Справа № 463/5614/16-а
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6334/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій протиправними,-

В С Т А Н О В И В :

01 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, в якому просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова (що підтверджені у його листі-відповіді №9869/03-17 від 16.11.2016) щодо відмови їй у здійсненні з 01.12.2015р. перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції чинній на момент призначення пенсії та на момент виникнення права на перерахунок) у розмірі 80% суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії, на підставі її заяви від 04.11.2016р., а також довідок від 02.11.2016 № 7485/1/12-16 та від 27.10.2016 р. № 7254/1/13-05, у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Крім того, просила зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної їй пенсії державного службовця відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції чинній на момент призначення мені пенсії державного службовця), у зв'язку з підвищенням зарплати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» на підставі довідок від 02.11.2016 № 7485/1/12-16 та від 27.10.2016р. № 7254/1/13-05, починаючи з 01 грудня 2015 року згідно п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» (в редакції, чинній на момент призначення мені пенсії державного службовця).

Також просила зобов'язати відповідача виплатити недоплачену частину пенсії, починаючи з 01.12.2015 року, при цьому із збереженням того відсотку заробітку для обчислення пенсії держслужбовця, який був передбачений на момент її призначення статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції чинній на час призначення мені пенсії державного службовця), тобто - 80%, та із збереженням максимального розміру пенсії держслужбовця на рівні кратному десяти прожитковим мінімумам, установлених для осіб, які втратили працездатність, що було передбачено ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (в редакції чинній на час призначення мені пенсії державного службовця), з наступним переглядом відповідачем розміру її пенсії державного службовця у зв'язку з зміною розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та наступним перерахунком пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, виходячи із 80% суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Ухвалою від 11 травня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова адміністративний позов ОСОБА_2 до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України м. Львова про покладення обов'язку на відповідача здійснити їй перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2015 року по 31.05.2016 року включно залишив без розгляду.

Постановою від 11 травня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова відмовив за безпідставністю у задоволенні позову ОСОБА_2 до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України м. Львова про визнання протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку її пенсії, як державного службовця з наступним переглядом відповідачем розміру її пенсії державного службовця у зв'язку із зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та наступним перерахунком пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців, виходячи із 80% суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що суд при прийнятті рішення керувався одними доказами та не брав до уваги інші, що свідчить про неповне з'ясування обставин справи.

Так, суд прийняв до уваги Закон України «Про державну службу» № 889-VI11 від 10.12.2015 р., який вступив в силу з 01.05.15 р.. Хоча п.10, 12 Прикінцевих положень зазначеного Закону зберігається право на призначен ня пенсії відповідно до ст.37 Закону України № 3723.

При цьому, суд не врахував її посилання на ст.58 Конституції України , яка говорить, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі крім випадків,коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність ... а не у випадку погіршення становища.

Крім того, ОСОБА_2 зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 р.№1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст.58 Конституції України визначено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набран ня цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності,тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт ,під час дії якого вони настали або мали місце. Це свідчить про те , що Закони України та Постанови Кабінету Міністрів , які набрали чинності після її виходу на пенсію, стосуються тих держслужбовців , що виходять або будуть виходити на пенсію під час дії даних нормативно-правових ак тів.

Апелянт покликається також на Постанову Кабінету Міністрів «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» № 622 від 14.09.2016р., в якій встановлено порядок призначення пенсій окремим категоріям осіб з 01.05.2016р. і на підставі якої втратила чинність Постанова КМУ № 865. Але це не свідчить про відмову держави нести відповідальність перед непрацюючими державними службовцями, як це сказано в постанові суду першої інстанції, і не стосується тих держслужбовців, які виходять на пенсію під час дії чинних норматив них актів.

З огляду на викладене, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, що відповідно до приписів ч.4 ст. 196 КАС України не є перешкодою для розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 працювала на посаді начальника Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області. Після її звільнення, з 31.03.2014 року їй було призначено пенсію по інвалідності, як державному службовцю відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» у розмірі 80% від заробітку працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

У зв'язку з підвищенням заробітної плати державного службовця на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», 04.11.2016 року вона звернулася до відповідача із заявою про перерахунок їй раніше призначеної пенсії. Разом із заявою подала довідку від 27.10.2016 року про реорганізацію Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області та довідку від 02.11.2016 року про складові заробітної плати з 01.12.2015 року начальника Головного управління Держпраці у Львівській області.

Однак, листом від 16.11.2016 року відповідач відмовив їй в перерахунку пенсії з тих підстав, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213 скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначалась пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів ПФУ щодо перерахунку пенсій призначених відповідно до Закону №3723-XII.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, відповідають фактичним обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права та є правильними.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, статтею 37-1 Закону №3723-ХІІ (у редакції, яка була чинною станом на момент призначення позивачу пенсії), передбачалось, що в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Пунктом 4 постанови КМУ «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» від 31.05.2000 № 865 (далі - Постанова №865) встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень КМУ (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності 16.01.2003 №432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом №3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії норми наведених нормативно-правових актів зазнали змін.

Зокрема, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України № 213-VIII від 02.03.2015р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» та ін.

Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу» визнано такими, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Також ст.90 цього Закону передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно постанови КМ України № 1013 від 09.12.2015р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» виключено п.4 постанови КМ України № 865 від 31.05.2000р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії».

Разом з тим, постанова КМ України № 865 від 31.05.2000р. втратила чинність у зв'язку з прийняттям постанови КМ України № 622 від 14.09.2016р., якою не передбачено проведення перерахунку пенсій державним службовцям.

Згідно Перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року, що набрав законної сили з 01 травня 2016 року, втратив чинність Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993, №52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року, що набрав законної сили з 01 травня 2016 року не містить норм, щодо перерахунку раніше призначених пенсій державних службовців.

Таким чином, з грудня 2015 року чинним законодавством України не визначено суб'єктивного права, і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11.10.2005р. згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.

Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист. Згідно зі статтею 46 Конституції України це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім'ї цих виплат у визначених законом випадках.

Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об'єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.

Таким чином, на момент звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії законодавцем скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу» та установлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Нормами останнього передбачені випадки проведення перерахунку призначених пенсій.

За наведених умов правові підстави для застосування пенсійним органом у розглядуваному випадку приписів ст.37-1 Закону України № 3723-ІІ від 16.12.1993р. «Про державну службу» в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії позивачу, є відсутніми.

Окрім цього, виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України та Верховного Суду України розуміння сутності гарантій, недопущення звуження змісту та обсягу прав громадян на пенсійне забезпечення, слід підкреслити, що правовідносини по пенсійному забезпеченню (у розгляду випадку - щодо перерахунку пенсії) виникають не в момент звернення за перерахунком пенсії, а в момент виникнення права на проведення такого перерахунку.

Оскільки з 01.06.2015р. скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про державну службу», тому на момент підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям у позивача не виникло право на перерахунок призначеної йому пенсії.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що призвело до невірного вирішення спору, а тому оскаржене судове рішення є законними та обґрунтованими, а підстави для його скасування відсутні.

В силу ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м. Львова від 11 травня 2017 року у справі № 463/5614/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а в разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В.В. Святецький

Судді Л.Я. Гудим

О.М. Довгополов

Ухвала в повному обсязі складена 14 червня 2017 року.