Справа № 340/143/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5760/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2017 року Верховинським районним судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання відмови відповідача у зарахуванні до сум з яких позивачу обраховано розмір пенсії, виплачені суми матеріальної допомоги на оздоровлення, соціально-побутові потреби, індексації та компенсації за невикористані відпустки неправомірною; зобов'язання перерахувати та виплачувати пенсію з включенням до заробітної плати, з якої виплачується пенсія суми допомог на оздоровлення та на соціально-побутові потреби, індексації та компенсації за невикористані відпустки за період, з яких утримувався, а також нараховувався і сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до довідки про нарахування допомог № 42/02-09/012 від 20 лютого 2017 року, починаючи з 02 серпня 2014 року виходячи із 80%, також при подальших перерахунках включати до перерахунку пенсії державного службовця матеріальну допомогу на оздоровлення та на соціально-побутові потреби, індексації та компенсації за невикористані відпустки без обмеження будь-яким кінцевим терміном.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначено, що при призначенні позивачу пенсії відповідачем не було враховано положення ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в результаті чого не було включено до розрахунку заробіток, з якого визначається пенсія, суми допомоги на оздоровлення, на соціально-побутові потреби, індексації та компенсації за невикористані відпустки, з яких були сплачені страхові внески, що порушує норми чинного законодавства.

Постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 пенсії з включенням в заробітну плату для призначення пенсії, сум матеріальної допомоги та оздоровлення та матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби, індексації заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки. Зобов'язано Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з включенням до заробітної плати, з якої виплачується пенсія - суми допомог на оздоровлення та матеріальної допомоги на соціально-побутові потреби, індексації заробітної плати та компенсації за невикористані відпустки, з яких утримувався, а також нараховувався і сплачувався збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до довідки про нарахування допомог № 42/02-09/012 від 20 лютого 2017 року, починаючи з 01 березня 2017 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановлено стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені нею судові витрати судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем - Косівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Судом апеляційної інстанції заслухано суддю-доповідача, досліджено матеріали справи та проаналізовано доводи апеляційної скарги, внаслідок чого зроблено висновок, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 07 серпня 2014 року згідно Закону України «Про державну службу», що підтверджується розпорядженням № 113304 від 11 серпня 2014 року.

З довідки № 42/02-09/012 від 20 лютого 2017 року Красницької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області вбачається, що у період з липня 2009 року по липень 2014 року їй проводилися виплати матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, проводилася індексація заробітної плати та виплачувалася компенсація за невикористані відпустки, на які нараховувалися та сплачувались внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

21 лютого 2017 року позивач звернулася до Косівського об'єднаного управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з заявою про перерахунок її пенсії на підставі довідки № 42/02-09/012 від 20 лютого 2017 року.

Листом № 195/03 від 01 березня 2017 року Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки згідно статей 33, 37 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державного службовця складається із посадового окладу, доплат за ранг, надбавки за вислугу років та інших надбавок і премій. Матеріальна допомога (як на оздоровлення, так і на соціально-побутові потреби) як індексація та інші виплати не відносяться до інших надбавок, тому врахувати їх в суму заробітної плати для обчислення пенсії немає підстав (а.с.11-12).

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» пенсія державним службовцям призначається у розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державного службовця складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавку за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу(прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку(виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані, обчислені та сплачені страхові внески, суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури зарплати.

Згідно ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що зарплата-це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» та Наказу Держкомстату України №5 «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати» від 13.01.2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати, у т.ч. компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація зарплати, компенсація за відпустки, персональна надбавка та доплата за таємність входили до системи оплати державного службовця.

Таким чином, вказані позивачем виплати законом віднесені до структури заробітної плати для нарахування пенсії, з цих виплат нараховані та оплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, тому ці виплати необхідно включати в їх зарплату при призначенні пенсії.

Обґрунтованість вимог позивача щодо включення до складу заробітної плати суми матеріальної допомоги та індексації доходів, з метою проведення перерахунку пенсії, підтверджується також правовою позицію Верховного Суду України, що викладена у постанові від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а-11. Верховний Суд України звертає увагу на перевагу в застосуванні норм права спеціальних норм, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії: ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Одночасно, позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача при подальших перерахунках включати до перерахунку пенсії державного службовця матеріальну допомогу на оздоровлення та на соціально-побутові потреби, індексації та компенсації за невикористані відпустки без обмеження будь-яким кінцевим терміном, задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що не можуть розглядатися вимоги щодо зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв'язку із вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

Частиною 1 статті 94 КАС України передбачено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, судом першої інстанції не взято до уваги вищевказаної норми та помилково постановлено стягнути з Державного бюджету України на користь позивача понесені нею судові витрати судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Враховуючи те, що відповідачем у справі є Косівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, судовий збір у розмірі 640,00 грн. належить стягнути з Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1.

У відповідності до ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно вирішено справу по суті, але з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому для забезпечення захисту прав позивача, п'ятий абзац резолютивної частини даної постанови слід змінити.

Керуючись ст. ст. 158-163, 183-2, 195, 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, ст. 201, ч. 2 ст. 205, ст. ст. 207, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області - задовольнити частково.

Змінити постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2017 року в справі № 340/143/17, виклавши п'ятий абзац резолютивної частини постанови в наступній редакції.

Стягнути з Косівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

В решті постанову Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2017 року в справі № 340/143/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
І. О. Яворський