Справа № 201/2362/17(2-а/201/100/2017)
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2017 рокусправа № 201/2362/17(2-а/201/100/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року по справі № 333/582/17 (№ 2-а/333/73/17) за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП у м. Дніпрі лейтенанта поліції Прохоренка Максима Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до інспектора УПП у м. Дніпрі лейтенанта поліції Прохоренка Максима Володимировича (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача, пов'язані з винесенням постанови серії ЕАА № 057950 від 05.02.2017 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП та незаконним притягненням до адміністративної відповідальності - штрафу - 255 грн., скасувати постанову серії ЕАА № 057950 від 05.02.2017 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП як незаконну за відсутністю складу правопорушення.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до УПП у м. Дніпропетровськ інспектора лейтенанта поліції Прохоренка Максима Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено частково.

Постанову по справі про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 057950 від 05 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасовано.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції звернулося з апеляційною скаргою, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просить скасувати постанову суду першої інстанції і відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення в повній мірі підтверджено даними з відеозапису з нагрудної камери поліцейського.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 197 КАС України.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 05 лютого 2017 року інспектором 3 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції у м. Дніпро Прохоренком М.В. винесено постанову серії ЕАА № 057950 по справі про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1, відповідно до якої останній, керуючи автомобілем марки «Фольксваген», номерний знак НОМЕР_1, 05 лютого 2017 року о 17:20 годині в м. Дніпро по пр. Слобожанський, 58, здійснив розворот ліворуч, перетнувши при цьому горизонтальну суцільну лінію розмітки 1.1, чим порушив вимоги п. 1.1. ПДР та п. 8.5.1 ПДР. Зазначеною постановою ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності згідно ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у сумі 255,00 грн. (а. с. 6).

Скасування вказаної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності і було предметом судового розгляду.

Постанова Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року по справі № 333/582/17 (№ 2-а/333/73/17) в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржувалась, а тому колегією суддів з урахуванням приписів ч. 1 ст. 195 КАС України не переглядається.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем жодних доказів того, що позивачем було порушено правила дорожнього руху, до суду надано не було.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Виходячи зі змісту п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР), ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з пп.1.1. розділу 34 ПДР горизонтальна розмітка (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу від п'ятнадцяти до двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

За приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, передбачених частинами 1, 2, 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом, про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 72 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, саме відповідач у справі зобов'язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Наказом № 100 від 03.02.2016 року Департаменту патрульної поліції «Про затвердження Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» регулюється порядок, зокрема порядок використання поліцейськими нагрудних камер, втому числі, і у випадку фіксування за їх допомогою відповідних правопорушень.

В той же час, відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції так і не було залучено відеозапис із нагрудної камери поліцейського на підтвердження доводів відносно правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Враховуючи те, що відповідачем, всупереч ст. 71 КАС України, і що вірно встановив суд першої інстанції, не доведено, із зазначенням конкретних та належних доказів, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що в свою чергу свідчить про протиправність складеної відносно ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності правомірним.

В той же час, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу суду першої інстанції, що положення частини 2 статті 171-2 КАС України, втратили чинність, як такі, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з рішенням Конституційного Суду № 3-рп/2015 від 08.04.2015 року, у зв'язку з чим зазначення судом першої інстанції в резолютивній частині рішення про остаточність прийнятої постанови та відсутність можливості її оскаржити є безпідставним та необґрунтованиим.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в місті Дніпрі Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2017 року по справі № 333/582/17 (№ 2-а/333/73/17) - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили у відповідності до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко