Справа № 367/1830/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Саранюк Л.П. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року Справа № 367/1830/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Мілевської Т.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2010-2012 роки, починаючи з 01.12.2016 р.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19 квітня 2017 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, так як, на думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в Ірпінському ОУПФУ в Київській області.

З 2002 року позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Після виходу на пенсію позивач продовжував працювати та з його заробітної плати сплачувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З 18.03.2013 р. позивачу було призначено пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2010-2012 рр.

Листом від 01.12.2016 р. № 8970/03 Ірпінське ОУПФУ в Київській області повідомило позивача про зменшення розміру його пенсії у зв'язку зі здійсненням її перерахунку із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік.

Позивач, вважаючи протиправним здійснення відповідачем перерахунку його пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 рік, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія за віком була призначена позивачу вперше, а тому при її обчисленні підлягає застосуванню показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, у порядку ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Європейською соціальною хартією від 03.05.1996 р., ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14.09.2006 (далі - Хартія), Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Хартії визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

У п. 11 Порядку № 22-1 закріплено, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 40 Закону № 1058-ІV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Системний аналіз наведених правових норм надає підстави стверджувати, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника), на інший.

При цьому, пенсія за вислугу років Законом № 1058-ІV не передбачена та не віднесена до видів пенсії, які призначаються згідно цього Закону, а регламентована зовсім іншим нормативно-правовим актом - Законом № 2262-ХІІ.

Аналогічний правовий підхід викладено в постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 р. по справі № 21-612а14 та від 22.12.2015 р. по справі № 21-4071а15, висновки якого, у відповідності до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковими для суб'єктів владних повноважень та мають враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що у 2013 році пенсія за віком була призначена позивачу вперше, до цього часу він продовжував працювати і сплачував страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а отже, на момент призначення пенсії за віком набув право на застосування при її розрахунку показника середньої заробітної плати за попередні три роки, тобто 2010-2012 рр.

Більш того, колегія суддів звертає увагу нате, що саме такий показник середньої заробітної плати і застосовувався відповідачем при розрахунку пенсії позивача до грудня 2016 року, а в наступному змінений органом ПФУ на показник заробітної плати за 2007 рік, тобто період, який взагалі не має відношення до призначення позивачу пенсії за віком у 2013 році, що вказує на протиправність таких дій відповідача і порушення конституційного права позивача на пенсійне забезпечення в частині отримання пенсії у розмірі, визначеному законодавством.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при обчисленні пенсії позивача УПФУ повинно було застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, в порядку ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-ІV.

Доводи апелянта про те, що позивача було переведено на інший вид пенсії, а не призначено нову пенсію, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище, а також такими, що суперечать висновкам ВСУ, викладеним у постановах від 31.03.2015 р. по справі № 21-612а14 та від 22.12.2015 р. по справі № 21-4071а15.

Посилання апелянта на постанову ВСУ від 27.10.2016 р. № 345/1928/14-а колегія суддів вважає необґрунтованими і до уваги не приймає, оскільки у вказаній справі мали місце зовсім інші обставини і виниклі між сторонами правовідносини.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів перед судом правомірності своїх дій та не переконав суд у своїй правоті.

Враховуючи вищевикладене та перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 195 КАС України, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції при задоволенні даного адміністративного позову було повно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права та ухвалено рішення, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області підлягає залишенню без задоволення, а постанова Ірпінського міського суду Київської області від 19 квітня 2017 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Київській області - залишити без задоволення, а постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 14 червня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.