включаючи військових та технічних спеціалістів і радників), працівники відповідних категорій, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР проходили службу, працювали чи перебували у відрядженні в державах, де в цей період велися бойові дії, і брали участь у бойових діях чи забезпеченні бойової діяльності військ (флотів). Військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії. Згідно з абзацом третім цього пункту, Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України "Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №16 від 13.01.1995 установлено що учасниками бойових дій визнаються працівники, які за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР працювали в державах, де в цей період велися бойові дії, якщо вони безпосередньо брали участь у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ (флоту). Переліки таких держав та періодів бойових дій на їх території затверджені постановами Кабінету Міністрів України №63 від 8 лютого 1994 року та №530 від 5 серпня 1994 року.

При цьому, за пунктом 2 цієї постанови, участь громадян, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у бойових діях або в забезпеченні бойової діяльності військ (флоту) визначається комісіями, що створюються у міністерствах і відомствах, які направляли своїх працівників на роботу в держави, де в цей період велися бойові дії. Якщо працівників направляли на роботу міністерства, відомства колишнього Союзу РСР, а також Української РСР, що згодом були ліквідовані або реорганізовані, комісії створюються у міністерствах, відомствах України, у віданні яких перебувають чи перебували підприємства, установи та організації, з яких відряджалися зазначені працівники.

Абзацом 2 пункту 2 цієї постанови затверджено Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій.

Відповідно до пункту 1 цього Положення комісія з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій створюється у міністерстві та відомстві для розгляду заяв громадян, які працювали на підприємствах, в установах та організаціях відповідних міністерств і відомств і були направлені ними на роботу за рішенням Уряду колишнього Союзу РСР в держави, де в цей період велися бойові дії.

Пунктом 3 Положення визначено, що комісія зобов'язана: приймати до розгляду заяви громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; реєструвати заяви у спеціальній книзі обліку; інформувати заявника про прийняття заяви до розгляду і дату засідання Комісії. Якщо виникає потреба у додаткових документах, що підтверджують статус заявника, Комісія робить запит до відповідних архівних установ, про що повідомляє заявника; розглядати заяви громадян, що надійшли до Комісії, у тримісячний термін; видавати довідки за зразком згідно з додатком.

Відповідно до пункту 4 Положення матеріали, які подаються на розгляд Комісії, готують управління (відділи) кадрів відповідних міністерств і відомств.

Крім того, пунктами 5-7 Положення передбачено, що рішення Комісії вважається правомочним тоді, коли за нього проголосувало не менше половини її членів. Рішення з усіх розглянутих Комісією питань заносяться до протоколу. Протоколи з рішеннями Комісії і підтверджуючі документи щорічно здаються до Центрального державного архіву вищих органів влади і управління з терміном зберігання 50 років.

З досліджених судом доказів встановлено, що заява ОСОБА_1 на розгляд Комісії по встановленню статусу учасника бойових дій ГУ Національної поліції в Рівненській області не передавалась; про прийняття заяви до розгляду та дату засідання Комісії заявника проінформовано не було. У встановленому Кабінетом Міністрів України порядку на засіданні Комісії заява розглянута не була; рішення за результатами її розгляду Комісією не приймалось та протоколом не оформлене.

Встановлені судом фактичні обставини справи дають підстави для висновку, що Головне управління Національної поліції в Рівненській області при розгляді заяви ОСОБА_1 від 05.05.2016 про надання статусу учасника бойових дій діяло з порушенням встановленої законом процедури. Суд вважає за необхідне зазначити, що керівництво Головного управління Національної поліції в Рівненській області не уповноважене законом розглядати та вирішувати заяви громадян про надання статусу учасника бойових дій, позаяк Кабінетом Міністрів України розгляд та вирішення відповідних заяв віднесено до компетенції колегіального органу - Комісії по встановленню статусу учасника бойових дій.

З огляду на наведене, суд вважає, що відповідь Головного управління Національної поліції в Рівненській області №1/к-792 від 23.05.2016, адресована ОСОБА_1, не є рішенням Комісії по встановленню статусу учасника бойових дій УМВС України в Рівненській області в розумінні закону, а тому не створює відповідних правових наслідків.

За встановлених обставин позовні вимоги про визнання протиправним рішення Комісії по встановленню статусу учасника бойових дій Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо неможливості визнати позивача учасником бойових дій, та про зобов'язання Комісії по встановленню статусу учасника бойових дій Головного управління Національної поліції в Рівненській області визнати позивача учасником бойових дій та видати посвідчення встановленого зразка - до задоволення не підлягають.

Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

В ході судового розгляду справи встановлено порушення відповідачем визначеної законом процедури розгляду та вирішення заяв громадян про визнання їх учасниками бойових дій відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тобто у спірних правовідносинах суб'єкт владних повноважень діяв не на підставі, та не у спосіб, установлений законом, за межами повноважень, недобросовісно, необґрунтовано, без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Нерозгляд відповідачем у встановленому законом порядку заяви позивача про надання статусу учасника бойових дій свідчить про допущення суб'єктом владних повноважень протиправної бездіяльності, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

За встановлених обставин, з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог. Для повного захисту прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах слід визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Рівненській області щодо нерозгляду у встановленому порядку заяви ОСОБА_1 від 05.05.2016 про надання статусу учасника бойових дій та зобов'язати Головне управління Національної поліції в Рівненській області розглянути та вирішити вказану заяву у встановленому порядку.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Рівненській області щодо нерозгляду у встановленому порядку заяви ОСОБА_1 від 05.05.2016 про надання статусу учасника бойових дій.

Зобов'язати Головне управління національної поліції в Рівненській області розглянути та вирішити заяву ОСОБА_1 від 05.05.2016 про надання статусу учасника бойових дій відповідно до Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визначення учасників бойових дій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №16 від 13.01.1995 "Про застосування пункту 2 статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

В решті позову відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Головного управління національної поліції в Рівненській області судовий збір у розмірі 138,00 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Друзенко Н.В.