Справа № 802/645/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 червня 2017 р. Справа № 802/645/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимировича,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.,

представника позивача: ОСОБА_1М,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Вінницькій області до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу

в с т а н о в и в :

26.04.2017 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДФС у Вінницькій області з адміністративним позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем станом на дату звернення до суду рахується податковий борг по податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 1244300,59 грн., з яких 836204,32 грн. основний платіж, 209057,16 грн. штрафні санкції, 199039,11 грн. пеня. Вказану заборгованість відповідач добровільно не погасив, а тому позивач звернувся до суду щодо її примусового стягнення.

Ухвалою суду від 12.05.2017 року відкрито скорочене провадження у адміністративній справі.

29.05.2017 року до суду надійшли письмові заперечення представника відповідача на адміністративний позов. (Вхід. № 11654). У даних письмових запереченнях представник відповідача зазначив, що направлення на проведення планової виїзної перевірки, на підставі висновків якої позивачем визначено суму податкового боргу відповідача, заявлену до стягнення, під тиском посадової особи податкового органу отримано представником відповідача ОСОБА_4 В той же час, посадовій особі податкового органу було повідомлено, що за таких обставин 29.06.2016 року вона не можу бути допущена до перевірки, а питання її допуску буде вирішено після отримання поштового відправлення із вказаним наказом.

Разом з тим, факт відмови в допуску до перевірки, був використаний головним державним ревізором інспектором 26.09.2016 року, як підстава для складення в невідомий час та у невідомому місці ОСОБА_1 за № 9935/1305/НОМЕР_1 про неподання платником податків документів для проведення документальної планової перевірки фізичної особи-підприємця.

З огляду на місце проведення перевірки, а саме приміщення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, перевірка була невиїзною, а для проведення документальної планової невиїзної перевірки у головного державного ревізора-інспектора не було жодних підстав.

Все вищевикладене вказує на те, що посадовою особою Вінницької ОДПІ порушено норми Податкового кодексу України, а висновки викладенні в акті перевірки зроблені на підставі даних, одержаних без дотримання конституційних положень та з порушенням порядку, встановленого законом, виключно на підставі суб'єктивних припущень.

З метою дослідження обставин, викладених в письмових запереченнях представника позивача, ухвалою суду від 30.05.2017 року адміністративну справу призначено до розгляду за загальними правилами КАС України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Додатково зазначила, що податкове повідомлення-рішення, яким визначено суду податкового боргу відповідача, заявлену до стягнення у даному адміністративному позові, відповідачем не оскаржувалось. А тому, сума податкового боргу є узгодженою та підлягає стягненню в судовому порядку.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, з підстав викладених у свої письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені позивачем доводи, суд доходить висновку, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити.

Так, в межах розгляду даної адміністративної справи, у відповідності до ч. 2 ст. 11 КАС України, необхідно встановити наявність у відповідача податкового боргу та виникнення підстав для його стягнення.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України від 02.12.2010 № 2755-VІ передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов'язання платника податків відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобовязаний самостійно визначити суму грошових зобовязань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених ПКУ або іншим законодавством, якщо, дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобовязань, суми бюджетного відшкодування та/або відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобовязання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобовязання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому ПК України (п. 54.5 ст. 54 ПК України).

Згідно вимог п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобовязання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абзац четвертий п. 56.18 ст. 56 ПК України).

З контексту викладеного слідує, що грошове зобов`язання вважається неузгодженим та не є податковим боргом, в розумінні ПК України, лише у разі оскарження рішення контролюючого органу, яким воно визначене.

З матеріалів справи судом встановлено, що сума податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб виникла у відповідача внаслідок прийняття Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області податкового повідомлення-рішення від 30.11.2016 року № НОМЕР_2.

Вказаним податковим повідомленням-рішенням відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за основним платежем на 836228,64 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на 209057,16 грн.

Як самостійно зазначив представник відповідача, податкове повідомлення-рішення було отримано відповідачем, однак оскаржене ним не було.

Таким чином, з урахуванням норм Податкового кодексу України, сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні, на момент звернення з позовом до суду є узгодженою та підлягає стягненню в судовому порядку.

При цьому, підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Тобто, на суму вказаного грошового зобов`язання податковим органом правомірно нараховано пеню в автоматичному режимі в розмірі 199039,11 грн., яка також повинна бути стягнута з відповідача як податковий борг.

В той же час, згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

За правилами, визначеними п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судом встановлено, що Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, попередньо надсилалась на адресу відповідача рекомендованим листом податкова вимога форми Ф від 26.09.2016 року № 1185-23 року на суму 35839,98 грн. Як слідує з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказана податкова вимога отримана відповідачем 11.10.2016 року, проте, виконана ним не була.

За вказаних обставин та з урахуванням норм ст. 59 ПК України, суд вважає, що у позивача не виникло обов`язку направляти на адресу відповідача нову податкову вимогу, в зв`язку із збільшення суми податкового боргу останнього.

Відповідно до положень п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Суд критично відноситься до тверджень представника відповідача про неможливість стягнення податкового боргу в зв`язку з вчиненими посадовою особою податкового органу під час проведення перевірки, на підставі висновків якого прийняте податкове повідомлення-рішення, процедурними порушеннями з огляду на те, що нормами Податкового кодексу України встановлено, що у разі незгоди платника податків з рішенням контролюючого органу, останній наділений правом на оскарження такого рішення в суді. Суд, в свої чергу, при розгляді таких спорів надає оцінку усім обставинам, які стали підставою для прийняття рішення.

В той же час, як встановлено судом, відповідач таким правом не скористався.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність у податкового органу права на стягнення податкового боргу за даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст.ст. 11, 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Беручи до уваги те, що заявлену до стягнення суму податкового боргу відповідач у встановлені законодавством строки до бюджету не сплатив, вказана сума податкового боргу є узгодженою та підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення адміністративного позову у повному обсязі.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 94 КАС України судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) податковий борг у сумі 1244300,59 грн. (один мільйон двісті сорок чотири тисячі триста гривень 59 копійок).

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович