Справа № 815/6231/15
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6231/15
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Одеської міської ради до департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, за участю 3-х осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 30.07.2015 року № ОД 59,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулась Одеська міська рада до департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, за участю 3-х осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 30.07.2015 року № ОД 59.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з підстав викладених в адміністративному позові (а.с. 3-8 т.1).

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином (а.с. 3 т. 2). В матеріалах справи містяться заперечення на позов (а.с. 98-99 т. 1).

Третя особа ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позову.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи, повідомлені належним чином (а.с. 5-6 т. 2). Також суд зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є громадяннами Російської Федерації. Суд, неодноразово судові виклики здійснював шляхом направлення судового доручення через компетентні органи Російської Федерації. Відповідно до матеріалів, які повернулись до суду за судовим дорученням, встановлено, що зазначені 3-ті особи, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_6, проте встановлено, що вони там не проживають, оскільки будинок не жилий, для проживання не пригодний (а.с. 194-251 т. 1). Такич чином, треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, повідомлені належним чином про розгляд зазначеної справи.

Судом, було поставлено на обговорення питання та сторони не заперечували щодо продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, тому суд ухвалив про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

Стаття 143 Конституції України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності. Відповідно до ст.ст. 10, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ради представляють інтереси територіальної громади та відповідно до ч. 5 ст. 60 вказаного Закону здійснюють повноваження власника майна.

Згідно з пунктами «а», «б», «в» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України, саме до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території відповідних населених пунктів належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, а також надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до положень ст. 6, 7, 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" №3038-VI від 17.02.2011 року управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється, в тому числі, органами державного архітектурно-будівельного контролю шляхом, надання (отримання, реєстрації), повернення (відмови у видачі) чи анулювання (скасування реєстрації) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об'єктів містобудування, проектної документації.

Державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Судом встановлено, що 30.04.2014 року Інспекцією ДАБК в Одеській області зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № ОД 59 «Реконструкція квартири без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1», замовниками за якою визначено ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с 9-13 т. 1).

Не погоджуючись з зазначеною декларацію про готовність об'єкта до експлуатації № ОД 59, ОМР звернулась до суду з даним позовом.

Оцінюючи рішення суб`єктів владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 3 ст. 2 КАС України та доходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на органи державного архітектурно-будівельного контролю покладено повноваження щодо здійснення державного архітектурно- будівельного контролю, який, виходячи з приписів абзацу 1 цієї статті, становить собою сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Указом Президента України від 08.04.2011 року № 439/2011 затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, яку визначено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю.

Положеннями статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів (частина 4 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

За приписами частини 6 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", інспекції державного архітектурно-будівельного контролю повертають декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Відповідно до частини 10 статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що саме замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Так, відповідно до вказаної норми законодавства постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 був затверджений Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, пунктами 20 та 21 якого (у редакції, чинній на момент реєстрації спірної декларації) передбачено, що Державна архітектурно-будівельна інспекція та її територіальні органи (далі - Інспекція) перевіряють протягом десяти робочих днів з дати подання (надходження) до неї декларації повноту даних, зазначених у ній, та реєструє декларацію. При цьому, у разі коли декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, Інспекція повертає її на доопрацювання з обґрунтуванням підстав повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Відповідно до пункту 29 Порядку № 461, у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Суд зазначає, що аналіз відомостей, зазначених у вказаній Декларації, свідчить, що вони мають недостовірний характер. Декларація подана та оформлена з порушенням установлених вимог, що, в свою чергу, виключає наявність правових підстав для її реєстрації уповноваженим органом владних повноважень.

У вказаній Декларації третіми особами визначено, що реконструкція квартири здійснюється ними без зміни геометричних розмірів. З урахуванням наведеного у п. 11.1 Декларації стосовно інформації про документ, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, замовником об'єкта будівництва вказано, що проведене ним будівництво не потребує таких документів відповідно до п. 4 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466.

Дійсно, відповідно до п. 4 зазначеного нормативно-правового акта реконструкція, реставрація або капітальний ремонт об'єктів будівництва без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані може проводитися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою.

Однак, суд не погоджується з тим, що реконструкція квартири, яка проведена, здійснена без зміни геометричних розмірів, що підтверджується таким.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.10.2010 року ОСОБА_5 передала у власність, а ОСОБА_3 прийняв у власність (купив) ? частку квартири АДРЕСА_1. Загальна площа квартири відповідно до зазначеного договору складала 66,0 кв. м., житлова площа 37,9 кв. м. (а.с. 14-15)

Згідно із технічним паспортом від 2010 року, складеним КП «ОМБТІ та РОН», загальна площа квартири АДРЕСА_3 66,0 кв. м. (а.с. 16-18 т. 1).

Водночас, відповідно до технічного паспорта від 2013 року, складеного ТОВ «Нове БТІ», загальна площа квартири вже складає 143,5 кв.м. Крім того, у зазначеному технічному паспорті є штамп про самочинне будівництво від 11.04.2013 року, в якому зазначено, що у кв. 76 самочинно збудовані приміщення № 9, площею 49,8 кв. м., та приміщення № 10, площею 31,2 кв. м. (а.с. 19-21 т. 1)

Крім того, виходячи з даних спірної Декларації, замовниками будівництва за якою є ОСОБА_1. ОСОБА_3, ОСОБА_2, загальна площа квартири АДРЕСА_1 вже складає 150 кв. м.

Таким чином, загальна площа цієї квартири за визначеними у Декларації даними безпідставно збільшена на 84 кв. м. порівняно із моментом набуття права власності у 2010 році.

В свою чергу, у разі проведення реконструкції об'єктів будівництва, яка передбачає зміну геометричних розмірів, замовник будівництва був зобов'язаний підтвердити таке своє право документом, що посвідчує право власності забудовника чи право користування земельною ділянкою, на якій буде розміщено об'єкт містобудування, та, відповідно, вказати інформацію про такий документ у декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Так, відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Згідно зі ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальній громаді міста, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Стаття 143 Конституції України наділяє територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності. Відповідно до ст.ст. 10, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради представляють інтереси територіальної громади та відповідно до ч. 5 ст. 60 вказаного Закону здійснюють повноваження власника майна.

Згідно з пунктами «а», «б», «в» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України саме до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території відповідних населених пунктів належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, а також надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

Згідно зч. 1, ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 ст. 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Судом встановлено, що ОМР не передавала особам у справі у власність чи користування земельну ділянку, на якій розташована здійснена прибудова до квартири АДРЕСА_1, тобто, реконструкція спірної квартири з прибудовою проведена на земельній ділянці, яка не була відведена в установленому законодавством порядку для цієї мети.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Втім, всупереч наведеним нормам законодавства ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2, здійснивши реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з фактичною зміною її геометричних розмірів, на теперішній час використовують вищезазначену земельну ділянку без правовстановлювальних документів на землекористування, чим порушують вимоги Земельного кодексу України та право власності територіальної громади м. Одеси на відповідну земельну ділянку.

Крім того, факт реєстрації декларації про готовність спірного об'єкта до експлуатації перешкоджає виконанню законних вимог власника земельної ділянки в особі уповноваженого ним органу щодо приведення цієї земельної ділянки у попередній стан.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язанні з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зазначена Декларація оформлена замовником об'єкта будівництва із суттєвими порушеннями вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 466, Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461, у зв'язку з чим така реєстрація має бути скасована.

Згідно з п. 29 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461, у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного наказу та виключає запис про її реєстрацію з єдиного реєстру протягом п'яти робочих днів з дня виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом.

Інспекція скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 та ч. 1 ст. 70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які є у справі, врахувавши ту обставину, що у судовому засіданні державним органом недоведено правомірності прийнятого рішення, з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виходячи за межи позовних вимог, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Одеської міської ради до департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, за участю 3-х осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, належить задовольнити.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Одеської міської ради до департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції в Одеській області, за участю 3-х осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 30.07.2015 року № ОД 59 - задовольнити.

Скасувати реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 30.07.2015 року № ОД 59 щодо об'єкта будівництва «Реконструкція квартири без зміни геометричних розмірів за адресою: АДРЕСА_1», замовниками за якою визначено ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2

Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя Бутенко А.В.