Справа № 2а-3490/10/1870
Суддя: Кривенда О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

23 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у складі:

головуючого Кривенди О.В.,
суддів:Волкова О.Ф., Гриціва М.І., Гуменюка В.І., Лященко Н.П., Охрімчук Л.І., Прокопенка О.Б., Сімоненко В.М.,

при секретарі судового засідання Ключник А.Ю.,

за участю: ОСОБА_9,

представників відповідачів - Зимовець Н.В., Олефіренко О.М., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації (раніше - управління праці та соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації; далі - Управління, РДА відповідно) про роз'яснення постанови Верховного Суду України від 14 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_12 до РДА, Управління про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2005 року ОСОБА_12 звернулася до суду з позовом, у якому просила з урахуванням уточнення позовних вимог поновити її на посаді соціального інспектора - спеціаліста 1 категорії Управління (далі - соціальний інспектор), зобов'язати відповідача перевести її на посаду головного державного соціального інспектора відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1098 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Суди розглядали справу неодноразово.

Вищий адміністративний суд України постановою від 22 липня 2015 року та додатковою постановою від 23 вересня 2015 року рішення судів попередніх інстанцій у цій справі скасував та задовольнив позов частково: поновив ОСОБА_12 на посаді соціального інспектора з 17 січня 2005 року, а в частині позовних вимог про стягнення з Управління на її користь середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Сумський окружний адміністративний суд ухвалою від 12 жовтня 2015 року призначив справу до розгляду на 28 жовтня 2015 року.

26 жовтня 2015 року Управління подало до суду клопотання про закриття провадження у цій справі у зв'язку зі смертю позивачки (24 жовтня 2015 року). Обґрунтовуючи вказане клопотання, відповідач зазначив, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, а тому відповідно до пункту 5 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) провадження у справі підлягає закриттю.

Сумський окружний адміністративний суд ухвалою від 28 жовтня 2015 року закрив провадження у справі. У своєму рішенні суд першої інстанції послався на пункт 1 частини першої статті 1219 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), за правилами якого до складу спадщини не входять права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема і особисті майнові права, та зазначив, що правовідносини, які є предметом спору, не допускають правонаступництва, оскільки право на отримання коштів, про які йдеться у позові, нерозривно пов'язане з особою та не входить до складу спадщини.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 листопада 2015 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_9, який є спадкоємцем померлої позивачки, вказуючи на те, що оскільки суд першої інстанції не вирішував питання щодо його прав, свобод, інтересів та обов'язків, то в силу вимог частини першої статті 185 КАС підстав для апеляційного перегляду справи за його скаргою немає.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 18 грудня 2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_9 звернувся до Верховного Суду України із заявою про її перегляд з підстави неоднакового застосування касаційним судом частини першої статті 1219 та частини першої статті 1227 ЦК і частин першої, другої статті 27 та частини третьої статті 28 КАС. Просив скасувати всі ухвалені у справі судові рішення та направити її на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд України постановою від 14 червня 2016 року заяву ОСОБА_9 задовольнив частково: ухвали Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2015 року, Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2015 року, Сумського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу скасував, а справу в цій частині направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

19 квітня 2017 року Управління подало заяву про роз'яснення зазначеної постанови Верховного Суду України посилаючись на те, що її зміст є незрозумілим.

Заслухавши пояснення ОСОБА_9, представників Управління та РДА, перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів вважає, що у роз'ясненні постанови Верховного Суду України від 14 червня 2016 року слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 170 КАС якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Системне тлумачення положень вказаної статті дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз'яснено у разі, якщо без такого роз'яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду України, яку просить роз'яснити заявник, з наведенням відповідних мотивів йдеться про неправильне застосування нижчестоящими судами норм матеріального права, а саме статті 1227 ЦК, що стало підставою для скасування рішень цих судів в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та направлення справи у цій частині на новий судовий розгляд.

Отже, передбачених у статті 170 КАС підстав для роз'яснення постанови Верховного Суду України від 14 червня 2016 року немає.

З урахуванням наведеного та керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», статтею 170 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у роз'ясненні постанови Верховного Суду України від 14 червня 2016 року за заявою управління соціального захисту населення Конотопської районної державної адміністрації.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Кривенда

Судді: О.Ф. Волков В.І. Гуменюк Л.І. Охрімчук В.М. Сімоненко М.І. Гриців Н.П. Лященко О.Б. Прокопенко