Справа № 149/612/17
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 червня 2017 року м. Київ К/800/19424/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

встановив :

Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області в частині встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в меншому розмірі, без урахування календарного періоду проходження строкової військової служби, зобов'язано відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, календарний період проходження строкової військової служби - 2 роки 26 днів та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% заробітної плати судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 29 вересня 2016 року. Зобов'язано Хмільницьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області подати до суду у місячний строк звіт про виконання судового рішення.

Судами встановлено, що 26 березня 1993 року ОСОБА_1 обрано суддею Хмільницького міського суду Вінницької області, з 02 квітня 1993 року відповідно до наказу Управління юстиції Вінницької обласної державної адміністрації від 26 березня 1993 року № 26 позивач приступив до виконання своїх обов'язків. В подальшому працював на посадах судді, заступника та голови суду до 28 вересня 2016 року.

Наказом виконуючого обов'язки голови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 вересня 2016 року № 95 на підставі постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515-VIII ОСОБА_1 відраховано зі штату суддів Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області у зв'язку із звільненням з посади судді та поданням заяви про відставку.

Відповідно до подання в.о. голови суду від 30 вересня 2016 року про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та довідки Територіального управління Державної судової адміністрації у Вінницькій області від 30 вересня 2016 року № 4-35/1319 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання складає 26 років, 03 місяці і 02 дні, з яких 24 роки 02 місяці 06 днів це робота на посаді судді, 02 роки 26 днів - проходження строкової військової служби (з 16 жовтня 1982 року по 12 листопада 1984 року).

У жовтні 2016 року позивач подав до управління Пенсійного фонду в м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області всі необхідні документи для призначення довічного грошового утримання, в тому числі, подання в.о. голови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із додатком про розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Управлінням Пенсійного фонду у м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області позивачу нараховано та призначено до виплати довічне грошове утримання у розмірі 86% від отримуваної заробітної плати.

15 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача з письмовим зверненням з приводу зарахування до стажу судді терміну строкової служби в Збройних Силах та призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% (а саме: стаж судді понад 20 років складає - 06 років 03 місяці 02 дні), проте управлінням Пенсійного фонду в м. Хмільнику та Хмільницькому районі Вінницької області надана відповідь від 21 лютого 2017 року № 8/К-10 про відмову у зарахуванні до стажу судді терміну строкової служби - 02 роки 26 днів з посиланням на те, що відповідно до частини 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453 (далі - Закон № 2453) до стажу роботи на посаді судді не входить служба у Збройних Силах. Крім того, на момент набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року, Закон № 2453, в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 193, не містять норми, якою передбачено зарахування в стаж роботи на посаді судді військової служби.

Судові рішення мотивовано тим, що відмова відповідача у проведенні позивачу перерахунку довічного грошового утримання є незаконною, оскільки законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону № 2453-VI, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової служби.

Відповідно до пункту 8 частини 4 статті 48 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (частина 6 статті 47 вказаного Закону).

Згідно із частиною 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) судді у відставці, які мають стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80 % заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж 90 % заробітку судді.

Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» від 03 вересня 2005 року № 865 визначено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 липня 2016 року (справа № 21-6664а15).

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до частини 1 статті 135 Закону № 2453 період служби у Збройних Силах не підлягає до зарахування у стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і не дають підстав вважати, що судові рішення ухвалені з порушенням норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень, в яких надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 12 квітня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак