Справа № 520/15804/16-а
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 520/15804/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Калашнікова О.І.

13 червня 2017 року Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко Л.П.
судді -Потапчука В.О.
судді -Семенюка Г.В.
за участю секретаря - Алексєєвої Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723- ХІІ (в редакції чинної на час призначення пенсії) застосувавши 90%, виходячи із сум вказаних в довідці за № 19421/P/15-53-05-26 від 30.08.2016 р., виданої Державною податковою інспекцією в Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області; скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси за № 836993 від 22.09.2016 року про відмову у перерахунку пенсії; зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.37, 37-1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII (в редакції чинної на час призначення пенсії) з 01.12.2015р., застосувавши 90%, як непрацюючому державному службовцю, від заробітної плати виходячи із суми 14885,35 грн. з урахуванням усіх виплат, згідно всіх сум складових заробітної плати вказаних у довідці виданої Державною податковою інспекцією в Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 30.08.2016 року за № 19419/Т/15-53-05-26 «Про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію», на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року єдиний соціальний внесок загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, зі збереженням існуючої фіксованої індексації та виплатити обчислену суму, починаючи з 01 грудня 2015 року, з урахуванням раніше проведених виплат, у розмірі 90% (відсотків) заробітку головного державного податкового ревізора-інспектора, який працює на відповідній посаді.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси та отримує пенсію, призначену згідно Закону України «Про державну службу». У зв'язку із збільшенням з 2015 року розміру заробітної плати працюючого державного службовця позивач звернулася в управління із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії. Проте, відповідач відмовив у задоволенні вказаної заяви, посилаючись на відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсії. Відмову управління позивач вважає неправомірною, такою, що порушує її право на пенсійне забезпечення, у зв'язку із чим звернулася до суду про зобов'язання відповідача провести перерахунок пенсії в судовому порядку.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 14 січня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси № 836993 від 22.09.2016 р. «Про відмову у перерахунку пенсії» ОСОБА_4.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси здійснити ОСОБА_4 з 01.09.2016 року перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% з урахуванням усіх видів виплат у сумі 14885,35 грн. в тому числі і інших виплат (винагорода за вислугу років, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань) без обмеження граничного розміру пенсії згідно з довідкою про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію № 19421/Р/15-53-05-26 від 30.08.2016 року, видану Державною податковою інспекцією у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 р. задоволено клопотання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, здійснено заміну відповідача у справі управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси на його правонаступника - Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_4 перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723.

15.09.2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок розміру її пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

До вказаної заяви позивачем була додана довідка ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 30.08.2016 року № 19421/Р/15-53-05-26, згідно якої, зокрема, заробітна плата за посадою - головного державного ревізора - інспектора станом на 01.12.2015 року у загальному розмірі становить 14885,35 грн.

Рішенням № 836993 від 22.09.2016 року, відповідачем було відмовлено позивачу у проведенні перерахунку призначеної пенсії, посилаючись на те, що з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VІІІ скасовано, зокрема, статтю 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ, якою передбачалось право на проведення перерахунку пенсії. Також відповідач зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865, яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 3723.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та задовольняючи частково заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії, у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, оскільки таке право було визначено на час призначення їй пенсії за ст.ст. 37, 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на викладене.

Так, в заявленому позові позивач просить зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату її пенсії з 01.12.2015 року.

Проте, з даним позовом позивач звернулась до суду лише 13.12.2016 року.

В той же час, за правилами ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В свою чергу, згідно вимог ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Предметом заявленого позову є наявність підстав для перерахунку пенсії позивача з 01.12.2015 року.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно із ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата.

Тобто, позивач, отримуючи пенсію кожного місяця, зокрема, у період з 01.12.2015 року по 12.06.2016 року включно, була обізнана щодо її розміру.

При цьому, як на підставу для звернення до суду з даним позовом, позивач посилається на підвищення заробітної плати працюючих державних службовців за постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, яка є нормативно-правовим актом, що був оприлюднений в офіційних виданнях, зокрема, в Урядовому кур'єрі від 15.12.2015 року № 234 та в Офіційному віснику України від 25.12.2015 року № 100, а отже позивач мала реальну можливість завчасно ознайомитися з вказаною постановою Кабінету Міністрів України, подати відповідну заяву до органів ПФУ та в разі відмови звернутися до суду з відповідним позовом у межах шестимісячного строку.

Таким чином, позивачу з 15.12.2015 року - з дня офіційного оприлюднення та набрання чинності зазначеної постанови, мало бути відомо про її право на перерахунок пенсії.

Однак, як було встановлено вище, позивач звернулась до суду з даним позовом лише 13.12.2016 року, тобто частково з пропуском строку, визначеного у ч. 2 ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений.

Клопотань про поновлення строку звернення до суду позивачем не заявлено, доказів поважності його пропущення не наведено.

Поряд з цим, в заявленому позові, позивач посилається на те, що в даному випадку строк звернення із заявленим позовом обчислюється з моменту отримання нею довідки ДПІ в Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії, а саме з 30.08.2016 року, оскільки вказаною податковою інспекцією було допущено протиправну бездіяльність щодо видачі такої довідки та позивач отримала наведену довідку лише на виконання рішення суду у справі № 815/1981/16.

Проте, колегія суддів вважає безпідставними наведені доводи позивача, оскільки зі змісту наявної в матеріалах справи копії постанови Одеського окружного адміністративного суду від 10.06.2016 року у справі № 815/1981/16 вбачається, що позивачем у вказаній справі виступала ОСОБА_5, а не ОСОБА_4, що є позивачем у справі, що розглядається. В свою чергу, позивач у даній справі взагалі не приймала участь у справі № 815/1981/16. Тобто, правовідносини у справі № 815/1981/16 склалися взагалі між іншими сторонами та відповідно цим рішенням не встановлено допущення протиправної бездіяльності з боку податкової інспекції по відношенню до позивача.

За викладених обставин, рішення суду, що прийнято за позовом іншої фізичної особи, жодним чином не обґрунтовує поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом в частині вимог в період з 01.12.2015 року по 12.06.2016 року.

В свою чергу, будь-яких доказів оскарження, як вважає позивач, бездіяльності податкової інспекції саме з боку позивача останньою не надано, а так само позивачем не наводиться та зі змісту позовної заяви не вбачається будь-яких причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали їй своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що заявлений адміністративний позов в частині вимог за період з 01.12.2015 року по 12.06.2016 року має бути залишено без розгляду.

Зазначеним обставинам судом першої інстанції помилково не надано належну оцінку.

Що стосується позовних вимог позивача за період з 13.06.2016 року колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

До 01 травня 2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII.

З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Оскільки позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії лише 15.09.2016 року, до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, яка набрала чинності з 01 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01 травня 2016 року Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням (як призначенням, так і перерахунком) державних службовців.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

До того ж, постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2016 року № 292, яка застосовується з 01 травня 2016 року, відповідно до статей 51 і 52 нового Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року було встановлено мінімальний розмір посадового окладу у державних органах, затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби, розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців працюючим державним службовцям.

Разом з цим, зазначена постанова Кабінету Міністрів України не передбачає ні можливості, ні механізму перерахунку пенсій державного службовця у зв'язку із змінами розміру заробітної плати.

Крім того, Кабінетом Міністрів України 14 вересня 2016 року прийнято постанову № 662 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка застосовується з 01 травня 2016 року. Даною постановою затверджено порядок призначення пенсій деяким категоріям громадян та визнано такою, що втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії». Право державних службовців на перерахунок призначеної пенсії вказаною постановою № 622 не визначено.

Також, колегія суддів враховує, що як вбачається з правових підстав звернення до суду з позовними вимогами, наявність права на перерахунок пенсії позивач пов'язує з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», якою було встановлені відповідні підвищення розмірів заробітної плати з 1 грудня 2015 року у штатному розписі посадових окладів, в тому числі, що й стосувалося безпосередньо посади позивача, яку вона займала.

Проте, вказаною постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013, яка застосовується з 01.12.2015 року, положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865, що врегульовували питання перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям були виключені.

Тобто, як станом на 01.12.2015 року, так і на момент звернення позивача за перерахунком пенсії, не було передбачено ні можливості, ні механізму перерахунку пенсій державного службовця у зв'язку із змінами розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Слід відзначити, що зазначені законодавчі зміни не були визнані неконституційними Конституційним Судом України.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем обґрунтовано відмовлено в проведенні такого перерахунку, оскільки правові норми, які б передбачали перерахунок призначеної позивачеві пенсії за наведених позивачем обставин відсутні.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача, скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії, перерахунку та виплатити пенсії задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, як зазначалося вище, у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За своєю правовою природою право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівників за відповідною посадою є разовою формою підвищення грошової винагороди (пенсії) особам, які звільнені зі служби на пенсію. Вона може бути здійснена з метою забезпечення відповідності розміру пенсії особи порівняно із заробітною платою працюючих на відповідних посадах осіб, з метою стимулювання до довгострокового виконання особами професійних обов'язків до виходу на пенсію. В свою чергу, право на перерахунок пенсії не належить до таких соціально-правових гарантій державних службовців, як заробітна плата, спеціальні умови праці, пенсія, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення та не має постійного характеру, безпосередньо не покриває соціальних ризиків, пов'язаних, зокрема, з хворобою, інвалідністю, старістю та виникає лише після звільнення на пенсію.

У рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Більш того, виключення законодавцем статті, що передбачала право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних державних службовців не може бути розцінено як звуження соціально-правових гарантій, порушення принципу передбачуваності Закону, та відповідно не створює обов'язку держави для здійснення перерахунку пенсії без правових на те підстав.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При розв'язанні спірних правовідносин колегією суддів враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Зазначені обставини помилково не були встановлені судом першої інстанції та їм не надано належну оцінку.

З огляду на викладене, враховуючи зазначені обставини та докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому, тому, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги за період з 01.12.2015 року по 12.06.2016 року включно залишити без розгляду, а в задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 203, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року - задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2017 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі в частині вимог про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 01.12.2015 року по 12.06.2016 року включно - залишити без розгляду.

В іншій частині прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірними дій щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 13.06.2016 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення виготовлено 15 червня 2017 року.

Головуючий: Л.П. Шеметенко

Суддя: В.О. Потапчук

Суддя: Г.В. Семенюк