Справа № 408/1774/16-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Соболєв Є.О.
Суддя-доповідач - Васильєва І.А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року справа №408/1774/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Судді: Гайдар А.В.

Компанієць І.Д.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 25 січня 2017 року у справі № 408/1774/16-а (головуючий І інстанції Соболєв Є.О. ) за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач, ОСОБА_3) звернуся до Біловодського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська з вимогами про зобов'язання відповідача, яке сьогодні знаходиться на території смт. Біловодськ, вул. Філоненка, 11 Луганської області сплатити позивачу (пенсійна справа № 14486) пенсію за липень 2014 року у розмірі 8 145,89 грн. (арк. справи 2-3).

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 25 січня 2017 року у справі № 408/1774/16-а у задоволенні адміністративного позову відмовлено (арк. справи 66-67).

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції позивач (далі - апелянт) звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою в доводах якої зазначив, що судом першої інстанції під час винесення спірної постанови не враховано, що у даній справі є достатньо доказів на підтвердження факту неотримання пенсії за липень 2014 року, а саме: відривний талон та відомість на виплату пенсії за липень 2014 року № 71|901; атестат № 1135 від 28 листопада 2014 року, до того ж електроні дані пенсійної справи № 144846 містять відомості, де чітко вказано, що за липень 2014 року пенсія позивачу нарахована і не виплачена. До того ж з відповіді з Пенсійного фонду України на запит позивача до Міністерства соціальної політики України на звернення позивача повідомлено, що пенсія за липень 2014 року буде проведена після документального підтвердження з Центру поштового зв'язку № 1. Такі докази позивач суду надав, а саме: відомість на виплату пенсії за липень 2014 року № 71|901 та відривний талон відомості, але суд ці доводи до уваги не взяв. З урахуванням викладеного апелянт просив суд задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою: притягнути до участі ГУ ПФУ Луганської області для надання висновку по справі, зобов'язати відповідача нарахувати на його користь суми невиплаченої пенсії за липень 2014 року, та стягнути судові витрати за подання позову та скарги до суду (арк. справи 96-97).

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Апелянт просив розглядати справу за його відсутністю. Відповідач до суду не з'явився, належним чином повідомлений судом про розгляд справи, з урахуванням викладеного в рамках статті 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції позивач перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, що підтверджується листом управління від 30.05.2016 № 361/03/20 про прийняття на облік пенсійної справи з серпня 2014 року на підставі особисто поданої позивачем заяви від 03.09.2014 року.

Спірним питанням даної справи з урахуванням доводів апеляційної скарги є бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачу за липень 2014 року, невиплату якої останній підтверджує відривним талоном та відомостями на виплату пенсії за липень 2014 року № 71|901; атестатом № 1135 від 28 листопада 2014 року, до того ж посилається на електронні дані пенсійної справи № 144846, які на його думку містять відомості, де чітко вказано, що за липень 2014 року пенсія позивачу нарахована і не виплачена.

При цьому суд звертає увагу, що з приводу невиплати пенсії за липень 2014 року позивач вже звертався до суду з адміністративним позовом тільки до відповідача, де перебуває на обліку, а саме до управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська, де позивач був взятий на облік з 01.08.2014 року, проте 02.03.2016р. Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська відмовив у задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача окрім іншого виплатити пенсію за липень 2014 року пред'явлені до неналежного відповідача, при цьому в описовій частині наведеної постанови вказано, що належним відповідачем є управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська.

Зазначену постанову суду позивач не оскаржував, тому судове рішення в рамках статті 254 КАС України набрало законної сили.

Колегія суддів зазначає, що до взяття на облік в управлінні Пенсійного фонду України в Красногвардійському районі м. Дніпропетровська позивач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська, яке здійснювало нарахування і виплату пенсії позивачу.

З позовної заяви та долучених до неї матеріалів встановлено, що пенсія за липень 2014 року нараховувалась управлінням Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська, а тому позивач вважає, що відповідач неправомірно не виплачує йому пенсію за липень 2014 року та просить суд зобов'язати останнього стягнути на його користь з урахуванням доданих документальних доказів невиплачену за липень 2014 року пенсію, але колегія судді зазначає, що позивач впротеріч вимогам статті 106 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, не надав докази, якими обґрунтовуються посилання в позові на те, що він звертався до управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Луганська з приводу виплати нарахованої, але не виплаченої пенсії за липень 2014 року, також не надав доказів звернення до відповідача за призначенням пенсії, як і відмови у проведенні виплати зазначеної пенсії позивач не надав, а тому, з урахуванням того, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, позивачем в рамках даної справи не доведено, якими діями чи бездіяльністю відповідача його право на отримання пенсії за липень 2014 року порушено, тому його позов заявлений безпідставно та передчасно, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з постановою суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

При цьому суд звертає увагу, що в матеріалах даної справи міститься лист Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України на запит позивача до Міністерства соціальної політики України з приводу «повідомлення про підтвердження доказів, які доводять, що в липні 2014 року пенсію не сплачено», де департамент роз'яснив, що виплата за липень 2014 року буде проведена після документального підтвердження з Центру поштового зв'язку № 1 факту невиплати пенсії за липень 2014 року (арк. справи 84-86).

З урахуванням викладеного, з врахуванням вимог наведеного листа Департаменту, а також з огляду на те, що позивач не звертався до відповідача з відповідною заявою про виплату суми пенсії за липень 2014 року, а відповідач в невиплаті такої суми позивачу не відмовляв, позивач має усі законні підстави на звернення до відповідача з відповідною письмовою заявою про виплату суми пенсії з посиланням на спростовуючі докази щодо її невиплати, у тому числі: відривний талон та відомості на виплату пенсії за липень 2014 року № 71|901; атестат № 1135 від 28 листопада 2014 року, до того ж посилається на електронні дані пенсійної справи № 144846, які на його думку містять відомості, де чітко вказано, що за липень 2014 року пенсія позивачу нарахована і не виплачена.

До того ж суд звертає увагу до прохальна частина апеляційної скарги окрім вимог про зобов'язання сплатити суму боргу містить вимоги про зобов'язання суд притягнути до участі ГУ ПФУ Луганської області для надання висновку по справі, проте такі вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки суд апеляційної інстанції не має право на стадії апеляційного розгляду залучати до участі ГУ ПФУ у Луганській області, яке взагалі не було стороною по даній справі.

На підставі викладеного відповідно до вимог статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України вказані обставини є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 196, 197, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 25 січня 2017 року у справі № 408/1774/16-а, - залишити без задоволення.

Постанову Біловодського районного суду Луганської області від 25 січня 2017 року у справі № 408/1774/16-а, - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Ухвала прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Суддів: А.В. Гайдар

І.Д. Компанієць