Справа № 154/1416/17
Суддя: Вітер І. Р.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Оніщук О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський Волинської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського об?єднаного Управління Пенсійного фонду України про визнання дій про відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги неправомірною та зобов?язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

24 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про відмову у призначенні та виплаті грошової допомоги неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він після призначення пенсії за віком звернувся до відповідача із заявою про призначення та виплату йому грошової допомоги відповідно до п. 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у розмірі десяти місячних пенсій, як працівнику освіти зі стажем роботи понад 35 років.

На своє звернення позивач отримав лист Володимир-Волинського об'єднаного УПФ України від 15 травня 2017 року за № 87/С-02 про відмову у призначенні вказаної вище грошової допомоги у зв'язку з відсутністю необхідного для її призначення стажу роботи. З відповіді слідує, що стаж його роботи, яка дає право на призначення грошової допомоги, складає 25 років 5 місяців 6 днів. Відповідно, до стажу зараховані період роботи з 26.08.1987 року по день досягнення пенсійного віку, тобто по 01.02.2013 року, на посаді викладача спецпредметів та заступника директора по навчальній роботі Володимир-Волинського технікуму гідромеліорації та механізації сільського господарства.

Водночас до стажу роботи, який дає право на призначення даного виду грошової допомоги, не враховано період роботи у Володимир-Волинському технікумі ГМСГ з 01.02.1975 року по 01.09.1986 року (11 років 7 місяців 1 день) на посаді викладача технікуму та лаборанта кабінету сільськогосподарських машин.

Вважає таку відмову неправомірною, оскільки стаж роботи, необхідний для призначення грошової допомоги з врахуванням роботи з 01.02.1975 року по 01.09.1986 року викладачем технікуму та лаборантом на половину ставки та викладачем технікуму, складає 37 років 7 днів.

Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 просить зобов'язати Володимир-Волинське об'єднане Управління Пенсійного фонду України призначити та виплатити позивачу грошову допомогу відповідно до п.71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення як працівнику освіти зі стажем роботи понад 35 років.

В судове засідання позивач не з'явився, просить розгляд справи провести в його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідачем подано письмове заперечення, згідно якого за даними трудової книжки ОСОБА_1, стаж його роботи, який дає право на виплату грошової допомоги, обчислено із урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, і становить 25 років 5 місяців 6 днів, що не дає право позивачу на призначення та виплату грошової допомоги, передбаченої п.71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Окрім того, згідно із записами в трудовій книжці в період з 01.02.1975 року по 03.09.1986 року позивач працював на посаді лаборанта Володимир-Волинського технікуму гідромеліорації. Зарахувати період роботи на цій посаді до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, немає підстав, у зв?язку з тим, що Переліком закладів і установ освіти, охорони злоров?я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року, посада лаборанта технікуму не передбачена. Інша робота у вказаний період вважається роботою за сумісництвом.

Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Володимир-Волинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області з 02.02.2013 року та отримує пенсію за віком, що підтверджується довідкою Володимир-Волинського об?єднаного управління Пенсійного фонду України № 1334 від 10.05.2017 року.

У відповідності до повідомлення Володимир-Волинського об?єднаного управління Пенсійного фонду України № 17/с-02 від 15.05.2017 року, позивачу щодо зарахування до стажу, який дає право на призначення та виплату грошової допомоги відповідно до п. 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоду роботи на посаді лаборанта технікуму відмовлено з посиланням на те, що посада лаборанта кабінету сільськогосподарських машин не передбачена Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909. Таким чином, період роботи на вказаній посаді до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, відповідно до пункту 71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не зараховано.

Однак суд вважає, що вказана відмова відповідача є неправомірною з наступних підстав.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12.08.1993 року, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як вбачається із трудової книжки позивач з 01.02.1975 року по 01.09.1986 року - працював на посаді лаборанта Володимир-Волинського технікуму гідромеліорації та механізації сільського господарства, з 01.09.1986 року по 28.08.1987 року - навчання в УСГА, з 26.08.1987 року - призначений на посаду викладача спецпредметів Володимир-Волинського технікуму ГМСГ, з 17.07.1996 року - переведений на посаду заступника директора по виробничому навчанню (потім посаду перейменовано на «заступник директора з навчально-виробничої роботи»).

Судом встановлено, що окрім роботи на посаді лаборанта Володимир-Волинського технікуму гідромеліорації та механізації сільського господарства за період з 01.02.1975 року по 01.09.1986 року, позивач протягом зазначеного періоду постійно в цьому ж технікумі працював викладачем, маючи при цьому педагогічне навантаження із зазначенням годин, що підтверджується наказами по особовому складу, а саме:

- наказ по Володимир-Волинському технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства від 06.02.1975 р., №21, яким закріплено за лаборантом ОСОБА_1 педагогічного навантаження лабораторних годин по предмету ремонт машин в групах у кількості 66 години;

- наказ по Володимир-Волинському технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства від 04.09.1975 р., №187, яким призначено викладачу технікуму ОСОБА_1 на 1975-1976 навчальний рік педагогічне навантаження по різних предметах у кількості 352 годин;

- наказ по Володимир-Волинському технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства від 17.06.1978 р., №91»Г», яким збільшено викладачу технікуму ОСОБА_1 на 1977-1978 навчальний рік педагогічне навантаження у вигляді керівництва практикою у кількості 24 годин;

- наказ по Володимир-Волинському технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства від 09.09.1978 р., №157 «Г», яким призначено викладачу технікуму ОСОБА_1 на 1978-1979 навчальний рік педагогічне навантаження по різних предметах у кількості 316 годин;

- наказ по Володимир-Волинському технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства від 12.02.1979 р., №27 «Г», яким закріплено за лаборантом технікуму ОСОБА_1 педагогічне навантаження по різних предметах у кількості 176 годин;

- наказ по Володимир-Волинському технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства від 15.09.1979 р., №155 «Г», яким призначено лаборанту технікуму ОСОБА_1 на 1979-1980 навчальний рік педагогічне навантаження по різних предметах у кількості 464 годин;

- наказ по Володимир-Волинському технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства від 27.08.1980 р., №120а «Г», яким призначено лаборанту технікуму ОСОБА_1 на 1980-1981 навчальний рік педагогічне навантаження по різних предметах у кількості 280 годин;

- наказ по Володимир-Волинському технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства від 14.03.1983 р., №46 «Г», яким лаборанта ОСОБА_1 переведено на 0,5 посадового окладу лаборанта з 01.03.1983 року та збільшено педагогічне навантаження на 328 годин;

- наказ по Володимир-Волинському технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства від 25.03.1983 р., №52 «Г», яким ОСОБА_1 переведено на повну ставку лаборанта та зменшено педагогічне навантаження на 260 годин;

- наказ по Володимир-Волинському технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства від 29.08.1984 р., №90 «С», яким призначено лаборанту технікуму ОСОБА_1 на 1984-1985 навчальний рік педагогічне навантаження по різних предметах у кількості 346 годин;

- наказ по Володимир-Волинському технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства від 26.08.1985 р., №166 «Г», яким призначено лаборанту технікуму ОСОБА_1 на 1985-1986 навчальний рік педагогічне навантаження по різних предметах у кількості 302 годин.

Як вбачається з відомостей за 1975-1978 років та карток-довідок за 1981-1984 рр., позивач ОСОБА_1, перебуваючи на посаді лаборанта, отримував доплату за закріплення за ним педагогічного навантаження.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу законів про працю України, працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час.

Відповідно до Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства фінансів України та Міністерства юстиції України №43 від 28 червня 1993 року, сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина за наймом. Для роботи за сумісництвом згода власника або уповноваженого ним органу за місцем основної роботи не потрібна. У трудову книжку внесення відомостей про роботу за сумісництвом провадиться лише за бажанням працівника власником або уповноваженим ним органом за місцем основної роботи. Усі працівники, крім основної роботи та роботи за сумісництвом, мають право виконувати такі роботи, які відповідно до чинного законодавства, не є сумісництвом, зокрема, педагогічна робота з погодинною оплатою праці в обсязі не більш як 240 годин на рік.

Судом встановлено, що крім роботи на посаді лаборанта Володимир-Волинського технікуму гідромеліорації та механізації сільського господарства за період з 01.02.1975 року по 01.09.1986 року, позивач протягом зазначеного періоду постійно в цьому ж технікумі працював викладачем, за що отримував доплату за закріплення за ним педагогічного навантаження.

Разом з тим, відповідач не зараховує до страхового стажу, який дає право на виплату грошової допомоги період роботи з 01.02.1975 року по 01.09.1086 року на посаді лаборанта Володимир-Волинського технікуму гідромеліорації і механізації сільського господарства та одночасно за сумісництвом у цьому ж технікумі викладачем.

Ст.3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів (далі іменуються - підприємства та організації, якщо не обумовлено інше), - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно зі ст.56 цього Закону, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Отже, у зазначених нормативно-правових актах відсутнє застереження щодо призначення пенсії за вислугу років працівникам освіти виключно з урахуванням стажу за основним місцем роботи, таке право надається і гарантується особі за виконання роботи за сумісництвом, яка в спірних правовідносинах підтверджується матеріалами справи.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» затверджено перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. До таких посад віднесено посади викладачів. Таким чином, чинне законодавство не містить жодних застережень щодо неврахування стажу роботи у випадку роботи у закладах освіти за сумісництвом, а єдиною умовою для зарахування до спеціального стажу роботи (страхового стажу) періодів роботи працівників освіти, що дає право на призначення грошової допомоги, є наявність факту роботи у ці періоди на відповідних посадах та у закладах, віднесених до Переліку № 909, та робота за сумісництвом на посаді вчителя (викладача) у вищевказаний період.

Згідно ст.24 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Пунктом 71 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст.55 Закону «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіка-35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та механізм виплати цієї допомоги затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 1191 від 23 листопада 2011 року.

Відповідно до п. 2 зазначеної Постанови, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров?я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Відтак, умовою виплати особі грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення є сукупність наступних обставин: досягнення особою пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; призначення такій особі пенсії за віком; робота на час досягнення пенсійного віку у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.п. «е»-«ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; наявність у особи страхового стажу та таких посадах (для чоловіків - 35 років); не отримання до цього будь-якої пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач досяг пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; на час досягнення пенсійного віку позивач працював у Володимир-Волинському сільськогосподарському технікумі на посаді педагогічного працівника, тобто на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; позивач має страховий стаж на таких посадах понад 35 років; позивач не отримував до 02.02.2013 року будь-якої пенсії.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 4 листопада 1993 року «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років», розділ «Освіта», користуються правом на призначення пенсії за вислугу років особам, які працювали в загальноосвітніх навчальних закладах на посадах вчителів, логопедів, вчителів-логопедів, вчителів-дефектологів, викладачів, навчальних сурдопедагогів, тифлопедагогів, вихователів, завідуючих та інструкторів слухових кабінетів, директорів, завідуючих, їх заступників з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

В даному випадку Закон не вимагає того, що для зарахування періоду роботи на посадах зазначених у цьому Переліку, така робота має бути основною.

Підставою для відмови позивачу у виплаті грошової допомоги є незарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, періоду роботи позивача у Володимир-Волинському технікумі гідромеліорації та механізації сільського господарства на посаді лаборанта з 01 лютого 1975 року по 01 вересня 1986 року, тобто предметом доказування в даній справі є правомірність незарахування до стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, зазначеного періоду роботи на вказаній посаді.

Відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Суд вважає, що у спірний період роботи - з 01.02.1975 року по 01.09.1986 року позивач, працюючи на посаді лаборанта, згідно наказів про закріплення педагогічного навантаження, фактично був довантажений роботою викладача за сумісництвом, яка дає право на пенсію за вислугою років, та виконував посадові обов'язки у тій самій установі освіти, у той самий проміжок часу, що був відведений для основної роботи, отримуючи при цьому оплату за викладацьку роботу, яка включається до розрахунку та обчислення середньої заробітної плати в повному обсязі, сплачуючи при цьому відповідні відрахування та податки, та користувався усіма правами, обов'язками і відповідно і пільгами, передбаченими законодавством для посад, які займав.

Аналізуючи вищенаведні фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що період роботи ОСОБА_1 01.02.1975 року по 01.09.1986 року в Володимир-Волинському технікумі гідромеліорації на посаді лаборанта з додатковим довантаженням на посаді викладача необхідно врахувати до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п.«е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, оскільки страховий стаж ОСОБА_1 на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років становить більше 35 років, то відповідачем безпідставно було відмовлено у виплаті належної йому в силу приписів п.71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

За таких обставин справи, відповідно до вказаних вище норм матеріального права та враховуючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення..

Згідно з ч.2. ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Будь-яких належних і беззаперечних доказів відповідно до вимог ст.ст. 70-71 КАС України на спростування вищевказаного представником відповідача суду надано не було і в матеріалах даної справи такі відсутні.

На підставі викладеного, Закону України «Про пенсійне забезпечення», та керуючись ст.ст. 70, 71, 158, 159, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобов'язати Володимир-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу відповідно до п.71 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення 02 лютого 2013 року, як працівнику освіти зі стажем роботи понад 35 років.

Стягнути з Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на користь на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя /-/ підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер