Справа № 127/20428/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/20428/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Король О.П.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

08 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Довженка О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, Управління соціального захисту населення (правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року позивач - ОСОБА_5 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії.

Вінницький міський суд Вінницької області постановою від 26.10.2016 року вказаний позов задовольнив частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу позивач та його представник заперечили проти апеляційної скарги та просили у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач є інвалідом першої групи загального захворювання з 12.06.2012 року безстроково, потребує постійного стороннього догляду, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у м. Вінниці та отримує пенсію за віком з 15.01.1990 року.

З 2012 року зареєстрована в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги департаменту соціальної політики міської ради як член сім"ї загиблого (померлого) ветерана війни, є дитиною війни, ветераном праці.

Позивач 07.06.2016 року та 17.08.2016 року звертався до відповідачів з проханням зробити перерахунок її пенсії та нарахувати відповідну щомісячну доплату - підвищити на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а також просила виплачувати щорічну одноразову допомогу до Дня Перемоги.

Відповідно до змісту листа № 193/М1 від 21.06.2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в місті Вінниці лише з 01 червня 2016 року перераховано розмір пенсії, в тому числі вказано 113 грн. як підвищення подружжю померлих учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання. Що стосується виплати разової допомоги, то зазначено, що позивач набула права на вказану допомогу після 5 травня 2016 року й підстав для виплати разової грошової допомоги у 2016 році немає.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-XII ( далі - Закон № 3551-XII).

В силу ч. 4 ст. 15 Закону № 3551-XII, членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дружинам (чоловікам) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з ч. 5 ст. 15 Закону № 3551-XII, щорічно до 5 травня членам сімей, зазначеним у пункті 1 статті 10 цього Закону, а також дружинам (чоловікам) померлих інвалідів війни, які не одружилися вдруге, та дружинам (чоловікам) померлих учасників бойових дій, учасників війни, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге, виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

За змістом ч.4 ст.17-1 Закону № 3551-XII, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до ч.4 ст.17-1 Закону № 3551-XII, особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Положеннями ч.6 ст.17-1 Закону № 3551-XII встановлено, що разова грошова допомога не виплачується в разі смерті отримувача до 5 травня або набуття громадянином статусу згідно із статтями 6, 7, 9, 10, 11 цього Закону після 5 травня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Згідно з матеріалами справи, право на виплату разової допомоги до 5 травня позивач набула до 5 травня 2012 року, а саме 25.04.2012 року, що підтверджується довідкою відділу соціального захисту населення № 1 (Центр) Департаменту праці і соціального захисту населення Вінницької міської ради №8-03-/12 353 від 25.04.2012 року, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_5 включена до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, у відділенні соціального захисту населення № 1 (Центр) як сім'я померлого ветерана війни.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовно протиправності дій Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо не включення позивача до списків осіб, які мають право на отримання разової допомоги до 5 травня та дій Управління соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради щодо відмови у виплаті позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Згідно статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність частини заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2016 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена в повному обсязі 13 червня 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.