Справа № 806/31/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" червня 2017 р. Справа № 806/31/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Котік Т.С.

Моніча Б.С.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

сторін та їх представників:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить:

1) визнати протиправними дії департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні ОСОБА_3 довідки-рахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки ЗАЗ 11027, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 та дозволу на сплату його залишкової вартості, та його переоформлення;

2) визнати поважним причину пропуску строку ОСОБА_3 для звернення з заявою до департаменту та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації та поновити її строк для звернення із заявою до департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про право викупу автомобіля марки ЗАЗ 11027, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 отриманого за рахунок коштів держаного бюджету ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

3) продовжити шестимісячний термін, встановлений законодавством, для сплати розрахункової суми для викупу автомобіля марки ЗАЗ 11027, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 зареєстрованого на ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

4) зобов'язати департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати позивачу дозвіл на сплату залишкової вартості автомобіля марки ЗАЗ 11027, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 для його викупу та переоформлення у власність.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_3 вказала на те, що листом від 14.12.2016 р. за №5558/02 Департамент праці соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації відмовив ОСОБА_3 в наданні дозволу на переоформлення автомобіля марки ЗАЗ 11027, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, яким був забезпечений ОСОБА_4- батько позивача з підстав визначених пунктом 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 (далі - Порядок № 999).

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.02.2017р. адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправними дії Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні ОСОБА_3 довідки-рахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки ЗАЗ 11027, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 та дозволу на сплату його залишкової вартості, та його переоформлення. -

- продовжено шестимісячний термін, встановлений законодавством, для сплати розрахункової суми для викупу автомобіля марки ЗАЗ 11027, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого на ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

- зобов'язано Департамент праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації надати дозвіл ОСОБА_3 на сплату залишкової вартості автомобіля марки ЗАЗ 11027, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 для його викупу та переоформлення у власність.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить постанову суду від 13.02.2017р. скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скарга Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Встановлено, що ОСОБА_3 являється донькою померлого ОСОБА_4, інваліда війни І групи, який відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.06.2006 № 999 та згідно рішення колегії Головного управління праці та соціального захисту населення від 06.05.2005 р. №16, акта приймання-передачі транспортного засобу серія МВЧ №261894 від 10.05.2005 р. отримав безкоштовно автомобіль марки ЗАЗ 11027, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Судом з'ясовано, що в 2016р. позивач звернувся із заявою до Департаменту соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо надання дозволу на переоформлення даного автомобіля на себе відповідно до положень п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 №999.

Департамент соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації листом від 14.12.2016 р. за №5558/02 відмовив позивачу в переоформленні автомобіля.

Відмова мотивована тим, що відповідно до п. 16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 №999, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений органами соціального захисту, залишається іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживав та був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його проживання і реєстрації та у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. Однак, з дня смерті батька позивача (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р.) пройшло більше шести місяців, в Департаменті соціального захисту облдержадміністрації відсутні правові підстави надати дозвіл на сплату залишкової вартості автомобіля та на його переоформлення.

Наведені обставини слугували підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду про вилучення автомобіля, отриманого інвалідом, на час звернення позивача прийнято не було, дії Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні ОСОБА_3 довідки - рахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля марки ЗАЗ 11027, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, дозволу на сплату його залишкової вартості та його переоформлення є протиправними.

З таким висновком суду першої інстанції частково не погоджується колегія суддів апеляційного адміністративного суду, виходячи з наступного.

Згідно акту приймання - передачі транспортного засобу серія МЧВ №261894 від 10.05.2005р. інваліду війни 1 групи, жителю с.В"язівка Народицького району Житомирської області, ОСОБА_4 надано безоплатно автомобіль марки "ЗАЗ - 11070", 2005р. виготовлення. При видачі автомобіля інвалід ОСОБА_4 був ознайомлений з тим, що автомобіль видається йому лише в користування та є державний майном.

Спірні правовідносини між сторонами у справі щодо умов та порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації, спеціального автотранспорту інвалідів, регулюються правовими нормами Закону України "Про реабілітацію інвалідів в України" від 06.10.2005 р. №2961-IV (далі - Закон №2961), постанови "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями" від 19.07.2006 р. №999 (далі - Порядок №999), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Статтею 1 Закону №2961 передбачено, що інвалід - це особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав.

Згідно ст. 26 Закону №2961 Держава забезпечує розробку, виробництво, закупівлю технічних та інших засобів реабілітації, спеціального автотранспорту, виробів медичного призначення для соціальної адаптації, полегшення умов праці і побуту, спілкування інвалідів, дітей-інвалідів, поширює інформацію про таку продукцію.

Відповідно до частини 3 статті 38 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, виданий безоплатно чи на пільгових умовах, у тому числі визнаний гуманітарною допомогою, за бажанням членів його сім'ї може бути переданий у їх власність безоплатно у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Технічні та інші засоби реабілітації можуть бути залишені у власності членів сім'ї померлого інваліда, дитини-інваліда в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 16 Порядку №999 (чинного на час звернення позивача до відповідача з заявою) передбачено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який:

- мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті;

- був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації;

- не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції.

Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості автомобіля з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Розрахункова сума для викупу автомобіля визначається головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції з урахуванням зносу автомобіля 0,84 відсотка за кожний повний місяць або 10 відсотків за кожний повний рік. Під час розрахунку неповний місяць користування автомобілем (незалежно від кількості днів) зараховується як повний місяць. За результатами розрахунку складається довідка-рахунок за формою, що затверджується Мінсоцполітики.

Відповідно до п. 3 Порядку №999, до членів сім'ї інваліда належать громадяни України, які проживають разом з ним, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки або піклування над неповнолітніми дітьми, а також на інших підставах, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, та місце проживання яких зареєстровано в Україні в установленому законодавством порядку.

Судами встановлено, що позивач був членом сім"ї померлого інваліда та що у нього відсутній інший автомобіль, у тому числі отриманий через Головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Також встановлено, що позивач має намір сплатити відповідні кошти для викупу автомобіля.

Зазначене не оспорюється і відповідачем.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач володів сукупністю усіх необхідних для переоформлення автомобіля підстав, тобто на отримання у власність автомобіля за умови виконання ним вимог п. 16 Порядку №999.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації щодо відмови у наданні позивачу - рахунку з розрахунковою сумою для викупу автомобіля та дозволу на сплату його залишкової вартості, його переоформлення є протиправними.

Відтак судове рішення в цій частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Разом із тим колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо продовження позивачу шестимісячного терміну, встановленого законодавством, для сплати розрахункової суми для викупу автомобіля з поважності причин пропуску строку такого звернення до відповідача по питанню викупу автомобіля.

Суд першої інстанції продовжуючи строк виходив з того, що причини пропуску позивачем строку для подачі заяви до відповідача про переоформлення автомобіля є поважними, тому такий строк підлягає продовженню, не навівши при цьому мотивів, які саме причини є поважними.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити з цього приводу наступне.

Як вбачається з наданих сторонами доказів, відповідач не повідомив позивача про його право після смерті інваліда, як члена сім'ї, який проживав за місцем проживання інваліда, переоформити автомобіль на своє ім'я за умови сплати його залишкової вартості, а у разі неможливості сплати залишкової вартості про обов'язок повернути Головному управлінню праці та соціального захисту населення облдержадміністрації автомобіль у повному комплекті та про необхідність звернутись до управління праці та соціального захисту населення для вирішення зазначеного питання. Таким чином, позивач не був обізнаний про можливість скористатись правом на викуп автомобіля і що це право обмежено шестимісячним строком.

Також встановлено, що рішення суду про вилучення автомобіля, отриманого інвалідом, на час звернення позивача прийнято не було.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Таким чином, саме на відповідача, який виконує державні функції в соціальній сфері, покладено обов'язок запропонувати позивачу скористатись правом, яке виникло в неї на отримання автомобіля, вказавши спосіб його реалізації із наданням довідки-рахунку за формою, що затверджується Мінсоцполітики, як це визначено п. 16 Порядку.

Судом також взято до уваги, що позивач, після смерті чоловіка лікувалась та також отримала групу інвалідності та що їй не було повідомлено відповідачем, яку суму необхідно сплатити для переоформлення на себе автомобіля.

За таких обставин шестимісячний строк пропущено через бездіяльність відповідача, внаслідок чого позивач не зміг скористатись гарантованим державою правом.

Крім того колегія суддів вважає необхідним зазначити, що на час смерті ОСОБА_4 на ІНФОРМАЦІЯ_1 року, були чинними норми п.16 Порядку №999 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2008 р. №387, які передбачали, що іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним до спеціального фонду державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції вартості одержаного автомобіля з урахуванням ступеня його зношення та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Тобто, норми Закону не передбачали обов'язку членів сім'ї інваліда саме у шестимісячний строк з моменту смерті інваліда сплатити вартість автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом.

Колегія суддів зазначає, що діючим законодавством не передбачено можливості продовження встановленого шестимісячного строку з дня смерті інваліда для сплати до бюджету розрахункової суми судовим рішенням. З огляду на викладене вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації визначити розрахункову суму для викупу спірного автомобіля та видати такий розрахунок.

Суд першої інстанції не врахував зазначені обставини та ухвалив помилкове рішення про продовження шестимісячного строку звернення до відповідача по питанню викупу автомобіля.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 3, 202 ч. 1 п. п. 4 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, внаслідок порушення норм процесуального права, невірно вирішив справу в цій частині, внаслідок чого постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з ухваленням у цій частині нової - про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "13" лютого 2017 р. скасувати в частині продовження шестимісячного строку для сплати залишкової вартості автомобіля та прийняти в цій частині нову постанову про відмову у позові.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: Т.С. Котік

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" червня 2017 р.