Справа № 127/13256/16-а
Суддя: Ан О. В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/38/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Ан О.В.,

при секретарі Бородіч О.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Назаренка Руслана Володимировича

експерта ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дії та бездіяльності. Викладені в позовній заяві вимоги мотивовано тим, що позивач звільнений з військової служби за вислугу 26 років, та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду у Вінницькій області, та станом на 16.05.2016 року отримує пенсію в розмірі 2365,05 грн. визначену ГУПФ у Вінницькій області. В своєму позові позивач посилається на постанову КМУ від 23.04.2012 р. №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» Постанова передбачає поетапне підвищення основного розміру пенсії ОСОБА_1, в розмірі 1751,89 грн., з урахуванням підвищення на 11% з 01.07.2012р., збільшивши його на 23% з 01.09.2012р., а з 01.01.2013р. збільшивши на 35%. За даними виписки розрахунку пенсії з пенсійної справи позивача №1955, йому стало відомо, що всупереч вимогам постанови КМУ від 23.04.2012 року, №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що 01.01.2013 року здійснено одноразове підвищення пенсії в розмірі 35% до основного розміру пенсії в розмірі 1751,89 грн. (68% грошового забезпечення за вислугою 26 років військової служби ), в сумі 613,16 грн., без підвищення до основного розміру пенсії позивача на 11 відсотків з 01.07.2012 року та 23% з 01.09.2012 року.

29.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ у Вінницькій області, в якому просив роз'яснити діючий порядок відсоткового підвищення, його пенсійного забезпечення відповідно до вимог постанови КМУ №355., та вказати на підставі яких розрахунків, нормативних актів ГУНП у Вінницькій області здійснило підвищення його основного розміру пенсії в один етап на 35%. На даний лист ОСОБА_1, отримав відповідь за підписом заступника начальника головного управління Дикої Л. у якій зазначено, що за відповідною посадою юрисконсульта підрозділів СБ України, з якої він звільнився за вислугу 26 років військової служби, станом на 01.04.2012 року, розмір грошового забезпечення становить 5416,24 грн. Відповідно максимальний розмір підвищення пенсії в три етапи становить 1931. грн. Враховуючи позитивну відповідь заступника начальника ГУПФ, з метою усунення грубих порушень мого права на належне пенсійне забезпечення визначеного постановою № 355, допущеного рутинною бездіяльністю та грубою недбалістю посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду, позивач 28.04.2016 року звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду про підвищенні пенсії в три етапи. У своїй заяві від 28.04.2016 року ОСОБА_1 просив підвищити пенсію на 595,64 грн., крім цього, в своєму зверненні просив вирішити питання про негайне проведення виплати різниці за минулий час в розмірі 26208,16 грн., у зв'язку із недбалого ставлення працівників ГУПФ у Вінницькій області до виконання своїх службових обов'язків, щодо поетапного підвищення основного розміру пенсії на 11% і 23%. На дане звернення Пенсійний Фонд України вніс пропозицію, щодо розстрочення виплати зазначеної недорахованої суми пенсії з виплатою різниці щомісячно до нового розміру основної пенсії з врахування підвищення. 15.05.2016 року позивач отримав відповідь про поетапне підвищення основного розміру його пенсії на 11% та 23% та неправомірно відмовляє в поетапному підвищенні основного розміру пенсії.

05.05.2017 року ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовоних вимог та просив стягнути з ГУПФУ у вінницькій області на його користь 32758 гр-н 20 коп. невиплаченої суми пенсійного забезпечення.

В судовому засідання позивач, підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові та просив суд задовольнити його вимоги.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з пвдстав вказаних у письмовому запереченні, просив винести рішення яким відмовити в задоволенні позову.

Експерт ОСОБА_3 вказала, що вона не може надати належний експертни висновок через недосконале викладення Постанови КМУ від 23.04.2012 року.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити з наступних підстав. Так судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовим пенсіонером СБ України з грудня місяця 1998 року, та звільнений з військової служби за вислугою 26 років. Відповідач відмовив ОСОБА_1 в задоволенні вимог ОСОБА_1, т та вказав, що його пенсію відповідно до Постанови КМУ від 23.04.2012 р. №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 1 липня 2012 року основні розміри пенсій підвищувалися на 11%, з 1 вересня 2012 року пенсію , уже підвищену на 11% збільшити на 23%, та з 1 січня 2013 року пенсію, підвищену на 11% та підвищену на 23% підвищити на на 35%. За звернення позивача відповідач надав відповідь про проведення поетапного підвищення основного розміру його пенсії в повному обсязі, та підстав для доплати немає ( на 11-14 а.с. ).

Згідно Постанови КМУ від 23.04.2012 р. №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», установлено з 1 липня 2012 р. підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон), крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 р. до 23 відсотків та з 1 січня 2013 р. до 35 відсотків. Підвищення до пенсії у разі втрати годувальника встановлюється незалежно від дати її призначення, якщо такому годувальнику призначено пенсію відповідно до Закону до 1 липня 2012 року. При цьому розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 р. N 45

Отже п. 2 Вказаної Постанови дає роз"яснення у який спосіб повинно бути розраховано розмір пенсії, яку в подальшому належить збільшувати. п. 1 постанови зазачає етапи збільшення розміроміру пенсії призачених військовослужбовцям і членам їх сімей, а саме з 1 липня 2010 року - 11% , з 1 вересня 2012 року - 23% і з 1 січня 2013 року - 35%. При цьому зазначено , що підвищенню підлягає пенсія визанчена раніше - базова ( до збільшення її на 11%) , а послідовність ( єтапи) перераховуються через кому. З аналізу зазаченої норми права суд вважає, що законодавець визначив порядок підвищення пенсії, призначеної до підвищення, як базової, яка в подальшому підвищується з 1.07.2012 року на 11% , з 1.09.2012 року базова пенсія підвищується на 23%, а з 1.01.2013 року базова пенсія підвищується на 35% . Іншого порядку підвищення пенсії Постанова не зазначає. Тому суд вважає, що вимоги позивача про інший порядок поетапного підвищення пенсії , а саме посилань на зміни базової ( первісно визначеної пенсії) постанова не має. Тому твердження позивача, що підвищену на 1.07.2012 року пенсію належить в подальшому збільшити 1.09.2012 року на 23 %, а збільшену 1.09.2012 рокупенсію ще раз 1.01.2013 року збільшити на 35% є хибним і таким, що не базується на правових підставах. Отже в зхадоволенні позвоних вимог ОСОБА_1 про ви знання проти правною бездяльності головного управління пенсійонго фонду України у Вінницькій області та зобов"язанні ГУ ФПУ провести підвищення пенсії позивача належить відмовити. Суд приймає до уваги, що підвищеня пенсії позивача відбулось у відповідності по визнченого способу. Підстав для проведення перерахунку, стягнення додаткових коштів з відповідача суд не вбачає.

Згідно зі ст. 17 КАСУ,компетенція адміністративних судів поширюється на: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; 4) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом; 5) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Отже вимоги позивача про стягнення з відповідача 32758 гр-н невиплаченої суми пенсіного забезпечення, висунуті ОСОБА_1 в заяві про збільшення позовних вимог від 05.05.2017 року не підлягають задоволенню через обрання позивачем неправильного способ захисту права.

Тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити.

судові витрати належить залишити за позивачем.

На підставі викладено та керуючись Постановою КМУ від 23.04.2012 р. №355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.ст. 17, 159, 160, 162, 163, 183-2 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії відмовити, стягнення коштів - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Постанова суду може бути оскаржена через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з моменту винесення.

Суддя: