Справа № 2а/0470/1879/11
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року м. Київ К/800/25357/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу арбітражного керуючого Колошина Вадима Петровича на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_5 про скасування постанови та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2011 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №22753507 від 10.12.2010р. та повернення виконавчого напису нотаріуса №8625 про звернення стягнення на нерухоме майно до виконання.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.04.2011р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012р. скасовано рішення суду першої інстанції, позов задоволено.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився арбітражний керуючий Колошин В.П., подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене апеляційним судом рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у випадку передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії у разі ліквідації боржника - юридичної особи або арбітражному керуючому у разі визнання боржника банкрутом.

Судами встановлено, що 26.10.2007р. між ПАТ «ОТП Банк», яке є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №ML-300/570/2007, за умовами якого ОСОБА_6 отримав кредит в розмірі 121380 доларів (а.с. 5-9).

10.01.2008р. між позивачем та ОСОБА_6 укладений кредитний договір №ML-300/6/2008, за умовами якого ОСОБА_6 отримав кредит в сумі 70000 доларів (а.с 10-14).

Для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за вказаними кредитними договорами між ОСОБА_6 та позивачем був укладений договір іпотеки №PML-300/6/2008 від 10.01.2008р., відповідно до якого ОСОБА_5 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником всіх боргових зобов'язань перед позивачем за кредитними договорами (а.с. 15-17).

У зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитними договорами 28.10.2010р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис №8625 про звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Артема, 58 «б» та належить на праві власності ОСОБА_5 (а.с. 18).

Постановою головного державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 11.11.2010р. за вказаним виконавчим написом нотаріуса відкрито виконавче провадження ВП №22753507 (а.с. 19).

09.12.2011р. до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції надійшов лист арбітражного керуючого Колошина В.П., в якому повідомлено, що постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2010р. у справі №Б38/187-10 фізичну особу-підприємця ОСОБА_5 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на один рік (до 02.09.2011р.). Враховуючи викладене, запропоновано закінчити виконавче провадження ВП №22753507 на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 42, 43-44).

Постановою головного державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 10.12.2010р. виконавче провадження ВП №22753507 закінчено на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 20).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.09.2010р. ОСОБА_5 визнано банкрутом, а тому відповідач правомірно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 7 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив з того, що припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності шляхом банкрутства не звільняє його від виконання обов'язків за вимогами особистого характеру.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи.

Мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки суду не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи судами встановлено, що рішенням господарського суду позивача визнано банкрутом як фізичну особу-підприємця, в той час як боржником у виконавчому провадженні позивач виступав як фізична особа і відкриття виконавчого провадження не було пов'язане із здійсненням ним підприємницької діяльності, а тому апеляційний суд дійшов обгрунтованих висновків щодо протиправності постанови про закриття виконавчого провадження та задоволення позовних вимог.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011р. на час виникнення спірних правовідносин не діяв, його застосування до спірних правовідносин є помилковим, однак висновки суду щодо протиправності оскаржуваної постанови це не спростовує.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 210, 220, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу арбітражного керуючого Колошина Вадима Петровича відхилити, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2012р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець