Справа № 523/2373/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 523/2373/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Середа І.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірною відмову у перерахунку пенсії, скасування рішення та зобов'язання провести перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одеси (далі - Пенсійний фонд), в якому просив:

- визнати неправомірною відмову у проведенні перерахунку призначеної пенсії, відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, що була чиною на час призначення пенсії;

- скасувати рішення №21 від 01 лютого 2017 року «Про відмову у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов'язати здійснити, відповідно до вимог ст.37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії - 2008 рік) починаючи з 01 грудня 2015 року, перерахунок призначеної пенсії у розмірі 90 % від суми заробітної плати, на яку нараховується внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу - начальника Саратського районного управління юстиції Одеської області, виходячи із розміру заробітної плати 3 822 грн., зазначеної у довідці від 17 січня 2017 року за №052-08-28, виданої Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах ніж ті, з яких їм призначено пенсію та виплатити її починаючи з 01 грудня 2015 року з урахуванням вже виплачених сум пенсій.

В обґрунтування позову зазначено про обов'язок пенсійного органу, під час перерахунку пенсії, застосовувати при вирішенні спірних правовідносин статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723) в редакції, яка діяла на час призначення пенсії (березень 2008 року).

На думку позивача, застосування нового Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ та тих обмежень, які були введені п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року, не буде відповідати принципам верховенства права.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову - про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження, у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.197 КАС України, у зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке прийняте в порядку скороченого провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена на наступних підставах.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що з березня 2008 року позивач перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію за віком в порядку та на умовах, передбачених статтею 37 Закону № 3723, який діяв на момент призначення пенсії. Пенсія була призначена в розмірі 90 відсотків від суми його заробітної плати, з якої були сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

24 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії з підстав зростання заробітної плати працюючих державних службовців. До заяви надав довідку від 17 січня 2017 року за №052-08-28, виданої Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах ніж ті, з яких їм призначено пенсію.

Рішенням від 01 лютого 2017 року за № 21 Пенсійний фонд відмовив ОСОБА_1 у перерахунку пенсії. Мотиви даної відмови полягають у тому, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02 березня 2015 року (далі - Закон № 213) у зв'язку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних на загальних підставах, норми щодо пенсійного забезпечення осіб яким призначено пенсію відповідно до Закону №3723 втратили чинність. У зв'язку з чим, з 01 червня 2015 року в порядку та на умовах, визначених вказаним законом пенсії не призначаються, а раніше призначені не перераховуються. Крім цього, відповідач вказав, що новим Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ, який набрав чинності з 01 травня 2016 року, не передбачено проведення перерахунку пенсій державних службовців (а.с.30-31).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції погодився з доводами відповідача та зазначив, що ст.37-1 Закону №3723, згідно якої пенсіонер просить перерахувати пенсію, з 01 червня 2015 року втратила чинність, а новим Законом України «Про державну службу» не передбачено проведення перерахунку пенсії.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції, яка викладена у судовому рішенні, відповідає вимогам ст.159 КАС України, виходячи з наступного.

Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року №76-VIIІ (далі - Закон №76), який набрав чинності з 01 січня 2015 року, стаття 37-1 Закону №3723 викладена у такій редакції:

«Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Вимоги щодо прийняття такого нормативного акта Кабінетом Міністрів України виконані не були.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону № 213, у разі неприйняття до 01 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

При цьому, слід зазначити, що Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VІІІ (набрав чинності з 01 травня 2016 року, (далі - Закон №889)) визнано Закон №3723 таким, що втратив чинність, крім окремих положень статті 37, що на цей час застосовується при первинному призначенні пенсії до осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Тобто, стаття 37-1 Закону № 3723, на якій ґрунтуються позовні вимоги позивача, з 01 травня 2016 року втратила чинність.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час підвищення посадових окладів державним службовцям та на час звернення позивача до пенсійного органу за перерахунком пенсії, на підставі статті 37-1 Закону № 3723, зазначена норма втратила чинність.

Колегія суддів також зазначає, що діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

Так, в Рішенні Конституційного Суду України №1-рп/99 від 09 лютого 1999 року чітко визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Слід звернути увагу, що Закон №889, який регулює правовідносини державної служби, не містить окремого порядку перерахунку пенсій державним службовцям.

Стаття 90 цього Закону передбачає, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058).

Отже, пенсії, призначені згідно із Законом №3723, перераховуються у випадку, якщо її складові (надбавки, підвищення, доплати тощо) змінюються на законодавчому рівні.

Враховуючи викладені норми законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи справу по суті дійшов законного та обґрунтованого висновку щодо правомірності дій відповідача, оскільки останній діяв у відповідності до ст.19 Конституції України та на законних підставах відмовив у перерахунку пенсії, так як на час звернення за таким перерахунком положення статті 37-1 Закону №3723 втратили чинність, тому у суб'єкта владних повноважень відсутні підстави для їх застосування.

При вирішенні даного спору, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якій Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції порушив та обмежив право ОСОБА_1 на перерахунок призначеної пенсії є безпідставним, оскільки, з урахуванням діючого законодавства, такий перерахунок не може бути здійснений.

Також колегія суддів бажає зазначити, що відмова суб'єкта владних повноважень у перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку позивач отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Оскільки усі обставини, що входять до предмета доказування у справі, встановлені судом першої інстанції на підставі повного та всебічного дослідження наявних у справі доказів, які відповідають ознакам належності та допустимості, цим обставинам надана правильна юридична оцінка, то підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.10 ст.183-2 КАС України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Отже, у зв'язку з оскарженням рішення суду першої інстанції, яке прийняте у скороченому провадженні, дана постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірною відмову у перерахунку пенсії, скасування рішення та зобов'язання провести перерахунок пенсії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова