Справа № 463/2723/17
Суддя: Шеремета Г. І.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

з участю секретаря с/з Козак О.В.

представника позивача Опаєць О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, просить примусово видворити громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України, та затримати громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення примусового видворення.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, діючи у групі осіб, вчинив незаконне, поза межами пунктів пропуску, перетинання державного кордону із України в Республіку Польща на ділянці відділу прикордонної служби «Рава-Руська» , в районі 629 прикордонного знаку, територія Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області, внаслідок чого 28.05.2017 року був затриманий представниками Прикордонної варти Республіки Польща. 29.05.2017 року відповідача було передано на територію України на підставі ст..ст.3,5 Угоди між Україною та Європейським Співтовариством «Про реадмісію осіб». 01.06.2017 року Жовківським районним судом Львівської області громадянина Республіки Бангладеш ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного штрафу.

Крім того, просить врахувати, що підставою для видворення та затримання з метою видворення відповідача є ще й те, що останній і в подальшому буде ухилятися від виїзду за межі території України, і спробує ще раз незаконно перетнути державний кордон України, оскільки у нього відсутня можливість самостійно повернутися на Батьківщину у зв'язку із нестачею коштів для легального повернення на територію Республіки Бангладеш, зокрема придбання квитків, оплати інших пов'язаних з цим послуг; відсутні на території України родинні зв'язки; відсутні документи на право перебування на території України, а також легального виїзду з України; відкритий намір потрапити в країни західної Європи незаконним шляхом.

У зв'язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених в позові.

Відповідач в судове засідання з розгляду даної справи не з'явився будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду. Про причини неявки суд не повідомив. Від нього не надходило клопотань про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, оглянувши матеріали справи з'ясувавши дійсні обставини справи, постановляючи рішення відповідно до вимог ст. 163 КАС України, суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступного.

Згідно з ч.4 ст.50 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Як вбачається з копії постанови Жовківського районного суду Львівської області від 01.06.2017 року відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.204-1 КпАП України, за незаконний перетин державного кордону з України в Польщу та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

За правилами ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи документів, наданих ГУ ДМС України у м.Києві, відповідач ОСОБА_1 07.03.2017 року звернувся до Головного управління ДМС України у м.Києві із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у зв'язку з чим йому було видано довідку про звернення за захистом в Україні №007508, терміном дії до 07.07.2017 року. Наказом ГУ ДМС України у м.Києві від 27.03.2017 року №127 відповідачу ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Вказаний наказ оскаржено ОСОБА_1 12.04.2017 року шляхом звернення з відповідною скаргою до ДМС України. На даний час рішення за результатами скарги не прийнято.

Відповідно до п.3 ст.1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов'язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Зважаючи на те, що на момент незаконного перетину кордону у відповідача були наявні документи, які засвідчують законність його перебування на території України, і крім того, на розгляді ДМС України знаходиться скарга відповідача щодо відмови в оформленні йому документів про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, кінцеве рішення по якій не прийнято, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для видворення, а відтак і тимчасового затримання з метою видворення, а тому в задоволенні позову відмовляє в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 7-14, 50, 69-71, 86, 159-163, 167, 183-7 КАС України, -

постановив:

В позові - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя: Шеремета Г. І.