Справа № 826/3386/16
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/3386/16 Головуючий у 1-й інстанції: Качур І.А. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача (Національної поліції України) Сабіров Р.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Національної поліції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Національної поліції України, Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України про скасування наказів, визнання дій протиправними, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із позовом до Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Національної поліції України, Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 20.11.2015 року № 210 о/с "Про проведення атестування поліцейського апарату Національної поліції України, Головних управлінь Національної поліції в Київській області та у м. Києві" в частині зобов'язання включити Позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, скласти на нього атестаційний лист, підготувати на нього для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження ним служби, доведення до його відома інформації про час і місце проведення атестаційної комісії та забезпечення його прибуття;

визнати протиправним та скасувати рішення центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 29.12.2015 року , викладене у формі висновку про те, що Позивач займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність;

визнати протиправним та скасувати рішення центральної апеляційної атестаційної комісії Національної поліції України 27.01.2016 року викладене у формі висновку про відхилення скарги Позивача на рішення центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 29.12.2015 викладене у формі висновку про те, що Позивач займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність;

визнати протиправним та скасувати наказ Національної поліції України від 16.03.2016 року № 167 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_2 (М-179489), старшого оперуповноваженого п'ятого територіального управління (з обслуговування міста Києва, Київської та Чернігівської областей) Департаменту протидії наркозлочинності, зі служби в поліції за п.5 (через службову невідповідність) ч.1 с .77 Закону України "Про Національну поліцію", підстава: висновок центральної атестаційної комісії від 10.12.2015 року та висновок центральної апеляційної комісії від 12.01.2016 року;

поновити ОСОБА_2 (М-179489) на посаді старшого оперуповноваженого п'ятого територіального управління (з обслуговування міста Києва, Київської та Чернігівської областей) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України, з 16 березня 2016 року;

стягнути з Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України (, адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вулиця Академіка Богомольця, будинок 10) на користь ОСОБА_2 (М-179489), старшого оперуповноваженого п'ятого територіального управління (з обслуговування міста Києва, Київської та Чернігівської областей) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 50827,40 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 20.11.2015 року № 210 о/с "Про проведення атестування поліцейського апарату Національної поліції України, Головних управлінь Національної поліції в Київській області та у м. Києві" в частині зобов'язання включити ОСОБА_2 до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, скласти на нього атестаційний лист, підготувати на нього для надання на засідання атестаційної комісії додаткові матеріали щодо проходження ним служби, доведення до його відома інформації про час і місце проведення атестаційної комісії та забезпечення його прибуття. Визнано протиправним та скасовано рішення центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 29.12.2015 року , викладене у формі висновку про те, що ОСОБА_2 займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Визнано протиправним та скасовано рішення центральної апеляційної атестаційної комісії Національної поліції України 27.01.2016 року викладене у формі висновку про відхилення скарги ОСОБА_2 на рощення центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 29.12.2015 викладене у формі висновку про те, що Позивач займаній посаді не відповідає і підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. Визнано протиправним та скасовано наказ Національної поліції України від 16.03.2016 року № 167 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_2 (М-179489), старшого оперуповноваженого п'ятого територіального управління (з обслуговування міста Києва, Київської та Чернігівської областей) Департаменту протидії наркозлочинності, зі служби в поліції за п.5 (через службову невідповідність) ч.1 с .77 Закону України "Про Національну поліцію", підстава: висновок центральної атестаційної комісії від 10.12.2015 року та висновок центральної апеляційної комісії від 12.01.2016 року. Поновлено ОСОБА_2 (М-179489) на посаді старшого оперуповноваженого п'ятого територіального управління (з обслуговування міста Києва, Київської та Чернігівської областей) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України з 16 березня 2016 року. Стягнуто з Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України (, адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вулиця Академіка Богомольця, будинок 10) на користь ОСОБА_2 (М-179489), старшого оперуповноваженого п'ятого територіального управління (з обслуговування міста Києва, Київської та Чернігівської областей) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 48 312,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог позивача.

Представником позивача подано письмові заперечення на апеляційну скаргу, у яких, посилаючись на необґрунтованість доводів апелянта, просить залишити скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Позивач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржуване рішення без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, до суду не з'явилися, хоча були належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перегляд рішення суду першої інстанції здійснюється у межах доводів апеляційної скарги відповідача відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

Судом установлено, що наказом Національної поліції України від 07.11.2015 №58 о/с "По особовому складу Департаменту протидії наркозлочинності" ОСОБА_2 відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" в поряду переатестування призначено на посаду старшого оперуповноваженого п'ятого територіального управління (з обслуговування міста Києва, Київської та Чернігівської областей) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України.

20 листопада 2015 року Головою Національної поліції України видано наказ № 210 "Про проведення атестування поліцейських апарату Національної поліції України, головних управлінь Національної поліції в Київській області та м. Києві".

Наказом ГУ НП у м. Києві від 02 грудня 2015 року № 137 "Про затвердження персонального складу центральної атестаційної комісії Національної поліції України", затверджено персональний склад центральної атестаційної комісії Національної поліції України.

На підставі зазначеного наказу проведено атестацію ОСОБА_2, що підтверджує відповідний атестаційний лист.

Як вбачається з атестаційного листа позивача, він за час служби та в займаній посаді зарекомендував себе професійним кваліфікованим фахівцем. Має теоретичну та практичну підготовленість. Здатний якісно та ефективно реалізовувати у службі свої потенційні можливості. У розділі ІІ "Висновки прямого керівника" Першим заступником Начальника Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України підполковник поліції Кива І.В. зроблено запис - "Займаній посаді відповідає".

За результатами тестування на загальні здібності та навички та на знання законодавчої бази ОСОБА_2набрав 40 та 25 баллів відповідно.

Поряд із цим, Центральною атестаційною комісією Національної поліції України проведено з позивачем співбесіду, результати якої оформлено протоколом ОП № 10/12/15-3 від 10 грудня 2015 року, зі змісту якого вбачається, що за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення члени комісії дійшли до висновку, що позивач займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, про що зроблено запис в розділ ІV атестаційного листа ОСОБА_2

Судом встановлено, що позивач оскаржив цей висновок до Центральної апеляційної атестаційної комісії Національної поліції України, яка 12.01.2016 року була відхилена.

На підставі висновку Центральної атестаційної комісії Національної поліції України від 10.12.2015 та Центральної апеляційної атестаційної комісії Національної поліції України від 12.01.2016, наказом Національної поліції України № 167 о/с "По особовому складу" старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (М-179489), старшого оперуповноваженого п'ятого територіального управління (з обслуговування міста Києва, Київської та Чернігівської області) Департаменту протидії наркозлочинності, звільнено зі служби в поліції за п. 5 (через службову невідповідність) ч. 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Позивач, вважаючи свої права порушеними з огляду на протиправність наказу про його звільнення, звернувся до суду.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України "Про Національну поліцію", (набрав чинності 07.11.2015), призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

Згідно зі ст. 47 Закону України "Про Національну поліцію" призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України. У разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону передбачено, що працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Згідно із п. 10 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Відповідно до п. 12 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до наведеної у цьому пункті схеми співвідношення спеціальних звань.

Як правильно встановив суд, позивача згідно з наказом Національної поліції України від 07.11.2015 №58 о/с "По особовому складу Департаменту протидії наркозлочинності" було призначено на посаду старшого оперуповноваженого п'ятого територіального управління (з обслуговування міста Києва, Київської та Чернігівської областей) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України у порядку пере атестування, як такого, що прибув з органів МВС України.

Статтею 58 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

З огляду на відсутність у наказі застережень про тимчасовість призначення позивача на посаду в поліції, відсутні підстави вважати, що позивача було призначено виключно до тимчасового штату.

Поряд із цим, аналіз наведеного вище пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону дає підстави для висновку про те, що видання наказу про призначення є самостійною і достатньою підставою для призначення колишніх працівників міліції на посади, створені в структурі Національної поліції України.

Крім того, згідно із наказом від 07 листопада 2015 року №58 о/с "По особовому складу", позивача було призначено на посаду у поліції в порядку переатестування, водночас, власне процедура "переатестування" колишніх працівників міліції на предмет відповідності посаді, як умови прийняття до служби в поліції, чи продовження подальшої служби в Національній поліції, Законом України "Про Національну поліцію" не передбачена.

Так само, не визначені підстави, порядок та наслідки проведення такої процедури і у нормативно-правових актах, що прийняті на виконання зазначеного Закону.

За правилами ч. 1 та 2 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Наведений перелік підстав атестування поліцейських є вичерпним, прийняття рішення про проведення атестування поліцейських з інших підстав, ніж зазначені у частині 2 ст. 57 Закону, даним законом не передбачено.

При цьому, кожна із цих підстав повинна бути зв'язана з певними передумовами, зокрема, атестування, яке призначається для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, має обумовлюватися існуванням реальних підстав до звільнення, як-то неналежне виконання службових обов'язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

У своїй постанові від 11 березня 2014 року в справі №21-13а14 Верховний Суд України зазначив, що поняття "службова невідповідність" і звільнення за цією підставою є більш широким і таким, що може охоплювати поняття "звільнення у порядку дисциплінарного стягнення".

Крім того, правові та організаційні засади процедури оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня (атестації) врегульовано Законом України "Про професійний розвиток працівників".

За визначенням ч. 1 ст. 1 цього Закону атестація працівників - процедура оцінки професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов'язкам, проведення оцінки їх професійного рівня.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників" атестації не підлягають працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року.

З матеріалів справи вбачається, що позивача призначено на посаду старшого оперуповноваженого п'ятого територіального управління (з обслуговування міста Києва, Київської та Чернігівської областей) Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України згідно із наказом про призначення від 07.11.2015, атестування було проведено 10.12.2015.

Проте, враховуючи наведені правові норми, колегія суддів зазначає, що атестація працівника одразу ж після прийняття його на роботу (у тому числі на службу до поліції), безвідносно до вирішення питань кар'єри (призначення поліцейського на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження не відповідає меті та завданню атестування і суперечить вимогам Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідачем не доведено існування конкретних підстави для атестування поліцейських, визначених ч. 2 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію".

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що атестацію позивача було проведено за відсутності для цього визначених законом підстав, тобто незаконно.

Вказане свідчить про протиправність наказу Національної поліції України від 20.11.2015 року № 210 о/с "Про проведення атестування поліцейського апарату Національної поліції України, Головних управлінь Національної поліції в Київській області та у м. Києві", у частині, що стосується позивача.

Колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на те, що вказаний наказ не породжує для позивача юридичних наслідків, з огляду на те, що у позивача на його підставі фактично виник обов'язок пройти атестацію. Добровільність вибору у даному випадку полягає лише у свідомому виборі наслідків, тобто або успішне проходження атестації, або звільнення, що свідчить про відсутність вибору як такого.

Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 21.05.2014 та від 01.07.2014 (реєстраційні номери рішень в ЄДРСР - 39088425 та 39891898).

Отже, оскільки під час вирішення спору судом установлено незаконність проведення атестування позивача, при цьому єдиною підставою для прийняття наказу про звільнення позивача зі служби в поліції слугував висновок атестаційної комісії, згідно із яким ОСОБА_2 не відповідає займаній посаді, то такий наказ підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позивач - поновленню на посаді.

Крім того, в силу вимог пункту 16 розділу IV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.11.2015 № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Згідно із п.20 Інструкції усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Відповідно до п. 15 розділу IV Інструкції атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Під час вирішення спору судом встановлено, що всупереч наведеним нормам рішення (висновок) атестаційної комісії щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність, прийняте без врахування професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, професійної підготовки ОСОБА_2

У той же час згідно із додатком до протоколу, рішення щодо позивача було прийняте з підстав «відсутності мотивації; не виявляє готовності до змін». Також зазначено про низький результат профільного тестування - 25 балів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що такі підстави за змістом розкриті не були, носять загальний характер, що не дає суду можливості встановити їх вплив на можливість виконання позивачем своїх службових обов'язків, а відтак, не можуть бути враховані при наданні оцінки правомірності оскаржуваного рішення.

Водночас, як вбачається з атестаційного листа позивача, він за час служби та в займаній посаді зарекомендував себе професійним кваліфікованим фахівцем. Має теоретичну та практичну підготовленість. Здатний якісно та ефективно реалізовувати у службі свої потенційні можливості. У розділі ІІ "Висновки прямого керівника" Першим заступником Начальника Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України підполковник поліції Кива І.В. зроблено запис - "Займаній посаді відповідає".

Відповідачем не обґрунтовано підстав відхилення вказаних відомостей.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що приймаючи рішення про невідповідність займаній посаді та звільнення, відповідачем не було враховано та використано жодних відомостей, які свідчать про особисті, ділові та професійні якості позивача, про освітньо-кваліфікаційні якості, фізичну підготовку, відомості щодо оцінки перспектив службової діяльності у Національній поліції, відомостей про заохочення, просування по службі, наявність дисциплінарних стягнень.

З урахуванням викладеного, висновок атестаційної комісії є необґрунтованими та не може бути покладений в основу прийняття відповідачем оскаржуваного наказу про звільнення позивача зі служби в поліції.

Водночас, відповідачами не доведено неможливості залишення позивача на службі в поліції та необхідності застосування крайньої міри у вигляді звільнення та порядку дотримання накладання дисциплінарного стягнення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення вимог позивача з огляду на установлену під час вирішення спору протиправність наказу про його звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що підстави для виходу за межі доводів апеляційної скарги відсутні, оскільки під час перегляду справи в апеляційному порядку підтвердилася обґрунтованість висновків суду першої інстанції з приводу того, що атестацію позивача було проведено за відсутності для цього визначених законом підстав, а також незаконності звільнення позивача та наявності підстав для його поновлення.

З приводу вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то колегія суддів зазначає наступне.

Оскільки Законом України "Про Національну поліцію" питання виплати поліцейському грошового забезпечення за час вимушеного прогулу не врегульоване, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування до цих правовідносин положення ч. 2 ст. 235 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 27 Закону України «Про оплату праці»).

Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (надалі - Порядок).

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Так, згідно з абзацом «з» пункту 1 Порядку цей Порядок застосовується і у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 Порядку передбачено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Частинами 3, 4 та 5 статті 91 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що для поліцейських установлюється п'ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов'язків. Поліцейським, які виконували службові обов'язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

З наявних у справі матеріалів судом першої інстанції встановлено, що середня заробітна плата позивача за останні 2 місяці роботи складає 12 078, 01 грн., а середньоденна заробітна плата - 201, 30 грн., кількість днів вимушеного прогулу позивача становить 256 днів, відповідно, сума середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу ОСОБА_2 становить 51 532,80 грн. (201,30 грн. х 256).

Скаржником у його апеляційній скарзі не ставиться питання про необґрунтованість або неправильність здійсненого судом розрахунку, а колегія суддів не вбачає підстав для виходу за межі доводів апелянта.

З урахуванням викладеного, оскільки суд першої інстанції прийняв правильне по суті рішення, висновки, якими воно обґрунтоване, скаржниками не спростовані і дослідження вказаних обставин судом першої інстанції не призвело до неправильного вирішення справи, то колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Національної поліції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Центральної атестаційної комісії Національної поліції України, Національної поліції України, Департаменту протидії наркозлочинності Національної поліції України про скасування наказів, визнання дій протиправними, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2016 року - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 12.06.2017

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.