Справа № 297/264/17
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5188/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Качмара В.Я.

розглянувши в письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Виноградівського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2017р. по справі №297/264/17 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області про визнання незаконним рішення про відмову в призначені пенсії за вислугу років, -

В С Т А Н О В И Л А:

02.02.2017р. позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати рішення комісії для розгляду питань, повязаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсії №40 від 28.12.2016 року УПФ України в Берегівському районі про відмову в зарахуванні до спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років періоди роботи з 01.11.1989 року по 01.01.1990 року, з 02.01.1991 року по 14.06.1991 року, з 01.01.1999 року по 31.03.1999 року, з 01.01.2000 року по по 28.02.2000 року незаконним, визнати періоди роботи на посаді виховательки такими, що підлягають зарахуванню до спеціального стажу та зобов»язати УПФ зарахувати до спеціального стажу вказані періоди роботи вихователя Дийдянського дошкільного навчального заклуд з моменту її звернення, тобто з 28.12.2016 року.

Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2017р. позов задоволено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з управління Пенсійного фонду України у Берегівському районі в користь позивачки судові витрати в розмірі 640,0 грн.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що в трудовій книжці позивачки містяться неточні записи під №1, 2, 3, тому пенсійний орган має право зарахувати лише ті періоди роботи, які підтверджені довідкою та Актом зустрічної перевірки. Крім того, періоди роботи з 01.01.1999 року по 31.03.1999 року, та з 01.01.2000 року по 28.02.2000 року в Дийдянському ДНЗ позивачці не були зараховані до спеціального стажу роботи, у зв»язку з відсутністю нарахування заробітної плати за вказаний період.

Відповідно до ст.55 КАС України управління Пенсійного фонду України в Берегівському районі Закарпатської області замінено на Виноградівського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1,2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу. При цьому, зазначення у вступній частині оскаржуваної постанови «розглянувши у відкритому судовому засіданні», колегія суддів вважає опискою, яка не вплинула на результат прийнятого судом рішення по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

19.12.2016 року позивачка звернулася до УПФ України в Берегівському районі із заявою про призначення їй пільгової пенсії, передбаченої п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням відповідача №40 від 28.12.2016р. позивачці відмовлено в призначенні такої, оскільки розрахований спеціальний стаж для призначення пенсії за вислугу років на дату 31.12.2015 року складає 25 років 6 днів, що не дає право на призначення даної пенсії.

Згідно записів копії трудової книжки, позивачка працювала в дитячому садку с.Дийда (Дідово) з 01.11.1989 року запис №1 та звільнена в 2016 року запис №3 (а.с. 9-10).

Крім того, згідно акту №150 зустрічної перевірки підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 в сільській раді с. Дийда від 13.10.2016 року, проведеною перевіркою відомостей нарахування заробітної плати встановлено, що Дийдівською сільською радою заробітна плата нараховувалась ОСОБА_2 за періоди з липня 1989 року по серпень 1995 року, посада вихователь. Заробітна плата за вищевказаний період нараховувалась щомісячно. У відпустках без збереження заробітної плати за зазначений період не перебувала (а.с. 20).

Задовольняючи позов суд першої інстанції вважав, що позивачкою доведено, що в періоди з 01.11.1989 року по 01.01.1990 року, та з 02.01.1991 року по 14.06.1991 року, а також з 01.01.1999 року по 31.03.1999 року, з 01.01.2000 року по 28.02.2000 року вона працювала вихователем в Дийдянському дитячому навчальному закладі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного:

Право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 31 грудня 2015 р. не менше 25 років 6 місяців незалежно від віку п. "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. Постановою КМУ від 12.08.1993 року №617, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачці слід зарахувати до спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років періоди роботи посаді вихователя з 01.11.1989 року по 01.01.1990 року, з 02.01.1991 року по 14.06.1991 року, з 01.01.1999 року по 31.03.1999 року, з 01.01.2000 року по 28.02.2000 року.

Оскільки зазначеним апелянтом неточностям в трудовій книжці дана належна оцінка судом першої інстанції та враховано зазначені обставини для визначення спірного періоду перебування позивачки в трудових відносинах з роботодавцем, з подальшим оформленням.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову ч.2 згаданої статті.

Разом тим, суд першої інстанції вирішуючи питання судового збору дійшов помилкового висновку про стягнення такого за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тобто відповідач звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з державного бюджету.

Керуючись ст.ст.160, 195, 197, п.1, 3 ч.1 ст.198, 200, п.4 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Виноградівського об"єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення.

Постанову Берегівського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2017р. по справі №297/264/17 скасувати в частині стягнення судового збору та прийняти в цій частині нову:

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 640 (шістсот) грн. 00 коп.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5