Справа № 806/1610/17
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову в забезпеченні позову)

12 червня 2017 року Житомир Справа № 806/1610/17

Категорія 6.3

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Капинос О.В. , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції, Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, вилученння записів із реєстру,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції, Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 на ім"я ОСОБА_2.

В обґрунтування позову позивач вказала, що державна реєстрація права власності на зазначені земельні ділянки на ім"я ОСОБА_2 порушує її права у зв"язку з тим, що зареєстровані на ім"я ОСОБА_2 земельні ділянки внесені в Державний земельний кадастр таким чином, що вони накладаються на земельну ділянку, яка знаходиться у її власності. Площа накладки складає 0,2398 га.

Одночасно, позивач подала клопотання, в якому просить здійснити заходи забезпечення позову у вигляді заборони вносити в запис про право власності № 456748 від 25.03.2013 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 (для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,25 га) та в запис про право власності № 455231 від 25.03.2013 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 (для ведення особистого селянського господарства площею 0,3017 га) будь-яких відомостей щодо переходу права власності на зазначені земельні ділянки з ОСОБА_2 на третіх осіб. Позивач вказує, що зазначений спосіб забезпечення позову є необхідним в зв"язку з тим, що ОСОБА_2 постійно вчинюються дії, які направлені на пошук осіб, які придбають належні йому земельні ділянки.

Суд, розглянувши клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову, вважає, що воно задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 117 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.3 та 4 ст.117 КАС України суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржується. Також адміністративний позов, може бути забезпечено шляхом заборони вчиняти певні дії.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.1 ст.117 КАС України.

За приписами п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" №2 від 06.03.2008 року, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Положення ст.117 КАС України передбачають, що обов'язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтоване клопотання сторони в тому числі із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

В обґрунтування заявленого клопотання позивачем не наведено обставин щодо необхідності забезпечення позову. Позиція позивача ґрунтується на припущеннях та не підтверджена жодними доказами.

Зокрема, позивач у позовній заяві посилається на те, що третьою особою - ОСОБА_2 вчинюються дії, направлені на відчуження зазначених земельних ділянок.

Однак, доказів на підтвердження таких обґрунтувань до позову не надано. Тобто, позивачем, доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди її правам та інтересам до ухвалення судового рішення у адміністративній справі, або, що виконання судового рішення без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим суду надано не було.

Водночас, вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суду необхідно враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням певних видів забезпечення позову.

Крім того, суд звертає увагу на те, що забезпечення позову у спосіб, в який просить позивач, заздалегідь, на період розгляду справи, вирішує справу на її користь. Відтак, задовольнивши заяву про забезпечення позову, суд фактично ухвалив би рішення без розгляду справи по суті та вийшов би за межі підстав забезпечення позову, передбачених ч. 1 ст. 117 КАС України, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Таким чином, розглянувши подане позивачем клопотання про вжиття заходів для забезпечення адміністративного позову, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов'язаності заходів до забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання позивача слід відмовити, оскільки воно необґрунтоване та не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Керуючись ст. ст. 117,118, 160,165 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Капинос