Справа № 760/17618/16-а
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

13 червня 2017 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Костюк Л.О., Троян Н.М.,

за участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 14 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до Солом'янського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - Відповідач) про визнання неправомірними дій щодо протиправного застосування у 2016 році при переведенні Позивача з пенсії за вислугу років, призначеної у 1999 році згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування» показника середньої заробітної плати за 2007 рік; зобов'язання провести обчислення пенсії Позивача за віком відповідно до ч.1 ст.27 та чч.1, 2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому за одну застраховану особу в цілому по Україні за 2013-2015 роки (3263,44 грн), нарахування та виплату пенсії за віком у відповідному розміру з дня призначення пенсії за віком з 10.08.2016 року.

Постановою Солом'янського районного суду м.Києва від 14 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції прийняте в порядку скороченого провадження.

Не погоджуючись з таким рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

За клопотанням Відповідача розгляд апеляційної скарги призначено у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обов»язковою, колегія суддів відповідно ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно з ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 21.12.1999 року Позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У серпні 2016 року досягнувши пенсійного віку, Позивач звернувся до Відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, замість пенсії за вислугу років із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2013-2015 роки.

19.09.2016 року Відповідач листом №957/02/0-690 відмовив Позивачу у проведенні обчислення призначеної пенсії за віком із застосуванням показників середньої заробітної з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком. Відповідач посилається на положення ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» яким передбачено, що при переході з одного виду пенсій на інший, обчислення заробітної плати (доходу) проводиться із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), що враховується при призначенні (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Крім того, Відповідач вказує, якщо пенсія за вислугу років була призначена до 2008 року, то заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначається з урахуванням пункту 1 Постанови КМУ №327 від 23.04.2012 року «Про підвищення рівня соціального захисту населення», тобто із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні за 2007 року. Враховуючи вищезазначене, Відповідачем при розрахунку пенсії відповідно до заяви від 10.08.2016 року застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік - 1 197,91 грн.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

За приписами статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону №1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.3 ст.45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною 2 статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

З наведених правових норм випливає, що частиною 2 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак у даному випадку ОСОБА_2 звернувся із заявою про призначення іншого виду пенсії, передбаченого іншим законом.

Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше 10.08.2016 року.

Крім того, Позивач сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, Позивачу при розрахунку пенсії за віком застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

Наведене свідчить про те, що Відповідач при призначенні Позивачу пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мав застосувати показник середньої заробітної плати за три попередні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, що свідчить про те, що Позивачеві у даній справі пенсія має обраховуватись із застосуванням показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2013, 2014, 2015 роки.

Аналогічна правової позиції висловлена у постанові Верховного Суду України від 31 березня 2015 року у справі №21-612а14, яка відповідно до приписів статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії Відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні сумі 1197,91 грн за 2007 рік при призначенні Позивачу пенсії за віком у 2016 році є протиправними.

Положеннями ст.159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову.

За приписами п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

За приписами ч.10 ст.183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 41, 183-2, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Правобережного об"єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві залишити без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 14 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Ухвала складена в повному обсязі 14 червня 2017 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.