Справа № 370/715/16-а
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 370/715/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Мазка Н.Б. Суддя-доповідач: Троян Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Макарівського районного суду Київської області від 07 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

1) визнати незаконними дії Управління праці та соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації Київської області з ненарахування та невиплати ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 20 жовтня 2014 року по теперішній час;

2) зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 20 жовтня 2014 року по теперішній час в розмірі прожиткового мінімуму для інвалідів щомісячно.

Постановою Макарівського районного суду Київської області від 07 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 15.10.2014 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, Управлінням соціального захисту населення Макарівської райдержадміністрації видана довідка №3233/01-28/46 від 15.10.2014 про те, що вона постійно проживала за адресою: АДРЕСА_2 і перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції в АДРЕСА_1 (а.с.7).

У відповідності до заяви №937 від 20.10.2014 для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, поданої ОСОБА_3, дружиною батька позивачки, зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 є: АДРЕСА_3 (а.с.38).

Відповідно до Розпорядження від 21.10.2014 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги як особі, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014, у зв'язку з зазначенням місця реєстрації та місця проживання: АДРЕСА_3, (а.с.33).

З листа-повідомлення №01.-20-357 від 11.02.2015 «Про розгляд звернення ОСОБА_4.», на ім'я останнього, вбачається, що ОСОБА_4, повідомлений про те, що 26.11.2014 відповідачем до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації надісланий запит щодо можливості призначення та виплати ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги як переміщеній особі за умови її реєстрації у м.Києві (а.с.35).

Згідно листа-відповіді №Б.13 від 16.02.2015 Макарівської райдержадміністрації Київської області про розгляд звернення ОСОБА_4, останній повідомлений про те, що 20.10.2014 ОСОБА_3, як представник сім'ї за письмовою згодою чоловіка, звернулась за призначенням щомісячної адресної допомоги, власноруч зазначивши фактичне місце проживання кожного члена сім'ї, в тому числі вказавши, що донька ОСОБА_2 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3. Відповідно довідки, виданої навчальним закладом №14-773 від 17.10.2014, ОСОБА_2 вступила на навчання до Київського Національного університету харчових технологій і з 05.09.2014 року зареєстрована за місцем проживання: АДРЕСА_3 (гуртожиток). Рішення щодо призначення допомоги буде прийнято після одержання відповіді з департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації, куди 26.11.2014 надісланий відповідний запит (а.с.8-9).

Відповідно до листа-відповіді №01-20 від 31.07.2015 Управління соціального захисту населення, вбачається, що ОСОБА_2 рекомендовано стосовно отримання допомоги переміщеним особам звернутися в управління соціального захисту за місцем реєстрації (АДРЕСА_3 (гуртожиток) у місті Києві (а.с.10).

При цьому, згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ від 03.03.2016, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом другої групи з дитинства з 01.03.2016, інвалідність встановлена до 01.03.2018 (а.с.25).

Рішенням про призначення допомоги інвалідам від 17.05.2016 Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києва державної адміністрації ОСОБА_2 призначена соціальна допомога як інваліду з дитинства другої групи згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» (а.с.55).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у відповідності до першого та другого пункту 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505 для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги, при цьому у заяві зазначаються в тому числі зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування) всіх членів сім'ї, які претендують на отримання грошової допомоги, а позивач має зареєстроване місце проживання та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3, тому підстави для задоволення позову відсутні.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Так, з метою встановлення гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VII від 20.10.2014 (далі - Закон №1706-VII) 9у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За правилами ст. 1 Закону №1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Частиною першою ст. 4 Закону №1706-VII визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (надалі - Порядок №505) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до п. 1 Порядку №505 цей Порядок визначає механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Згідно п. 2 Порядку №505 грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (далі - особа, яка переміщується), а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пунктом 5 Порядку №505 визначено, що для отримання грошової допомоги уповноважений представник сім'ї звертається до уповноваженого органу за фактичним місцем проживання (перебування) з відповідною заявою та пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік осіб, які переміщуються.

У заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім'ї, які претендують на отримання грошової допомоги: прізвище, ім'я та по батькові; число, місяць, рік народження; серія, номер паспорта громадянина України, ким і коли виданий, для іноземців або осіб без громадянства - серія, номер паспортного документа та посвідки на постійне проживання; реєстраційний номер облікової картки платника податків (не зазначається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної фіскальної служби і мають відмітку в паспорті); зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування); реквізити рахунка уповноваженого представника сім'ї в уповноваженому банку, на який перераховуватиметься грошова допомога; наявність у будь-кого з членів сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції; наявність у володінні всіх членів сім'ї транспортних засобів (механізмів), що підлягають державній реєстрації та обліку в Державтоінспекції (із зазначенням строку експлуатації з дати випуску); наявність у будь-кого з членів сім'ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює.

До заяви додається копія свідоцтва про одруження, копії свідоцтв про народження дітей та письмова згода довільної форми про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім'ї від інших членів сім'ї та згода на обробку персональних даних.

У відповідності до п. 8 Порядку №505 уповноважені органи протягом 10 днів після подання уповноваженим представником сім'ї заяви та документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, призначають грошову допомогу або відмовляють у її призначенні та надають відповідне повідомлення уповноваженому представнику сім'ї.

Інформація про призначення грошової допомоги вноситься уповноваженим органом до Єдиної інформаційної бази даних про взятих на облік осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавством передбачено право позивача, як внутрішньо переміщеної особи, яка стоїть на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення отримати грошову допомогу з дня звернення з заявою за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно за фактичним місцем проживання (перебування).

Як свідчать матеріали справи, позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою №3233/01-28/46 від 15.10.2014 (а.с. 7).

20 жовтня 2014 року ОСОБА_3, дружина батька позивачки як уповноважений представник сім'ї, звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації Київської області, для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

При цьому, у вказаній заяві зазначено зареєстроване та фактичне місце проживання ОСОБА_2: АДРЕСА_3 (а.с.38).

Відповідно до Розпорядження від 21.10.2014 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги як особі, яка переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014, у зв'язку з зазначенням місця реєстрації та місця проживання: АДРЕСА_3 (а.с.33).

Посилання позивача на те, що ОСОБА_3 помилково зазначила у заяві від 20.10.2014 місце реєстрації та місце проживання позивача: АДРЕСА_3 колегією суддів не приймається до уваги, оскільки згідно копії паспорта ОСОБА_2, остання має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 з 05 вересня 2014 року (а.с. 6).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на частину третю статті 2 КАС України, якою передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач при розгляді заяви ОСОБА_3 від 20.10.2014 діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Посилання позивача на те, що він не отримував відповідь про призначення або не призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг протягом тривалого часу, а дізнався про порушення своїх прав лише з листа Управління соціального захисту населення №01-20 від 31.07.2015, колегія суддів вважає необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Як свідчать матеріали справи, 30 січня 2015 року на Урядовій гарячій лінії зареєстровано звернення батька ОСОБА_2 - ОСОБА_4, з якого вбачається, що його донька зареєстрована в гуртожитку вищого навчального закладу, однак Управління праці та соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації Київської області відмовилось оформити його доньці соціальну допомогу як переселенцю (а.с. 34).

Крім того, як вже зазначалось вище, листом №01.-20-357 від 11.02.2015 «Про розгляд звернення ОСОБА_4.», повідомлено ОСОБА_4 про те, що 26.11.2014 відповідачем до Департаменту соціального захисту населення Київської облдержадміністрації надісланий запит щодо можливості призначення та виплати ОСОБА_2 щомісячної адресної допомоги як переміщеній особі за умови її реєстрації у м.Києві (а.с.35).

У відповідності до листа-відповіді №Б.13 від 16.02.2015 Макарівської райдержадміністрації Київської області про розгляд звернення ОСОБА_4, останній повідомлений про те, що 20.10.2014 ОСОБА_3, як представник сім'ї за письмовою згодою чоловіка, звернулась за призначенням щомісячної адресної допомоги, власноруч зазначивши фактичне місце проживання кожного члена сім'ї, в тому числі вказавши, що донька ОСОБА_2 проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3.

Таким чином, про порушення своїх прав позивач був обізнаний про не призначення адресної допомоги ще у січні 2015 року.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у березні 2017 року, тому позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду у відповідності до вимог статті 99 КАС України.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно із частиною першою ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Макарівського районного суду Київської області від 07 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М.Троян

Судді: Н.П.Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Твердохліб В.А.

Бужак Н.П.