Справа № 822/1136/17
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1136/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі :головуючого-судді суддівОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
при секретарі за участі:ОСОБА_4 представника позивача ОСОБА_5 представника управління МВС України в Хмельницькій області ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_7 до Міністерства внутрішніх справ України , управління МВС України в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України, управління МВС України в Хмельницькій області, в якому, заяви про уточнення позовних вимог (вх.№16210 від 29.05.2017 року), просить суд визнати протиправним та скасувати рішення МВС України від 19.09.2016 року про відмову ОСОБА_7 в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" та зобовязати МВС України повторно розглянути висновок управління МВС України в Хмельницькій області про призначення ОСОБА_7 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію".

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначає, що 13.05.2009 року, у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, йому призначена та виплачена одноразова грошова допомога у розмірі 3198,00 грн. 13.06.2016 року позивачу встановлена ІІ група інвалідності, повязана з виконанням службових обовязків. В жовтні 2016 року останній звернувся із заявою до управління МВС України в Хмельницькій області про виплату одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІ групи інвалідності, однак отримав від управління МВС України в Хмельницькій області лист від 12.10.2016 року № 1162/126/29/01-2016 з повідомленням про повернення МВС України висновку разом із заявою без права на виплату. Позивач вважає рішення МВС України від 19.09.2016 року про відмову ОСОБА_7 у призначенні одноразової грошової допомоги протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник МВС України в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що ОСОБА_7 пройшов первинний огляд у МСЕК в 2010 році, а повторний у 2016 році, що перевищує установлений пунктом 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою КМУ № 850 від 21.10.2015 року, дворічний строк. Вказав, що Порядок № 850 не передбачає проведення виплати одноразової грошової допомоги у випадках, коли після первинного огляду МСЕК пройшло більше двох років. Вважає, що оскаржуване рішення МВС України є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник управління МВС України в Хмельницькій області також заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_7 Крім того, 29.05.2017 року у судовому засіданні заявив клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском позивачем місячного строку звернення до суду, встановленого частиною 3 статті 99 КАС України.

Вирішуючи вказане клопотання, суд зазначає наступне.

У відповідності до приписів статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні по справі "Іліан проти Туреччини" Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду, у зв'язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звернути увагу на обставини справи.

Суд вважає, що рішення МВС України від 19.09.2016 року про відмову ОСОБА_7 у призначені одноразової грошової допомоги, яке є предметом оскарження, пов'язане не з проходженням ним публічної служби, а з призначенням одноразової грошової допомоги, виплата якої передбачена Законом України "Про міліцію", право на яку позивач набув після звільнення зі служби.

Оскільки про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивач повідомлений листом від 12.10.2016 року №1162/126/29/01-2016 року, а із адміністративним позовом звернувся до суду 13.04.2017 року, то, суд вважає, що останній не пропустив шестимісячний строк, встановлений частиною 2 статті 99 КАС України, в зв'язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наведене нижче.

Позивач - ОСОБА_7 проходив службу в управлінні МВС України в Хмельницькій області з 31.07.1988 року по 30.10.2015 року.

28.12.2008 року позивач під час проходження служби в ОВС отримав травму, що підтверджується висновком службового розслідування від 02.01.2009 року та актом № 01 про нещасний випадок від 03.01.2009 року.

Відповідно до висновку службового розслідування від 02.01.2009 року травма отримана при виконанні службових обовязків та пов»язана з проходженням служби в ОВС.

13.05.2009 року позивачу призначена одноразова грошова допомога у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності у розмірі 3198,00 грн.

Наказом управління МВС України в Хмельницькій області від 30.10.2015 року № 270 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ позивач звільнений з органів МВС в запас Збройних Сил за пунктом 64 "А" (за віком).

13.06.2016 року МСЕК в результаті повторного огляду позивачу встановила ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК серії АГ № 0017587. 29.06.2016 року військово-лікарська комісія ДУ "ТМО МВС України по Хмельницькій області" з установлення причинного звязку захворювань, травм, каліцтв у колишніх працівників органів внутрішніх справ та НП із числа осіб рядового й начальницького складу встановила причинний звязок перенесених тілесних ушкоджень у колишнього співробітника ОВС ОСОБА_7 з виконанням службових обовязків та причинний звязок захворювання позивача з проходженням служби в ОВС (Протокол № 107).

16.08.2016 року позивач звернувся до управління МВС України в Хмельницькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у звязку з встановленням ІІ групи інвалідності.

Управління МВС України в Хмельницькій області подало до МВС України висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" та Порядку № 850.

19.09.2016 року МВС України відмовило у затвердженні вказаного висновку про призначення позивачу одноразової грошової допомоги на підставі пункту 4 Порядку № 850. Підстави для відмови вказані МВС у супровідному листі від 10.10.2016 року №15/23797 про повернення управлінню МВС України в Хмельницькій області висновку та матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги.

Про зазначену відмову позивач повідомлений листом управління МВС України в Хмельницькій області від 12.10.2016 року № 1162/126/29/01-2016.

Вважаючи відмову МВС України від 19.09.2016 року протиправною, позивач, звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує зазначене нижче.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон № 565-ХІІ) держава гарантує працівникам міліції соціальний захист.

Згідно з частиною 6 статті 23 Закону № 565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою № 707 від 12.05.2007 року затвердив Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 707).

Пунктом 1 Порядку № 707 передбачено, що у разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми.

21.10.2015 року КМУ постановою № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Порядком № 707 установлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 року № 208-VIII мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку № 850.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Зазначений перелік підстав є вичерпним.

Отже, у разі установлення інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, працівник міліції позбавляється права на отримання грошової допомоги лише за наявності обставин, перелічених у пункті 14 Порядку № 850.

Суд встановив, що підставою для відмови щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу слугував пункт 4 Порядку № 850, однак ні Законом України "Про міліцію" ні Порядком № 850 не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із призначенням групи інвалідності.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Разом з тим, вказана норма Порядку № 850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження щодо визначення розміру такої допомоги в залежності від часу повторного повторного медичного огляду, в результаті якого встановлена вища група чи іншу причина інвалідності або більший відсоток втрати працездатності. При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв'язку з установленням працівникові міліції інвалідності не обмежено у часі, вирішальним є лише наявність причинно-наслідкового зв'язку між інвалідністю та службою в органах внутрішніх справ.

З 13.06.2016 року у позивача виникло право на отримання грошової допомоги в розмірі, встановленому частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" та підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850. Передбачені пунктом 14 Порядку № 850 обставини, які слугують підставами для невиплати такої допомоги, відсутні.

Пункт 4 Порядку № 850, на який посилається відповідач як на підставу відмови, регулює лише порядок визначення розміру допомоги, проте не встановлює підстави для її призначення та виплати.

Тому, зазначена норма Порядку № 850 не може слугувати підставою для відмови позивачу щодо призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" та, відповідно, щодо затвердження висновку управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про її призначення.

При розгляді справи "Кечко проти України", Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі судового розгляду спору відповідач не довів правомірності відмови у призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності, тому позовні вимоги необхідно задовольнити.

Враховуючи викладене, керуючись Конституцією України, Законом України Про міліцію", статтями 11, 99, 158-163, 167, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України від 19.09.2016 року щодо відмови ОСОБА_7 у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію".

Зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути висновок управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області про призначення ОСОБА_7 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію".

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 13 червня 2017 року

Головуючий суддя судді/підпис/ /підпис/ /підпис/ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
"Згідно з оригіналом" Суддя ОСОБА_1