Справа № 318/860/17
Суддя: Васильченко В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 318/860/17
Номер провадження №2-а/318/22/2017
ПОСТАНОВА

06.06.2017 року м. Кам'янка-Дніпровська

Кам'янсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді Васильченка В.В.,

розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Камянсько-Дніпровського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що він звертався до відповідача з заявами про переведення його з виду пенсії за віком на вид пенсії у зв'язку із втратою годувальника. ОСОБА_3 доводився йому батьком, був суддею Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області у відставці та отримував щомісячне грошове утримання судді у відставці. Рішенням цього суду від 08.12.2015 р. був встановлений факт його перебування на утриманні ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21.03.2016 р. рішення набрало законної сили.10.05.2016 р. звертався до Управління пенсійного фонду в Камянсько-Дніпровському районі із заявою про переведення його з виду пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника як члена сім'ї, що є утриманцем. 30.05.2016 р. листом за № 13/Г-2 листом його повідомлено про відсутність підстав застосування ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» та відсутність права на пенсію по втраті годувальника, оскількі він є повнолітньою особою, що перебував в родинних відносинах з померлим ОСОБА_3 з відсутністю встановленого факту інвалідності, набутої до 18 років. Рішенням суду від 24.10.2016 р. його позов був задоволений частково: визнано протиправною діяльність відповідача щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні його переведення з виду пенсії за віком на вид пенсії у зв'язку із втратою годувальника та зобов'язано розглянути заяву ОСОБА_1 24.03.2017 р. він повторно звернувся з вказаною заявою до відповідача. Рішенням від 30.03.2017 р. № 7 відмовлено в переведенні його з видупенсії за віком на вид пенсії у зв'язку із втратою годувальника. Вважає, що пенсійний фонд діє не відповідно до закону.

Просить суд: 1) скасувати рішення відповідача від 30.03.2017 р. за № 7 про відмову в здійсненні переведення його з виду пенсії за віком на вид пенсії по втраті годувальника із визначенням пенсії у розмірі на одного непрацездатного члена сім'ї 50% пенсії за віком померлого годувальника та скасувати рішення про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв'язку із втратою годувальника; 2) зобов'язати відповідача перевести його з виду пенсії за віком на вид пенсії по втраті годувальника з моменту первинної подачі заяви з 28.08.2015 р. у розмірі 50% від розрахованої суми щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці його батькові ОСОБА_3 без обмеження максимального розміру з урахуванням виплачених сум, у розмірі 90% від 23 142 грн.; 3) зобов'язати відповідача зробити перерахунок пенсії по втраті годувальника і виплату недоотриманих сум з 28.08.2015 р.

Від представника відповідача Камянсько-Дніпровського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області у встановлений строк надійшли письмові заперечення, в яких він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі мотивуючи тим, що члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Заявник є повнолітньою особою, має основні джерела засобів до існування на рівні не нижчому від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч.3 ст.46 Конституції України) у вигляді пенсії та не належить до визначеної в Законі категорії осіб, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника. З вищенаведеного вбачається відсутність підстав застосування положень ст. 36 Закону та відповідна відсутність права на пенсію по втраті годувальника. Згідно ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» саме суддя і виключно суддя, який вийшов у відставку (тобто особа, яка працювала суддею, а не члени сім'ї, має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання. На виконання рішення суду об'єднаним управлінням від ОСОБА_1 прийнята заява про переведення з виду на вид та за наявними документами прийнято рішення № 7 від 30.03.2017 про відмову в переведені з виду пенсії за віком на вид пенсії по втраті годувальника в зв'язку з відсутністю довідки МСЕК про встановлення інвалідності до досягнення 18 років.

Суд, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши чинне законодавство, встановив наступне.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 2 ст. 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач надає докази, а в разі неможливості - зазначає докази, які не може самостійно надати, із зазначенням причин неможливості подання таких доказів.

Але, як вбачається з матеріалів справи позивачем до суду подано лише адміністративний позов в двух екземплярах (другий екземпляр для вручення відповідачу). Також, в позовній заяві не зазначено причини неможливості подання таких доказів.

За статтею 6 КАС України к ожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Стаття 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах у своїй діяльності управління керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» цим Законом регулюються відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів. може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, ... незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

За ч. 2 ст. 36 цього закону непрацездатними членами сім'ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.

Відповідно до ч. 3. ст. 36 Закону до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 13 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до законів України "Про державну службу", "Про судоустрій і статус суддів", та цього Закону, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором.

За статтею 142 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

З вище наведеного вбачається, що саме суддя, який вийшов у відставку (тобто особа, яка працювала суддею, а не члени сім'ї) має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до ст. 37 Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника.

Розмір пенсії за віком померлого годувальника визначається з урахуванням його страхового стажу та заробітку.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник.

Ствердження позивача при обчислені пенсії по втраті годувальника застосувати довідку видану ТУ ДСА України в Запорізькій області 19.06.2014 за № 08-03/263 безпідставне, оскільки померлий ОСОБА_3 суддівську винагороду в розмірі 23142 грн. в 2014 році не отримував.

Відповідно до п.1.5. Порядку № 22-1 заява, зокрема, про переведення з одного виду пенсії на інший подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Днем звернення за переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абз.5 п.1.7 Порядку). За наданими документами, для подальшого прийняття заяви, органом Пенсійного фонду визначається право громадянина на інший вид пенсії.

Відповідно до ч.5 ст. 45 Закону документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

На виконання рішення суду об'єднаним управлінням від ОСОБА_1 прийнята заява про переведення з виду на вид та за наявними документами прийнято рішення № 7 від 30.03.2017 про відмову в переведені з виду пенсії за віком на вид пенсії по втраті годувальника в зв'язку з відсутністю довідки МСЕК про встановлення інвалідності до досягнення 18 років.

Стаття 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Стаття 70 КАС України н алежними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Стаття 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Презумпція вини встановлена вищезазначеною статтею, покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок довести правомірність своїх дій. Зважаючи на те, що представником відповідача у своїх заперечень до позову повідомлені обставини не викликають обгрунтованого сумніву, а позивач доказів до суду не надав жодних, тому суд вважає заявлені позивачем вимоги необгрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 17, 49, 69-71, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Камянсько-Дніпровського об'єднаного Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини 3 статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В. Васильченко