Справа № 823/317/16
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року м. Київ К/800/36509/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Горбатюка С. А., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айова" до Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області, Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області, державного реєстратора Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області, за участю третіх осіб - ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Імпульс Плюс"", про визнання протиправним та скасування рішення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Імпульс Плюс"" на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Айова" (далі - ТОВ "Айова") звернулось до суду з адміністративним позовом до Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області, Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області, державного реєстратора Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області (далі - державний реєстратор), за участю третіх осіб - ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Імпульс Плюс"" (далі - ТОВ "ВП "Імпульс Плюс""), про скасування рішення державного реєстратора № 28072114 від 04 лютого 2016 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на підставі укладеного договору оренди землі від 20 травня 2006 року у нього перебуває на праві користування земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яка розташована в межах Кобриново-Гребельської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

Проте, належним чином реалізувати свої права позивач не має можливості, оскільки державним реєстратором на підставі виникнення іншого речового права, а саме договору оренди землі, який укладений 15 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ "ВП "Імпульс Плюс"", прийнято рішення про державну реєстрацію похідного права - права оренди на вищенаведену земельну ділянку за ТОВ "ВП "Імпульс Плюс"".

Позивач вважає, що державний реєстратор перевищив посадові обов'язки, порушивши вимоги законодавства, оскільки право користування на спірну земельну ділянку, яке виникло з укладеного договору від 20 травня 2006 року з її власником є чинним, а тому прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є неправомірним.

У зв'язку з цим, ТОВ "Айова" звернулось до суду з вимогою про скасування рішення державного реєстратора № 28072114 від 04 лютого 2016 року.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року, позовні вимоги задоволено.

Скасовано рішення державного реєстратора Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28072114 від 04 лютого 2016 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Тальнівської районної державної адміністрації Черкаської області на користь ТОВ "Айова" судовий збір в розмірі 1378,00 гривень.

У касаційній скарзі представник ТОВ "ВП "Імпульс Плюс"", посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В свою чергу, представник ТОВ "Айова" у запереченнях вказує на необґрунтованість касаційної скарги та просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між ТОВ "Айова" та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі від 20 травня 2006 року, за умовами якого останній передає позивачу на 5 років в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення, кадастрові номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3, загальною площею 4,82 га, в тому числі рілля 4,82 га, які розташовані в адміністративних межах Кобриново-Гребельської сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

Вищенаведений договір оренди зареєстрований 31 серпня 2006 року у Тальнівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам", про що у Державному реєстрі земель внесено запис № 40.

23 серпня 2011 року між ОСОБА_1 та позивачем укладено додатковий договір № 33 до договору оренди землі від 31 серпня 2006 року, який зареєстрований 03 грудня 2012 року у Тальнівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам", про що у Державному реєстрі земель внесено запис № 08405.

Так, у пункті 8 додаткового договору № 33 до договору оренди землі від 31 серпня 2006 року вказано, що цей договір укладено у строк на 5 років.

Проте, внаслідок розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 лютого 2016 року, державним реєстратором Тальнівського районного управління юстиції Черкаської області ОСОБА_2 прийнято відповідне рішення № 28072114 від 04 лютого 2016 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію іншого речового права на земельну ділянку за реєстраційним номером НОМЕР_1, розташованої в адміністративних межах Кобриново-Гребельської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_3 за суб'єктом ТОВ "ВП "Імпульс Плюс"".

Підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугував договір оренди землі № 102 від 15 вересня 2015 року, який укладено ОСОБА_1 з ТОВ "ВП "Імпульс Плюс"".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державним реєстратором здійснена реєстрація права оренди земельної ділянки всупереч вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таку позицію Черкаського окружного адміністративного суду підтримав і Київський апеляційний адміністративний суд, який здійснив перегляд цієї справи.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки судів попередніх інстанцій вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо обґрунтованості прийнятого державним реєстратором рішення в частині реєстрації прав за суб'єктом ТОВ "ВП "Імпульс Плюс"".

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Приписами статті 18 вищезазначеного Закону (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У відповідності до статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) Державним реєстратором є:

1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав;

2) нотаріус;

3) державний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі;

4) під час проведення державної реєстрації прав на земельні ділянки використовує відомості Державного земельного кадастру шляхом безпосереднього доступу до нього у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав;

6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав;

7) виготовляє електронні копії документів та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав);

8) формує документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав;

9) формує та веде реєстраційні справи у паперовій формі.

Ведення реєстраційної справи у паперовій формі здійснюється виключно державними реєстраторами, які перебувають у трудових відносинах з виконавчими органами міських рад міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, за місцезнаходженням відповідного майна;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

В силу статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення державної реєстрації прав забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, на момент виникнення правовідносин обумовлена Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127), який діяв на момент виникнення правовідносин.

Приписами пунктів 12, 13 вищевказаного Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

У разі коли під час розгляду заяви державним реєстратором встановлено наявність раніше зареєстрованих інших заяв на це саме майно, ніж заява, що ним розглядається, державний реєстратор невідкладно приймає рішення про розгляд заяви після прийняття рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за результатом розгляду заяви, яка зареєстрована в базі даних заяв раніше.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

У разі проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, будівлю або споруду одночасно з державною реєстрацією прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі проведення державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно державним реєстратором приймається одне рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_1, а позивач на підставі договору оренди має законні права щодо користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення, які розташовані в адміністративних межах Кобриново-Гребельської сільської ради Тальнівського району Черкаської області, кадастровий номер яких НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Однак, державним реєстратором прийнято рішення № 28072114 від 04 лютого 2016 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3 за суб'єктом ТОВ "ВП "Імпульс Плюс"".

Підставою прийняття оскаржуваного рішення слугував договір оренди землі № 102 від 15 вересня 2015 року, який укладено ОСОБА_1 з ТОВ "ВП "Імпульс Плюс"".

В силу частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

За правилами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Аналогічні положення щодо виникнення права оренди земельної ділянки містяться і в Законі України "Про оренду землі" згідно зі статтею 6 якого, орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

З матеріалів справи вбачається, що 23 серпня 2011 року між ОСОБА_1 та позивачем укладено додатковий договір № 33 до договору оренди землі від 31 серпня 2006 року, яким передбачено строк його дії на 5 років.

Зареєстровано додатковий договір № 33 від 23 серпня 2011 року в Тальнівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам" 03 грудня 2012 року, про що свідчить запис у Державному реєстрі земель за № 08405.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про оренду землі" об'єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищенаведену норму чинного законодавства, право на користування спірною земельною ділянкою припиняється 03 грудня 2017 року, а отже на даний час договір про оренду землі, який укладений між ТОВ "Айова" та ОСОБА_1 чинний.

За такого правового врегулювання, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про порушення державним реєстратором вимог законодавства внаслідок здійснення реєстрації права оренди за "ВП "Імпульс Плюс"" на підставі договору оренди землі № 102 від 15 вересня 2015 року.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновок судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП "Імпульс Плюс"" залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді С. А. Горбатюк

Т. Г. Стрелець