Справа № 489/6241/16-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/6241/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Кокорєв В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання дій та рішення протиправними і про зобов'язання перерахувати пенсію, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва (далі - УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва), в якому просила:

- визнати протиправними дії щодо неврахування при призначенні пенсії державного службовця суми матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, грошової винагороди, одноразових премій, компенсацій за невикористану відпустку, з яких справлялися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року єдиний соціальний внесок;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в проведенні перерахунку пенсії від 17 листопада 2016 року № 94/1;

- зобов'язати здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням «інших виплат», відображених у довідці Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 15 листопада 2016 року № 7501/04-02 з 15 вересня 2011 року (з моменту призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від заробітної плати державного службовця.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про порушення суб'єктом владних повноважень вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» (чинної на момент призначення пенсії), яка встановлювала, що «інші виплати» входять до структури заробітної плати та повинні враховуватися при призначенні пенсії.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт просить прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга може бути частково задоволена, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працювала на державній службі та з 15 вересня 2011 року їй призначена пенсія по інвалідності, на підставі Закону України «Про державну службу» (в редакції, яка була дійсна на момент призначення) в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати.

При призначенні даної пенсії відповідачем не було включено в її розрахунок «інші виплати», а саме: матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, грошової винагороди, одноразових премій, компенсацій за невикористану відпустку.

Дізнавшись про порушення свого права 16 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва про перерахунок її пенсії, на підставі довідки, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії від 15 листопада 2016 року № 7501/04-02.

В складові заробітної плати включено: матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, суму індексації заробітної плати, грошову винагороду, одноразову премію, компенсацію за невикористану відпустку (а.с.12-14).

Також, у даній довідці зазначено, що на всі виплати, які включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

За результатами розгляду вказаної заяви, Пенсійний фонд рішенням від 17 листопада 2016 року № 94/1 відмовив позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що вказані «інші виплати» не можуть бути враховані при призначенні пенсії, оскільки такі виплати не передбачені в переліку складових заробітної плати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, керуючись правовими висновками Верховного Суду України, виходив з того, що позивач має право на перерахунок пенсії із врахуванням «інших виплат», так як на ці виплати були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Також суд вважав, що, відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 має право на такий перерахунок з дати призначення пенсії, тобто з 15 вересня 2011 року, оскільки пенсія не отримана з вини органу, що її призначає.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що правова позиція суду першої інстанції про наявність у позивача права на врахування «інших виплат» при призначенні пенсії відповідає статті 159 КАС України, у зв'язку з наступним.

Як свідчать матеріали справи позивачу при призначенні пенсії у 2011 році не включили в її розрахунок матеріальну допомогу на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, грошової винагороди, одноразових премій, компенсацій за невикористану відпустку.

Отже, правовідносини, які виникли між позивачем та суб'єктом владних повноважень повинні вирішуватися відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до ст.37 вказаного Закону, пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці»).

Структура заробітної плати включає в себе основну та додаткову заробітну плату, а також заохочувальні та компенсаційні виплати (ст.2 Закону України «Про оплату праці»).

Відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу» (в редакції на момент призначення пенсії), заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, із яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, із яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані «інші виплати», які включені в довідку для нарахування та обчислення пенсії, та на які нараховані і сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, повинні бути включені до складу заробітної плати державного службовця і враховуватись при обчисленні розміру його пенсії.

Аналогічна правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 21-430а11, від 14 травня 2013 року у справі №21-125а13, від 28 травня 2013 року у справі № 21-97а13, від 06 листопада 2013 року у справі №21-350а13, від 04 березня 2014 року у справах №№21-3а14 та 21-14а14, від 03 червня 2014 року у справі №21-134а14, від 16 вересня 2014 року у справі №21-314а14, від 09 червня 2015 року №21-243а15.

Згідно з абз.2 ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Протилежний висновок апелянта з цього приводу є безпідставним та суперечить вказаним нормам пенсійного законодавства та практики Верховного Суду України.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з датою, яку визначив суд першої інстанції, зобов'язавши органи Пенсійного фонду провести перерахунок пенсії позивачу.

Так, судом визначена дата 15 вересня 2011 року, тобто дата призначення позивачу пенсії.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції керувався частиною 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка передбачає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Проте, суд помилково вважав, що спірні суми були нараховані позивачу, але не отримані нею з вини суб'єкта владних повноважень.

Сторонами у справі не заперечувалося, що нараховані суми пенсії сплачувались позивачу вчасно та в повному обсязі.

Представник апелянта, враховуючи вказані обставини, наполягав на застосуванні до спірних правовідносин строку звернення до суду, встановленого статтею 99 КАС України.

Проте, колегія суддів вважає вказаний довід апелянта таким, що суперечить ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Так, вказана правова норма встановлює, що перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним - після 15 числа.

Враховуючи, що заяву про перерахунок пенсії із врахуванням «інших виплат» та відповідну довідку подано позивачем 16 листопада 2016 року, то вона має право на перерахунок пенсії з 01 грудня 2016 року.

Не можна також погодитися з рішенням суду першої інстанції в частині визнання протиправними саме дій відповідача щодо неврахування інших виплат при призначенні пенсії, оскільки вони, ці дії, оформлені відповідним рішенням, яке і є предметом оскарження.

Слід звернути увагу на те, що п.1 ч.2 ст.17 КАС України встановлює, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема на спори юридичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження правового акта індивідуальної дії, дій чи бездіяльності.

Обов'язковою ознакою правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Дія - активна поведінка суб'єкта владних повноважень (органу чи посадової особи). Об'єктом оскарження може бути як одноразова, так і триваюча дія, яка порушує права чи інтереси позивача.

Колегія суддів вважає, що дії УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії не можуть бути визнані протиправними, оскільки ці дії без створення документа, не створюють юридичних наслідків.

Юридичні наслідки створює рішення про відмову у перерахунку пенсії, про що фактично зазначає позивач і яке повинно бути предметом оскарження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливим відмовити в цій частині позову.

Є також помилковим рішення суду першої інстанції щодо стягнення з УПФУ в Заводському районі м. Миколаєва на користь Держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом не сплачувала судовий збір, оскільки звільнена від його сплати за пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, як інвалід ІІ групи.

Кодекс адміністративного судочинства України не передбачає стягнення судового збору із суб'єкта владних повноважень на користь Держави, у разі, якщо позивач звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин справи, керуючись статтею 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції є порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва - задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 лютого 2017 року - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про визнання дій та рішення протиправними і зобов'язання перерахувати пенсію - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про відмову в проведенні перерахунку пенсії від 17 листопада 2016 року № 94/1.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва здійснити донарахування та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії державного службовця, починаючи з 01 грудня 2016 року, з урахуванням інших видів виплат (матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, грошової винагороди, одноразової премії, компенсації за невикористану відпустку, на які було нараховано страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) відповідно до довідок про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», які були подані для призначення пенсії від 14 вересня 2011 року № 5568/04-50, від 14 вересня 2011 року № 5569/04-50 та довідки від 15 листопада 2016 року № 7501/04-02 із розрахунку 90% від суми заробітку.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова