Справа № 820/4189/16
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 червня 2017 р. № 820/4189/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі: Головуючого судді - Тітова О.М., суддів: Панченко О.В., Рубан В.В. розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНЬ» до Державної фіскальної служби України та Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, про визнання дій незаконними,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАНЬ» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України та Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, після уточнення позовних вимог, просить суд: визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо: відмови у реєстрації у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних ТОВ «ГРАНЬ» податкову накладну № 40 від 19.07.2016 року на ім'я ФОН ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1),відмови у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2016 року, відмови у прийнятті до базі сертифікатів «повідомлення про реєстрацію електронного цифрового підпису»; зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданих товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНЬ», податкову накладну № 40 від 19.07.2016 року на ім'я ФОН ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1), податкову декларацію ТОВ «ГРАНЬ» з податку на додану вартість за жовтень 2016 року з часу їх подання, та «повідомлення про реєстрацію електронного цифрового підпису»; визнати протиправними дії Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківської області, щодо розірвання в односторонньому порядку Договору про визнання електронних документів від 09.11.2015 року № 091120151 та втручання у відповідні бази даних з метою коригування приймання звітності підприємства та зобов'язати поновити інформацію шляхом реєстрації або відновлення договору від 09.11.2015 року № 091120151, а також приймати податкову звітність підприємства на період дії договору від 09.11.2015 року № 091120151.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що дії відповідачів є неправомірними, необґрунтованими, безпідставними через відсутність доказів порушення позивачем податкового законодавства.

Представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав , просив суд позов задовольнити та розглядати справу за його відсутністю.

Представник Відповідача, Державної фіскальної служби України, в судове засідання не прибула, але надав до суду заперечення, в яких проти позову заперечував, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області в судове засідання не прибув, але надав до суду заперечення на позов, в яких проти позову заперечував та просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст. 128 КАС України ухвалив проводити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАНЬ", код ЄДРПОУ - 23762505, зареєстровано як суб'єкт господарювання та перебуває на обліку в Східній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, юридична адреса: 61105, м. Харків, вул. Зернова, 2.

Відповідно до положень податкового законодавство ТОВ «ГРАНЬ» проводить надання податкової звітності з використанням телекомунікаційних каналів зв'язку, в зв'язку із чим було укладено відповідний Договір про визнання електронних документів від 09.11.2015 року № 091120151 між підприємством та відповідачами.

Згідно вказаного договору вся звітність та надання підтверджуючих документів. В тому числі і реєстрація податкових накладних проводиться через комп'ютерну мережу ДПС.

03 серпня 2016 року ТОВ «ГРАНЬ» здійснено відповідну реєстрацію податкової накладної, яку було НЕ ПРИЙНЯТО до єдиної бази а саме: податкова накладна № 40 від 19.07.2016 року, яку було виписано на ім'я ФОП ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) на загальну суму 10 800, 00 грн., в т.ч. ПДВ - 1 800, 00 грн. в зв'язку з поставкою товару «фільтр Г41-14» у кількості 4 шт. на загальну суму 9 000, 00 грн.

Відповідно до квитанції № 1 від 15.07.2016 року вказану податкову накладну доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 15.07.2016 року в 16:52:59, однак з відміткою «ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО, При необхідності виправте документ та відправте його знову».

В Квитанції було вказано наступне: «Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233, а саме: - ЄДРПОУ:'38157867'. Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності».

В зв'язку із зазначенням у зворотної квитанції в якості помилки розірвання Договору про визнання електронної звітності в той же день, 03.08.2016 року, підприємством було зроблено спробу поновлення існуючого договору.

Однак, відповідно до зворотної квитанції № 1 від 03.08.2016 року його було не прийнято з відміткою: ДОКУМЕНТ НЕ ПРИЙНЯТО. При необхідності виправте документ та відправте його знову.

В Квитанції було вказано наступне:

«Виявлені помилки: Інформація - діючий Договір присутній від 09.11.2015 № 091120151, файл '2505Л0152032.ХМL'

Інформація - сертифікат директора із діючого договору є чинним: ЄДРПОУ: '23762505', ДРФО: 'НОМЕР_1', № '0006921сlс/ видавець: 'UА-14' 'АЦСК ТОВ "Центр сертифікації ключів "Україна", найменування: 'ОСОБА_2'

Помилка - договір не прийнято. Діє Договір про визнання електронних документів від 09.11.2015 №091120151».

Судом також встановлено, що до того часу підприємством електронним шляхом надавались інші податкові накладні, та були прийняти, хоча всі дані ТОВ «ГРАНЬ» вказані такі ж самі.

Матеріалами справи підтверджено, що в зв'язку із закінченням строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів ТОВ «ГРАНЬ», в зв'язку із чим було проведено процедуру їх поновлення та 07.11.2016 року направлено до комп'ютерної мережі ДПС «повідомлення про реєстрацію електронного цифрового підпису».

Однак, відповідно до зворотної квитанції № 1 від 07.11.2016 року (доставлено в 17:02:19) його було не прийнято з відміткою:

«Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233, а саме:-ЄДРПОУ:'38157867'. Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності».

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дані ТОВ «ГРАНЬ» на той час не змінювались, місце реєстрації залишалось попереднім.

08.11.2016 року було повторно направлено до комп'ютерної мережі ДПС «повідомлення про реєстрацію електронного цифрового підпису»

Однак, відповідно до зворотної квитанції № 1 від 08.11.2016 року (доставлено в 16:11:54) його було не прийнято з відміткою:

«Виявлені помилки: порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого наказом ДПА України від 10.04.2008року № 233, а саме: - ЄДРПОУ: '38157867'. Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності».

В зв'язку із зазначенням у зворотної квитанції в якості помилки розірвання Договору про визнання електронної звітності 09.11.2016 року, підприємством було зроблено спробу поновлення існуючого договору.

Згідно до зворотної квитанції № 1 від 09.11.2016 року (доставлено в 19:27:3) його було не прийнято з відміткою: ДОКУМЕНТ ЗБЕРЕЖЕНО НА ЦЕНТРАЛЬНОМУ РІВНІ. Новий договір приймається до розгляду.»

Однак, за повідомленням - квитанція № 1 від 15.11.2016 року від 10:43:43 вказано, що «сертифікат відсутній в базі сертифікатів»

11.11.2016 року ТОВ «ГРАНЬ» було здійснено відповідну реєстрацію податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2016 року, яку було не прийнято до єдиної бази.

Відповідно до квитанції № 1 від 11.11.2016 року вказану податкову накладну доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України 11.11.2016 року в 09:45:37, однак з відміткою «документ не прийнято, При необхідності виправте документ та відправте його знову».

В Квитанції було вказано наступне: «невірний підпис - сертифікат відсутній в базі сертифікатів (ЄДРПОУ:'23762505', серійний НОМЕР_2, виданий 'ОСОБА_2').

Проаналізувавши наведене, суд вказує, що Відповідно до пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з вимогами п.46.1 ст.46 ПК України податкова декларація - документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/ або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого ( виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Також, відповідно до п.48.1 ст.48 Податкового кодексу України податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положенням пункту 46.5 ст.46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Суд вказує, що відповідно до п.п.49.1, 49.2 ст.49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Згідно п.49.3 ст.49 ПК України податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п. 49.4. ст. 49 ПК України, платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Згідно з п. 49.8 ст. 49 ПК України прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Пунктом 49.9 статті 49 ПК України визначено, що за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою :за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

На підставі п. 49.10. ст. 49 ПК України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

Отже, процедура прийняття податкової декларації полягає у вчиненні посадовою особою контролюючого органу фактичних дій із: 1) перевірки наявності та достовірності заповнення обов'язкових реквізитів, передбачених п.п.48.3,48.4 ст. 48 ПК України; 2) реєстрації податкової декларації у день її отримання контролюючим органом.

Процедура перенесення інформації з документів податкової звітності до електронних баз контролюючих органів визначена Методичними рекомендаціями щодо приймання та комп'ютерної обробки податкової звітності платників податків в органах ДПС України, затвердженими наказом ДПС України від 14.06.2012 р. № 516.

Згідно п.5.1 Методичних рекомендацій обробка та занесення інформації до електронних баз виконується підрозділом приймання та обробки податкової звітності, у разі відсутності зазначеного підрозділу - підрозділами, на які покладено цю функцію.

Положеннями п.5.4 Методичних рекомендацій визначено, що4 за відповідність інформації у базах податкової звітності даним податкових документів, наданих платником податків на паперових (електронних) носіях, несуть відповідальність підрозділи, що приймають податкову звітність.

Відповідно до п.5.6 Методичних рекомендацій імпорт до АІС "Облік податків і платежів" інформації про грошові зобов'язання, самостійно визначені платником податків, виконується підрозділом прогнозування, аналізу, обліку та звітності на підставі реєстрів нарахованих сум.

Суд зазначає, що наслідком прийняття податкової декларації є вчинення контролюючим органом дій по відображенню показників декларації в автоматизованій системі "Результати співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України", електронної бази АІС "Податковий блок" та до облікової картки платника податків в розрізі контрагентів, задекларованих позивачем показників податкового кредиту та податкових зобов'язань.

Таким чином, на думку суду, жодних підстав для не прийняття податкової звітності не має.

Отже, беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії податкового органу є не правомірними та такими, що порушують норми діючого законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідачем не надано суду докази правомірності своїх дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є документально та нормативно обґрунтованими, законними, правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАНЬ» до Державної фіскальної служби України та Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, про визнання дій незаконними - задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо відмови у реєстрації у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних ТОВ «ГРАНЬ» податкову накладну № 40 від 19.07.2016 року на ім'я ФОН ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1),відмови у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість за жовтень 2016 року, відмови у прийнятті до базі сертифікатів «повідомлення про реєстрацію електронного цифрового підпису».

Зобов'язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданих товариством з обмеженою відповідальністю «ГРАНЬ», податкову накладну № 40 від 19.07.2016 року на ім'я ФОН ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1), податкову декларацію ТОВ «ГРАНЬ» з податку на додану вартість за жовтень 2016 року з часу їх подання, а саме: 03.08.2016 року.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя О.М. Тітов

Судді О.В. Панченко

В.В. Рубан