Справа № 343/411/17
Суддя: Тураш В. А.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/411/17
Провадження №: 2-а/0343/87/17
ПОСТАНОВА

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi ОСОБА_1,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за адміністративним позовом Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області в особі головного державного виконавця Сапіжака І.І. про визнання неправомірними дій головного державного виконавця та скасування постанов,суд-

ВСТАНОВИВ:

Долинське оУПФ України Івано-Франківської області звернулося в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківської області,в особі головного державного виконавця Сапіжак І.І., в якому просили визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо відкриття 20.02.2017 року виконавчого провадження ВП № 53424570 та винесення 20.02.2017 р. постанови про стягнення з управління витрат виконавчого провадження ВП №53424570.

Скасувати постанову від 20.02.2017 року про відкриття виконавчого провадження №53424570 та постанову від 20.02.2017р. про стягнення з управління витрат виконавчого провадження ВП №53424570.

Свої вимоги мотивували тим, що на адресу Долинського оУПФ України Івано-Франківської області 27.02.2017 року за вх. №1479/15 надійшла постанова головного державного виконавця Сапіжака І.І. від 20.02.2017р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 53424570 на підставі виконавчого листа № 343/1261/16-а виданого 20.01.2017р. про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Долинського оУПФ України Івано-Франківської області судового збору у розмірі 551,20 грн. та стягнення виконавчого збору в розмірі 55,12 грн. Крім цього 20.02.2017р. виконавець виніс, ще одну постанову ВП № 53424570, яку також отримано 27.02.2017р., про стягнення з управління понесених витрат виконавчого провадження в сумі 81,00 грн.

Вказані постанови винесені головним державним виконавцем неправомірно та підлягають скасуванню, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Таким чином, виконання судових рішень про стягнення коштів з державних органів виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. В порушення п.9 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем не повернуто виконавчий документ стягувачу без відкриття виконавчого провадження. У звязку з наведеним виникла необхідність звернутися в суд з даним адміністративним позовом.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 (довіреність а.с.37) не зявилася, хоч про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена судом, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.30,32), подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити (а.с.35).

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 в судове засідання на повторний виклик не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення йому рекомендованого поштового відправлення (а.с.29,33).

В письмовому запереченні поданому до суду (а.с.16-18) , представник відповідача ОСОБА_2, (довіреність а.с.15) вказує що зазначені вимоги та доводи позивача, управління вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного:

23.01.2017р. Долинським районним судом направлено до відділу ПВР виконавчий лист №343/1261/16-а виданий 20.01.2017р. Долинським районним судом, про : «Стягнути з Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь держави 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору».

20.02.2017р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження в порядку ст.26 Закону України (1404-УІІІ) «Про виконавче провадження» та направлено сторонам для відома, а боржнику до виконання.

У відповідності до ч.2 ст.258 КАС України, виконавчий лист про стягнення судового збору надсилається судом до органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.1 Закону (1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами.

За статтею 18 Закону(1404-VIII), виконавець повинен здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядок встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 4 „Інструкції з організації примусового виконання рішень", затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, на Відділ примусового виконання рішень управлінь ДВС головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи.

Згідно п. 1 Положення про Пенсійний Фонд України, затверджено постановою КМУ від 23.07.2014р. №280, передбачено, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямована і координується Кабінетом міністрів України через Міністерства соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообовязковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п.12 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, яке затверджено постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014р. №28-2 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 15.01.2015р. за №41/26486, Управління Фонду є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Ч.2 ст. 6 Закону (1404-УІІІ) передбачено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання судових рішень шляхом здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 № 45).

Поряд з тим, з 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно з вимогами якого виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, покладається на Державну казначейську службу України.

Відтак, зазначений Закон (№ 4901-VI) встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

- державний орган;

- державні підприємство, установа, організація;

- юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону (№ 4901-VI) - Державна казначейська служба України здійснює виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Не підлягають під вимоги Закону (№ 4901-VI) та не виконуються Казначейством України:

Судові рішення, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності (відповідно до ч.2 ст. 2 Закону).

Судові рішення зобовязального характеру, зазначена категорія судових рішень відповідно до ч.1 ст. 7 Закону виконується органами державної виконавчої служби.

Судові рішення, боржниками за якими є органи Пенсійного фонду України.

В органах Казначейства відсутні рахунки органів Пенсійного фонду України, з яких можна здійснювати безспірне списання коштів для виконання судових рішень, боржниками за якими є зазначені органи.

Законодавством України не передбачено повноважень органу Казначейства на здійснення списання коштів з рахунків боржника відкритих в банківських установах, натомість такі права мають органи державної виконавчої служби відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ч.1 ст 4 Закону (№ 4901-VI) виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Також слід зазначити, що боржник має відкриті розрахункові рахунки в таких банківських установах:

- Івано-Франківське АТ «Ощадбанк» м. Івано-Франківськ (код 336503).

Із згаданих нормативних документів вбачається, що органами Казначейської служби не підлягають виконанню судові рішення про стягнення коштів із органів Пенсійного фонду України, оскільки останні мають наявну бюджетну програму для соціальних виплат на рахунках, відкритих в уповноважених банках, і не мають відкритих рахунків в органах Казначейської служби.

Враховуючи вищевикладене, оскільки даний виконавчий документ підлягає виконанню органами державної виконавчої служби та державним виконавцем вчинено виконавчі дії у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження»

Ухвалою Долинського районного суду від 12.06.2017р. (а.с.41) замінено позивача ОСОБА_4 об"єднане управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області на його правонаступника - Калуське об"єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

Суд, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що даний адміністративний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Дана норма кореспондується з положенням ч.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», в якій зазначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року за № 384/2011, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п. 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також обєднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року №845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів держави місцевих бюджетів або боржників.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 вищевказаного Порядку боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства.

Згідно з пунктом 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктом 24 Порядку встановлено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові від 29.09.2016 року № 13 «Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з виконанням рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган або державна установа, підприємство, організація» зазначив, що Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів покладено обовязок виконання рішень суду про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган, державне підприємство, установа, організація, у тому числі й органи Пенсійного фонду України.

Такий обовязок органів Казначейства є безумовним та не залежить від наявності в цих органах відкритих рахунків Пенсійного фонду України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого адміністративного суду України від 16.02.2016 року № К/800/49379/15 (803/1260/14) та Верховного Суду України № 3-316гс15 від 08.07.2015 року та № 317гс15 від 24.06.2015 року.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконання до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області поступив виконавчий лист № 343/1261/16-а, виданий 20.01.2017 року Долинським районним судом Івано-Франківської області, відповідно до якого з Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області стягнуто на користь держави 551,20 грн. судового збору, після отримання якого головним державним виконавцем цього відділу ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2017 року ВП № 53424570 та вирішено стягнути з боржника 55,12 грн. виконавчого збору (а.с. 3 звор.стор. -4).

Згідно з винесеною цим же державним виконавцем постановою про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 20.02.2017 року ВП № 53424570, з Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області постановлено стягнути витрати на проведення виконавчих дій у сумі 81,00 грн. (а.с. 5 звор.стор. -6 ).

При цьому судом встановлено, що Долинське оУПФ України Івано-Франківської області, як територіальний орган виконавчої влади, підпадає під визначення «державний орган» в розумінні Законів України «Про виконавче провадження», «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому примусове стягнення грошових коштів з нього можливе лише через органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів і органам державної виконавчої служби відповідні виконавчі документи не підвідомчі.

Відтак, головний державний виконавець Сапіжак І.І. не мав законних підстав відкривати виконавче провадження про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань об'єднаного управління судового збору та повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ у цій справі має виконуватися виключно органом Казначейства, в якому обслуговується боржник.

За таких обставин, враховуючи, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 не враховано вищевказаних вимог законів та нормативних актів, виданих на їх виконання, і як наслідок, протиправно винесено постанови про відкриття виконавчого провадження та про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що його дії щодо відкриття 20.02.2017 року виконавчого провадження № 53424570 та винесення постанови про стягнення з Долинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області витрат виконавчого провадження слід визнати протиправними, а винесені ним постанови скасувати.

На підставі викладеного, п.9 ч.4 ст. 4 та ч.2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», ч.1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року за № 384/2011, п. 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд,-

У Х ВА Л И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 щодо відкриття 20.02.2017 року виконавчого провадження № 53424570 та винесення 20.02.2017р. постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Скасувати винесені головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 постанову від 20.02.2017 року у виконавчому провадженні № 53424570 про відкриття виконавчого провадження та постанову від 20.02.2017р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі але не були присутні під час проголошення постанови - протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: