Справа № 805/528/17-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 р. Справа №805/528/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:12:29

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Христофорова А.Б.,

при секретарі Нестеренко Н.Л.,

представника позивача Єрмольченка О.Ю.,

Стрілкової Н.В., Беспалої Г.В.,

представників відповідача Ковальчук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засідані адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.10.2016 року № яким визначене податкове зобов`язання з податку на пробуток в сумі 18 253 357,00 грн та застосування штрафних санкцій в розмірі 3 369 849,50 грн, в обґрунтування позовних вимог зазначає, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України 26.09.2016 року складено акт № 552/28-03-46-05763599 "Про результати позапланової виїзної документальної перевірки позивача з питань правомірності включення до складу витрат придбання послуг наданих агентами в сприянні укладання договорів між ПАТ «НКМЗ» та покупцями нерезидентами, правильності формування витрату фінансово-господарській діяльності по операціях з контрагентами ТОВ «Українська нафто-газова компанія», ТОВ «МЕКА МЕТАЛ СКЛО», ТОВ ВКП «МЕГАМЕТ», ТОВ «Вікоргрупп», ТОВ «РЕГІОН-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «НВП «ЛІОН ГРУПП», ТОВ «МЕГА-ЛИТ 7», ТОВ «РЕГІОН-ТРЕЙДІНГ -9» за період з 01.07.2012 року по 31.12.2015 року. З урахуванням заперечення на акт, податковим органом викладено акт перевірки у новій редакції, на підставі якого прийняте спірне податкове повідомлення-рішення. Вважає прийняте податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами підтверджується первинними та іншими бухгалтерськими документами, які, в свою чергу, були надані до перевірки, а саме: договори, специфікації, видаткові накладні, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, сертифікаті якості, платіжні доручення, тощо. Зазначає, що в акті перевірки податковим органом безпідставно надано оцінку не господарським відносинам позивача з його контрагентами, а саме господарським відносинам з контрагентами контрагентів позивача, також є помилковим твердження податкового органу щодо відсутності доказів про фактичне виконання контрагентами агентських послуг,вважає зазначене безпідставним, оскільки законодавством не передбачено перелік первинних документів які мають бути складені під час виконання агентських угод. Отже, відповідачем було протиправно сформовано податкове зобов'язання з податку на прибуток.

Відповідач через відділ документообігу та архівної роботи суду надав заперечення на адміністративний позов, мотивуючи тим, що під час проведення перевірки позивача встановлено, що позивач у спірному періоді мав господарські відносини з контрагентами, «CONSTRUCTION DEVELOPMENT LLP»; «EVROGRAD INDUSTRIES LLP»; «IMEXCOM GLOBAL LLP»;«IN COM IMPEX LLP» щодо отримання агентських послуг, та з ТОВ "Мега-Метал Скло", ТОВ "Мега-Лит-7", ТОВ "Регіон-Трейдінг-9", ТОВ "ВКП "МЕГАМЕТ", ТОВ "НВП ЛІОН ГРУПП", ТОВ "Вікоргруп", ТОВ "Регіон-Трейдінг", ТОВ "Українська нафто-газова компанія" щодо отримання товано-матеріальних цінностей. Перевіркою встановлено, відсутність доцільності понесених витрат та формування фінансового результату за проведеними операціями при наявності власних підрозділів, які здійснюють функції маркетингових досліджень та збуту продукції, а також, що товари, реалізовані в ході виконання договорів постачання, мають невідоме джерело походження. Встановлені обриви ланцюгів постачання зокрема підтверджені даними, що містяться первинних документах, наданих позивачем до перевірки (сертифікати походження товару), матеріалами перевірок та податкових інформації, отриманих від інших ДПІ міст та районів згідно запитів. Тобто відсутні витрати пов'язана з господарською діяльністю підприємства та вказані операції мають характер угоди,яка не містить в своєму складі ділової мети. Тому відповідач вважає, що сформоване на підставі акту податкове-повідомлення рішення від 20.10.2016 року № прийняті відповідно до норм діючого законодавства України та не підлягає скасуванню.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував в повному обсязі, в обгрунтування навів докази аналогічні зазначеним у заперечені на адміністративний позов.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод"( , вул. Орджонікаідзе, 5 м. Краматорськ, Донецька область,84305) пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації,є юридичною особою, перебуває на обліку платників податків в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань(т.1 а.с.15-20). та в даних правовідносинах, у відповідності до вимог ст.48 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов'язки.

Здійснює господарську діяльність відповідно до свого Статуту затвердженого в новій редакції, затвердженого загальними зборами 15 березня 2016 року, протоколом №1. Позивач є платником податку на додану вартість.(т.1 а.с.22-28).

Відповідач, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України діє на підставі положення про Державну фіскальну службу, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, у відповідності до вимог ст.48 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов'язки.

Судом встановлено, що у період з 22.08.2016 року по 19.09.2016 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України була проведена позапланова виїзна документальна перевірка позивача з питань правомірності включення до складу витрат придбання послуг наданих агентами в сприянні укладання договорів між ПАТ «НКМЗ» та покупцями нерезидентами,правильності формування витрату фінансово-господарській діяльності по операціях з контрагентами ТОВ «Українська нафто-газова компанія», ТОВ «МЕКА МЕТАЛ СКЛО», ТОВ ВКП «МЕГАМЕТ», ТОВ «Вікоргрупп», ТОВ «РЕГІОН-ТРЕЙДІНГ», ТОВ «НВП«ЛІОН ГРУПП», ТОВ «МЕГА-ЛИТ 7», ТОВ «РЕГІОН-ТРЕЙДІНГ -9» за період з 01.07.2012 року по 31.12.2015 року. За результатами вказаної перевірки було складено Акт складено акт № 552/28-03-46-05763599 від 26.09.2016 року. (т.1 а.с.29-119)

На підставі акту перевірки встановлено порушення податкового законодавства, а саме :

- пп.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44 пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2, п.138.4, 138.5, пп.138.8.1 п.138.8, пп.138.10.3 п.138.10 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України(в редакції, що діяла до 01.01.2015 року) та п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток за період, що перевірявся, на загальну суму 18 679 474,00 грн у т.ч. по періодах: за 2-ге півріччя 2012 року на суму 426 117,00 грн; за 2013 рік у сумі 10 610 880,00 грн; за 2014 рік у сумі 2 868 518,00 грн; за 2015 рік у сумі 4 773 959,00 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки № 552/28-03-46-05763599 від 26.09.2016 року, позивачем подано заперечення на акт №015/2065 від 06.10.2016 року. ( т.1 а.с.120-127).

За результатами розгляду заперечень податковим органом, було складено відповідь на заперечення № 792/10/28-03-43 від 17.10.2016 року, якою висновки акту перевірки № 552/28-03-46-05763599 від 26.09.2016 року залишені без змін. (т.1 а.с.128-135)

На підставі акту перевірки податковим органом сформовано податкове повідомлення-рішення № від 20.10.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 18 253 357,00 грн та застосування штрафних санкцій в розмірі 3 369 849,50 грн.(т.1 а.с.136)

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Податковим органом на підставі ст. 78 ПК України, проведено перевірку, як вбачається з акту перевірки, підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення став висновок податкового органу про те, що господарські операції між позивачем та його постачальниками не спрямовані на настання реальних подій, оскільки відсутній факт отримання товару від контрагентів-постачальників по ланцюгу постачання.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що спірний період охоплює взаємовідносини позивача з ТОВ "МЕГА-ЛИТ-7", ТОВ "РЕГІОН-ТРЕЙДИНГ", ТОВ "ВТП "МЕГАМЕТ", ТОВ "МЕГА-МЕТАЛЛ СКЛО", ТОВ "РЕГИОН-ТРЕЙДИНГ 9", ТОВ "НВП "ЛІОН ГРУП", ТОВ "Вікоргрупп", ТОВ "Українська нафто-газова компанія".

Судом встановлено, що 09 жовтня 2014 року між позивачем ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод"(покупець) та ТОВ "МЕГА-ЛИТ-7" (постачальник) укладено договір № 029/5525-14. Відповідно до п.1.1 зазначеного договору постачальник зобов'язується передати покупцю в установлені строки феросплавну продукцію, вказану в специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується прийняти її та оплатити в порядку, який установлений даним договором, з подальшим укладанням додаткових угод. (т. 1 а.с.137-158)

Згідно умов договору, ТОВ "МЕГА-ЛИТ-7"поставило позивачу товарно-матеріальні цінності визначені в специфікаціях та додаткових угодах для використання у виробничому циклі Позивача.

На підтвердження виконання договору, позивачем надано видаткові накладні та прибуткові ордера. Також, надані сертифікати якості на поставлені товари.

Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними.

Розрахунок за отримані товари підтверджується платіжними дорученнями, загальна сума витрат за 2014 роки становить 102 819,61 грн., за 2015 рік 15 356 415,92 грн

За наслідками господарської операції ТОВ "МЕГА-ЛИТ-7"видало позивачу податкові накладні у період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить відповідний витяг.

Вищезазначені документи на підтвердження господарських операцій надані позивачем та міститься в матеріалах справи. (т.1 а.с.160-250, т.2 а.с.1-250, т.3 а.с.1-26)

28 листопада 2013 року між позивачем ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод"(покупець) та ТОВ "РЕГІОН-ТРЕЙДИНГ"(продавець) укладено договір № 029/8340-13. Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору продавець зобов'язується передати покупцю у встановлені строки сировину кольорових металів, сплавів та феросплавну продукцію, вказаний в подальшому як товар, вказаний у специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язаний прийняти його та оплатити в порядку, установленому даним договором.(т. 3 а.с.27-39).

Згідно умов договору, ТОВ "РЕГІОН-ТРЕЙДИНГ" продало позивачу товарно-матеріальні цінності визначені в специфікації та додаткових угодах для використання у виробничому циклі Позивача.

На підтвердження виконання поставки товарно-матеріальних цінностей, позивачем надані видаткові накладні та прибуткові ордера. Також, надані сертифікати якості на поставлені товари.

Розрахунок за придбаний товар підтверджується платіжними дорученнями, загальна сума витрат за 2014 рік становить 827 761,20 грн, за 2015 рік 76 663,59 грн.

За наслідками господарської операції ТОВ "РЕГІОН-ТРЕЙДИНГ" видало позивачу податкові накладні за період з листопада 2013 року по червень 2014 року, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вищезазначені документи на підтвердження господарських операцій надані позивачем та міститься в матеріалах справи. (т.3 а.с.42-114)

29 січня 2013 року між позивачем ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод"(покупець) та ТОВ "ВТП "МЕГАМЕТ" (постачальник) укладено договір № 029/680-13. Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору продавець зобов'язується передати покупцю у встановлені строки сировину кольорових металів, сплавів та феросплавну продукцію, вказаний в подальшому як товар, вказаний у специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язаний прийняти його та оплатити в порядку, установленому даним договором.(т.3 а.с. 115-119)

Згідно умов договору, ТОВ "ВТП "МЕГАМЕТ" поставило позивачу товарно-матеріальні цінності визначені в специфікації та додаткових угодах для використання у виробничому циклі Позивача.

На підтвердження виконання правочину поставки товарно-матеріальних цінностей, позивачем надані видаткові накладні та прибуткові ордера. Також, надані сертифікати якості на поставлені товари.

Розрахунок за отриманий товар підтверджується платіжними дорученнями, загальна сума витрат у 2013-2014 році становить 1 413 212,47 грн у 2015 р. становить 6 506,20 грн.

За наслідками господарської операції ТОВ "ВТП "МЕГАМЕТ" видало позивачу податкові накладні за період з січня 2013 року по січень 2014 року, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вищезазначені документи на підтвердження господарських операцій надані позивачем та міститься в матеріалах справи.( т.3 а.с.120-177)

17 січня 2014 року між позивачем ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод"(покупець) та ТОВ "МЕГА-МЕТАЛЛ СКЛО" (постачальник) укладено договір № 029/255-14. Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору Постачальник зобов'язується передати Покупцю в установлені строки сировину кольорових металів, сплавів та феросплавну продукцію, указану в специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною даного договору, а Покупець зобов'язаний прийняти товар і оплатити його на умовах, встановлених даним Договором.

Також, 22 червня 2012 року між позивачем ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод"(покупець) та ТОВ "МЕГА-МЕТАЛЛ СКЛО" (продавець) укладено договір № 029/4657-12. Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору Постачальник зобов'язується передати Покупцю в установлені строки сировину кольорових металів, сплавів та феросплавну продукцію, указану в специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною даного договору, а Покупець зобов'язаний прийняти товар і оплатити його на умовах, встановлених даним Договором.(т.3 а.с.178- 207)

Згідно умов договору, ТОВ "МЕГА-МЕТАЛЛ СКЛО" поставило позивачу товарно-матеріальні цінності визначені в специфікаціях та додаткових угодах для використання у виробничому циклі Позивача .

На підтвердження виконання правочинів поставки товарно-матеріальних цінностей, позивачем надано видаткові накладні та прибуткові ордери. Також, надані сертифікати якості на поставлені товари.

Розрахунок за отриманий товар підтверджується платіжними дорученнями, з яких загальна сума витрат за 2013-2014 року становить 12 776 140,11 грн, за 2015 рік становить 3 987 122,00 грн.

Крім того, факт виконання умов договору, а саме його транспортування підтверджуються листами журналу ВОХР.

За наслідками господарської операції ТОВ "МЕГА-МЕТАЛЛ СКЛО" видало позивачу податкові накладні у період з січня 2013 року по листопад 2014 року, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить відповідний витяг.

Вищезазначені документи на підтвердження господарських операцій надані позивачем та міститься в матеріалах справи.(т.3 а.с.207а-250, т.4 а.с.1-250, т.5 а.с.1-250, т.6 а.с.1-170)

01 липня 2015 року між позивачем ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод"(покупець) та ТОВ "РЕГИОН-ТРЕЙДИНГ 9" (постачальник) укладено договір № 029/2975-15. Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору Постачальник зобов'язується передати Покупцю в установлені строки сировину кольорових металів, сплавів та феросплавну продукцію, указану в специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною даного договору, а Покупець зобов'язаний прийняти товар і оплатити його на умовах, встановлених даним Договором.(т. 6 а.с.171-179)

Згідно умов договору ТОВ "РЕГИОН-ТРЕЙДИНГ 9" поставило позивачу товарно-матеріальні цінності визначені в специфікаціях та додаткових угодах для використання у виробничому циклі Позивача.

На підтвердження виконання правочинів поставки товарно-матеріальних цінностей, позивачем надано видаткові накладні та прибуткові ордери. . Також, надані сертифікати якості на поставлені товари.

Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними

Розрахунок за отриманий товар підтверджується платіжними дорученнями, загальна сума витрат у 2015 р. становить 5 918 328,69 грн.

За наслідками господарської операції ТОВ "РЕГИОН-ТРЕЙДИНГ 9" видало позивачу податкові накладні за період з липня 2015 року по грудень 2015 року, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить відповідний витяг,

Вищезазначені документи на підтвердження господарських операцій надані позивачем та міститься в матеріалах справи.( т.6 а.с.180-250 т.7 а.с.1-41)

14 жовтня 2014 року між позивачем ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод"(покупець) та "НВП "ЛІОН ГРУП" (постачальник), укладено договір № 029/5575-14. Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору Постачальник зобов'язується передати Покупцю в установлені строки сировину кольорових металів, сплавів та феросплавну продукцію, указану в специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною даного договору, а Покупець зобов'язаний прийняти товар і оплатити його на умовах, встановлених даним Договором.(т.7 а.с.42-47)

Згідно умов договору ТОВ "НВП "ЛІОН ГРУП" поставило позивачу товарно-матеріальні цінності визначені в специфікаціях та додаткових угодах для використання у виробничому циклі Позивача.

На підтвердження виконання правочинів поставки товарно-матеріальних цінностей, позивачем надано видаткові накладні та прибуткові ордера. Також, надані сертифікати якості на поставлені товари.

Транспортування товару підтверджується товарно-транспортними накладними.

Розрахунок за отриманий товар підтверджується платіжними дорученнями, загальна сума витрат за 2014 р. становить 265 873,87 грн. у 2015 р. становить 4 575 782,37 грн.

За наслідками господарської операції ТОВ "НВП "ЛІОН ГРУП" видало позивачу податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить відповідний витяг,

Вищезазначені документи на підтвердження господарських операцій надані позивачем та міститься в матеріалах справи.(т.7 а.с. 48-102)

02 липня 2013 року між позивачем ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод"(покупець) та ТОВ "Вікоргрупп" (постачальник) укладено договір № 029/4780-12. Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору Постачальник зобов'язується передати Покупцю в установлені строки сировину кольорових металів, сплавів та феросплавну продукцію, указану в специфікації № 1, яка є невід'ємною частиною даного договору, а Покупець зобов'язаний прийняти товар і оплатити його на умовах, встановлених даним Договором(т.7 а.с.103- 110)

Згідно умов договору ТОВ "Вікоргрупп" поставило позивачу товарно-матеріальні цінності визначені в специфікаціях та додаткових угодах для використання у виробничому циклі Позивача.

На підтвердження виконання правочинів поставки товарно-матеріальних цінностей, позивачем надано видаткові накладні та прибуткові ордери. Також, надані сертифікати якості на поставлені товари.

Крім того, факт виконання умов договору, а саме його транспортування підтверджуються листами журналу ВОХР.

Розрахунок за отриманий товар підтверджується платіжними дорученнями, загальна сума витрат за 2013-2014 р. становить 6 497 760,55 грн, у 2015 р. становить 407 831,74 грн.

За наслідками господарської операції ТОВ "Вікоргрупп" видало позивачу податкові накладні за період з січня 2013 року по серпень 2013 року, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить відповідний витяг.

Вищезазначені документи на підтвердження господарських операцій надані позивачем та міститься в матеріалах справи.(т.7 а.с.111-239)

21 лютого 2013 року між позивачем ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод" (споживач) та ТОВ "Українська нафто-газова компанія" (постачальник) укладено договір № 37/2003-13. Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору постачальник передає споживачу природний газ, споживач зобов'язується прийняти та здійснити оплату за газ на мовах цього договору. Відповідно до п. 2.1 постачальник передає споживачу з 1 лютого 2013 року по 31 березня 2013 року газ в обсязі до 3050 тис. куб. м.(т.7 а.с.240-246)

Згідно умов договору ТОВ "Українська нафто-газова компанія" поставило позивачу природного газу у кількості та у сумі визначеному в додаткових угодах для використання у виробничому циклі позивача.

На підтвердження виконання правочинів передачі газу, позивачем надані акти приймання-передачі природного газу з газотранспортною компанією, вимоги та накладні - вимоги на товар.

Розрахунок за прийнятий природній газ підтверджується платіжними дорученнями, загальна сума витрат за 2013 рік становить 43 437 79,00 грн, за 2015 рік у сумі 407 831,74 грн.

Транспортування природного газу, який постачався за договором № 37/2003-13, здійснювалось у лютому - березні, травні - серпні 2013 на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 27.06.12 № 9-Крм-пт, укладеного ПАТ "НКМЗ" з ДП "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" (далі з урахуванням реорганізації - ПАТ "Укртрансгаз").

Під час виконання даного договору сторонами складено Акти наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі Акти), згідно яких обсяг про транспортованого газу складає: у лютому 2013 - 1050,00 тис.куб.м. (Акт від 28.02.13 № 02-13-9-Крм-пт); у березні 2013 - 2600 тис.куб.м. (Акт від 31.03.13 № 03-13-9-Крм-пт); у травні 2013 - 3100 тис. куб.м. (Акт від 31.05.13 № 05-13-9-Крм-пт); у червні 2013 - 3 200 тис. куб.м. (Акт від 30.06.13 № 06-13-9-КРМ-пт); у липні 2013 - 3 640,881 тис.куб.м.(Акт від 31.07.13 № 07-13-9-КРМ-пт); у серпні 2013 - 3 091,706 тис. куб.м. (Акт від 31.08.13 № 08-13-9-КРМ-пт).

За наслідками господарської операції ТОВ "Українська нафто-газова компанія" видало позивачу податкові накладні у період з лютого 2013 року по жовтень 2013 року, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, про що свідчить відповідний витяг.

Вищезазначені документи на підтвердження господарських операцій надані позивачем та міститься в матеріалах справи.(т.7 а.с.248-250,т.8 а.с.1-250, т.9 а.с.1-250 т.10 а.с.1-151, т.11 а.с.79-81,т.11 а.с. 50-51)

Крім того, спірний період охоплює відносин позивача з «CONSTRUCTION DEVELOPMENT LLP»; «EVROGRAD INDUSTRIES LLP»; «IMEXCOM GLOBAL LLP»;«IN COM IMPEX LLP» щодо отримання агентських послуг.

Судом встановлено, що 02.04.2010 року між позивачем ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод"(принципал) та «CONSTRUCTION DEVELOPMENT»( агент) укладено договір № 22/31 м-10, предметом якого є представництво інтересів з укладання та реалізації контрактів на постачання прокатного обладнання та запасних частин (т.10 а.с.153-167)

Згідно умов договору «CONSTRUCTION DEVELOPMENT» позивачу надані агентські послуги.

На підтвердження надання послуг, позивачем надано акти виконання агентських послуг, звіти агента про надання агентських послуг, акти виконаних робіт за контрактом.

Розрахунок за надання послуг підтверджується довідками про отримання грошових коштів, платіжними дорученнями, сума витрат за 2 півріччя 2012 року становить 94 693,31 грн, за 2013 р. становить 309 374,54 грн,за 2014 рік становить 633 452,96 грн.

Вищезазначені документи на підтвердження господарських операцій надані позивачем та міститься в матеріалах справи.(т.10 а.с.168-216)

30 листопада 2011 року між позивачем ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод"(компанія) та «EVROGRAD INDUSTRIES LLP»( агент) укладено договір № 28/43а-11, предметом якого зобов'язання агента діяти в якості торгового представника з продажу енергетичного обладнання та прокатних валків, сприяння реалізації продукції для споживачів на території Казахстану та Росії, з подальшим укладанням додаткових угод.(т.10 а.с..217-222)

Згідно умов договору «EVROGRAD INDUSTRIES LLP» позивачу надані агентські послуги.

На підтвердження надання послуг, позивачем надано звіти агента про надання агентських послуг, акти виконаних робіт за контрактом.

Розрахунок за надання послуг підтверджується довідками про отримання грошових коштів, платіжними дорученнями, сума витрат за 2 півріччя 2012 року становить 1 133 263,00 грн, за 2013 р. становить 908 949,00 грн.

Крім того, листом №1/1524 від 15.02.2013 року ДП «Державний інформаційно- аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» підтверджено, що вищезазначений договір відповідає практиці укладання зовнішньоекономічних угод про надання посередницьких послуг у торгівлі промисловою продукцією.

Вищезазначені документи на підтвердження господарських операцій надані позивачем та міститься в матеріалах справи.(т.10 а.с.224-227)

06 березня 2012 року між позивачем ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод"(компанія) та «IMEXCOM GLOBAL LLP»( агент) укладено договір № 22/20М-12, предметом якого є зобов'язання агента діяти в якості торгівельного представника з продажу обладнання та запчастин на території Іспанії, Бельгії, Бразилії, також укладено додаткові угоди, відповідно до яких, зокрема, збільшено кількість території:Німеччина,Малазія, Тайланд, та зазначено, що акті виконаних робіт є підтвердженням виконання агентських послуг (т.10 а.с.228-237)

Згідно умов договору «IMEXCOM GLOBAL LLP» позивачу надані агентські послуги.

На підтвердження надання послуг, позивачем надано звіти агента про надання агентських послуг, акти виконаних робіт за контрактом.

Розрахунок за надання послуг підтверджується довідками про отримання грошових коштів, платіжними дорученнями, загальна сума витрат у 2 півріччі 2012 року становить 15 880,96 грн, за 2013 р. становить 232 386,88 грн, за 2014 рік становить 2 195 893,40 грн.

Вищезазначені документи на підтвердження господарських операцій надані позивачем та міститься в матеріалах справи.(т.10 а.с.227-249, т.11 а.с.1-31).

10 січня 2012 року між позивачем ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод"(компанія) та «IN COM IMPEX LLP» (агент) укладено договір № 28/1М-12, предметом якого є зобов'язання агента діяти в якості торгівельного представника з продажу обладнання та запчастин на території Росії та Казахстану.(т.11 а.с.31-35)

Згідно умов договору IN COM IMPEX LLP» позивачу надані агентські послуги.

На підтвердження надання послуг, позивачем надано звіти агента про надання агентських послуг, акти виконаних робіт за контрактом.

Розрахунок за надання послуг підтверджується довідками про отримання грошових коштів, платіжними дорученнями, загальна сума витрат у 2 півріччі 2012 року становить 94 693,31 грн, за 2013 р. становить 309 374,54 грн, за 2014 рік становить 633 452,96 грн.

Вищезазначені документи на підтвердження господарських операцій надані позивачем та міститься в матеріалах справи.(т.11 а.с.36-49).

Враховуючи внесення змін у законодавство, при вирішенні справи судом використовуються відповідні норми закону, які діяли в період виникнення спірних відносин.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність це - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з абзацом другим пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до підпункту 14.1.231 п.14.1.ст.14 Податкового кодексу України, вбачається, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України (в редакції до 01.01.2015 року), об'єктом оподаткування податку на прибуток - є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу. Зазначена стаття (в редакції після 01.01.2015 року) є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України (в редакції до 01.01.2015 року) витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно п.п.138.1.1 ч.138.1 ст. 138 ПК України (в редакції до 01.01.2015 року) витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку;

Згідно п.138.2 ст.138 ПК України (в редакції до 01.01.2015 року) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно пп.138.4 п. 138 ПК України(в редакції до 01.01.2015 року), витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп.138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПК України (в реакції до 01.01.2015 року) до складу інших витрат включаються витрати, пов'язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

У відповідності до п.138.5 ст. 138 ПК України (в редакції до 01.01.2015), інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку.

Відповідно до пп. 139.1. ст. 139 ПК України, у забезпечення для відшкодування наступних (майбутніх) витрат: Фінансовий результат до оподаткування збільшується: на суму витрат на формування резервів та забезпечень для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечень на відпустки працівникам та інші виплати, пов'язані з оплатою праці, та резервів, визначених пунктами 139.2-139.3 цієї статті) відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності. Фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму витрат (крім оплати відпусток працівникам та інші виплати, пов'язані з оплатою праці, та резервів, визначених пунктами 139.2-139.3 цієї статті), які відшкодовані за рахунок резервів та забезпечень сформованих відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності; на суму коригування (зменшення) резервів та забезпечень для відшкодування наступних (майбутніх) витрат (крім забезпечень на відпустки працівникам та інші виплати, пов'язані з оплатою праці, та резервів, визначених пунктами 139.2-139.3 цієї статті), на яку збільшився фінансовий результат до оподаткування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до п.п. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Згідно з п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках,визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання,чи документ, що свідчить про суми доходу,нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до статті 44 Податкового кодексу України визначені вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності.

Так, відповідно до п.44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених вищевказаними документами.

Згідно п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України визначено, що платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV із змінами та доповненнями (далі Закону № 996- ХІV).

Згідно ст. 1 цього Закону № 996-ХІV, господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства, бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 996- ХІV, бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.

Відповідно до статті 4 Закону № 996-ХІV, бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на основних принципах, серед яких превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно частини 1 статті 9 Закону № 996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, визначає, що первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, визначені п. 2.4 Положення: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства; зміст і обсяг господарської операції, одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дозволяють ідентифікувати особу, що брала участь у здійсненні господарської операції.

Форми облікових регістрів, порядок записів у них, обробка і використання необхідної інформації визначаються відповідними нормативними документами про порядок їх застосування.

Відповідно до п. 3.7 Положення інформація про господарські операції підприємства за звітний період (місяць, квартал, рік) з облікових регістрів переноситься в згрупованому вигляді в бухгалтерські звіти, порядок складання яких установлюється відповідними нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону № 996-ХІV, фінансова звітність підприємства складається на підставі даних бухгалтерського обліку і підписується керівником і бухгалтером підприємства.

Фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ і суб'єктів малого підприємництва) складається з: балансу, звіту про фінансові результати, звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до звітів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Як встановлено судом, та не спростовано відповідачем, в підтвердження реальності господарських операцій позивачем надані до матеріалів справи документи бухгалтерського та податкового обліку: договори укладені з контрагентами, специфікації, товарно-транспортні накладні, платіжні доручення, сертифікати якості, видаткові накладні, прибуткові ордери, акти виконаних робіт, звіти тощо.

Зазначені документи відповідають наведеним вище вимогам до первинних документів згідно Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Позивачем до перевірки надавались всі вищенаведені документі, про що також свідчить зміст Акту перевірки, проте зазначені документи не взяті до уваги при формуванні висновків Акту перевірки.

Тобто, витрати понесені під час придбання ТМЦ/робіт та послуг для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, фактично здійснені і підтверджені складеними первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування бухгалтерського та податкового обліку платника податків.

Суд зауважує, що законодавством України гарантується суб'єктам господарювання вільне здійснення господарської діяльності на власний ризик та надає можливість самостійно визначати вартість витрат за отримання послуг / товарів.

Згідно ст. 627 Цивільного Кодексу України, сторони є вільними в укладанні

договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням

вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, між позивачем та контрагентами укладені договори відповідно до вимог чинного законодавства. Вищенаведені договори є чинними та не були визнані судом недійсними , крім того, були діючими на момент, виниклих правовідносин.

Як з'ясовано судом та підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності позивача є виробництво машин і устаткування для металургії.

Отримані на підставі договорів товарно-матеріальні цінності та агентські послуги використовувались позивачем в господарській діяльності, а саме у його виробничому циклі, про що свідчать надані первинні бухгалтерські документи.

Судом також з'ясовано, що продукція, що закуповувалась, не належить до основних засобів, отже на неї не заводяться інвентарні картки із зазначенням заводських номерів та паспортів, та була використана позивачем для виробництва власного товару (сировина та запасні частини).

Відсутність певних документів щодо якості товару, його технічних характеристик тощо не може свідчити про нереальність господарських операцій.

Щодо інформації про технічні характеристики, гарантійні зобов'язання, сертифікати відповідності, паспорти якості продукції до поставленого товару, суд звертає увагу, що відповідно до позиції позивача, поставлена продукція відповідала вимогам нормативно-технічної документації щодо обладнання підприємства, та повністю забезпечувала дотримання виконання виробничо-технічного процесу під час виготовлення вогнетривкої продукції для кінцевих споживачів. Виготовлення такої продукції здійснюється відповідно до технічних відомостей про виробництво з огляду на наявне обладнання підприємства, через відсутність нормативно регламентованої документації (ГОСТ, ДСТУ, ТУ і т. і.), в зв'язку з чим з боку позивача не було зауважень при поставленні товару повністю задовольняє позивача як за технічними, так і за якісними характеристиками.

Відсутність окремих сертифікатів відповідності, паспортів якості продукції, документації, яка містить технічні характеристики придбаної продукції не може мати вплив на формування платником податку на прибуток, відповідно до вимог Податкового кодексу України, та в тому числі свідчити про відсутність реального характеру господарських операцій.

Щодо доцільності отриманих агентських послуг. Позивач маючи власних кваліфікованих спеціалістів, які здійснюють функції маркетованих досліджень, звернувся за додатковою допомогою до спеціалістів «CONSTRUCTION DEVELOPMENT LLP»; «EVROGRAD INDUSTRIES LLP»; «IMEXCOM GLOBAL LLP»;«IN COM IMPEX LLP» щодо отримання агентських послуг, які мають досвід в цій галузі, що не є порушенням норм законодавства, крім того, з визначених у ст.20 ПК України, прав контролюючого органу, не вбачається можливість оцінювати професійний стан робітників підприємства.

Отримання позивачем кваліфікованих та продуктивних агентських послуг підтверджується укладеними господарськими договорами з покупцями, додатковими угодами, специфікаціями, протоколами переговорів, листами, платіжними дорученнями про оплату товарів.(т.11 а.с.165-250, т.12 а.1-127, т.13 а.с.7-199)

Зазначені обставини жодним чином не порушують договірних засад із контрагентами, жодних недоліків неналежної якості товару та послуг під час їх використання у господарській діяльності не було виявлено.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України визначають зобов'язання (в тому числі господарське зобов'язання) як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та статтею 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Всі правочини із контрагентами позивача укладені між правоздатними і дієздатними юридичними особами, не суперечать закону, їх предметами є речі, що не обмежені в цивільному обороті, а сторони під час здійснення господарських операцій мали правовий статус платників ПДВ, що зокрема підтверджується даними, розміщеними на офіційному сайті ДФС України "Електронний кабінет платника податків": https://cabinet.sfs.gov.ua/cabinet/faces/public/ reestr.jspx

Згідно із ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. А частина 3 цієї статті визначає, якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

До того ж, адміністративна та судова практика за даними питаннями виходить з презумпції добросовісності платника, яка підтримує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника. Тобто, недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами.

Відповідно до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011р. № 742/11/13-11, з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з'ясовувати, зокрема, обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції, установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції, установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому, для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (чинна назва Реєстру - Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

Відповідачем не надано інформацію щодо наявності відомостей про скасування свідоцтва про державну реєстрацію підприємств-контрагентів позивача чи визнання їх недійсними за рішенням суду на момент укладання чи виконання відповідних договорів.

Окрім того, відповідно до правової позицій Вищого адміністративного суду України, викладеного в ухвалі від 03.05.2012р. по справі № К/9991/11271/12, наявність реєстрації контрагента на час вчинення спірних операцій є свідченням наявності у них необхідного обсягу правосуб'єктності для здійснення таких операцій, тоді як перевірка проведення такої реєстрації з дотриманням вимог законодавства перебуває поза межами можливого контролю платника.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для висновків відповідача щодо відсутності реального характеру господарських операцій, здійснених між позивачем його контрагентами стали акти перевірок та податкова інформація інших податкових органів.(т.12 а.с.134-250, т.13 а.с.1-6)

Суд зазначає, що вищезазначені податкові інформації та акти не є перевіркою господарської діяльності контрагентів позивача по взаємовідносинам саме з позивачем. Суд також зазначає, що акти чи податкові інформації про неможливість проведення зустрічної звірки не є тим самим, що і результати проведеної зустрічної звірки, які є джерелом отримання податкової інформації, що статтею 83 Податкового кодексу України визначене в якості підстави для висновків під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації контролюючими органами визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок чи перевірок не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства платником податків.

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку.

Чинним законодавством України, зокрема, Податковим кодексом України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладений обов'язок здійснювати контроль за дотриманням постачальником вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, сплати податку до бюджету і в подальшому за можливі дії порушника; за будь-якими із сторін правочину не передбачено зобов'язання та не визначено права здійснення контролю показників податкової звітності однієї сторони правочину над показниками податкової звітності заявленими іншою стороною правочину, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, яка стосується кожного окремого платника податків і не може автоматично поширюватися на інших осіб, у тому числі на його контрагентів.

Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, тобто, до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник та притягнення до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та нормам чинного законодавства.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у рішеннях, позицій Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, викладених в Інформаційному листі від 20.07.2010 року № 1112/11/13-10 "Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби", наголошено на індивідуальному характері відповідальності особи та відсутності підстав для притягнення платника податків до відповідальності у зв'язку з порушенням податкової дисципліни його контрагентами.

Таким чином, недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Аналогічна правова позиція була висловлена також Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалах суду від 29.01.2014 №К/9991/81114/11, від 22.01.2014 № К/9991/37637/12, від 17.02.2014 № К/800/50945/13, від 19.02.2014 № К/800/61338/13, від 11.03.2014 №К/800/1128/14, від 03.03.2014 № К/800/12888/13, від 02.06.2014 №К/800/6497/13, від 20.05.2014 №К/800/53111/13, від 05.06.2014 №К/800/1816/13, від 11.11.2014 №К/800/1336/14.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідальність за наслідками неналежного виконання контрагентами позивача своїх обов'язків щодо несвоєчасного виконання власних податкових зобов'язань перед бюджетом не повинна бути покладена на добропорядних платників податку та не може вважатися підставою для відповідальності позивача.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не довів обставин, які б свідчили про недійсність правочинів укладених між позивачем та контрагентами, натомість, позивачем надано достатній об'єм документів, на підставі яких можливо зробити висновок про зв'язок витрат по придбанню товарів та послуг за вказаними договорами із його господарською діяльністю та фактичне використання їх у власній господарській діяльності.

В діях позивача як платника податку не вбачається порушень діючого законодавства, а господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, що підтверджується наявністю належним чином оформлених документів.

Доказів на підтвердження того, що позивач або контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов'язань по спірним операціям, та доказів відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов'язань, відповідачем до суду не надано.

У відповідності до практики Вищого адміністративного суду України та Верховного суду України позивачем доведено в судовому засіданні зв'язок зі своєю господарською діяльністю та ділову мету цих операцій, з огляду на що фіктивна діяльність позивача згідно висновків відповідача не доведена.

Таким чином, суд дійшов висновку, що за зазначеними обставинами, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що фінансово-господарські операції між позивачем та його контрагентами не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності, в зв'язку з чим, можливо зробити висновок про необґрунтованість збільшення відповідачем грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем в судовому засіданні не доведено, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення прийнято законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити у відповідності до вимог ч. 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої передбачено що, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20, 51, 69, 70, 71, 72, 86, 94, 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України № від 20.10.2016 року про збільшення суми грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 21 623 260,50 грн, у т.ч. за податковим зобов'язанням у сумі 18 253 357,00 грн та штрафними санкціями у сумі 3 369 849,50 грн.

Стягнути з Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління ДФС України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод "() витрати по сплаті судового збору у розмірі 324 348 грн. 10 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошено у судовому засіданні 09 червня 2017 року.

Повний текст постанови виготовлено 15 червня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання особами, які беруть участь у справі, копії постанови шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії до суду апеляційної інстанції.

Суддя Христофоров А.Б.