Справа № 522/2899/17     
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 р. Справа № 522/2899/17

Категорія: 12 Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання видати посвідчення та нагрудний знак «Ветеран військової служби», -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання видати посвідчення та нагрудний знак «Ветеран військової служби».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Одеський обласний військовий комісаріат видати ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) посвідчення та нагрудний знак «Ветеран військової служби».

В апеляційній скарзі Одеського обласного військового комісаріату ставиться питання про скасування судового рішення, в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Одеського обласного військового комісаріату, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді судді військового місцевого суду Одеського гарнізону.

Наказом Міністра оборони України від 11 жовтня 2010 року №1081 підполковника юстиції ОСОБА_1 , суддю місцевого суду Одеського гарнізону звільнено у запас за п.«г» ч.7 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із проведенням організаційних заходів).

Наказом голови військового місцевого суду Одеського гарнізону від 15 жовтня 2010 року №88 «Про звільнення з військової служби підполковника юстиції ОСОБА_1 », на підставі наказу Міністра оборони України від 11 жовтня 2010 року №1081, виключено ОСОБА_1 з 31 жовтня 2010 року із списків військовослужбовців військового місцевого суду Одеського гарнізону, знято зі всіх видів забезпечення військовослужбовця та направлено для зарахування на військовий облік до Приморського РВК м. Одеси.

Відповідно до розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію начальника відділу соціального забезпечення Управління Південного оперативного командування №397 від 02 серпня 2010 року, загальна вислуга років та календарний строк служби підполковника юстиції ОСОБА_1 склала 21 рік.

10 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про видачу підполковнику юстиції запасу ОСОБА_1 посвідчення та нагрудного знаку «Ветеран військової служби», як такому, що набув з 01 листопада 2010 року статусу ветерана військової служби.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №929 від 13 лютого 2017 року було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його заяви від 10 лютого 2017 року, у зв`язку з тим, що на нього не поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки суддя військового місцевого суду ОСОБА_1 перебував на військовій службі у військовому місцевому суді Одеського гарнізону, входив до штатної чисельності Збройних Сил України, звільнений з військової служби у запас на підставі відповідного Наказу Міністра оборони України від 11 жовтня 2010 року №1081 та прослужив на військовій службі більше 20 років, відмова Одеського обласного військового комісаріату у видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку «Ветеран військової служби» є безпідставною.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 63 Закону України «Про судоустрій України», який діяв до 03 серпня 2010 року, судді військових судів перебували на військовій службі та входили до штатної чисельності Збройних Сил України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу на посаді судді військовому місцевому суді Одеського гарнізону у військовому званні підполковника юстиції.

На підставі пункту 4 розділу ХIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції від 07 липня 2010 року), пункту 1 Указу Президента України «Про ліквідацію військових апеляційних та військових місцевих судів» від 14 вересня 2010 року №900/2010 та наказу Голови Державної судової адміністрації України від 15 вересня 2010 року №135 Військовий місцевий суд Одеського гарнізону ліквідований.

На час звільнення з військової служби вислуга ОСОБА_1 складала 21 рік в календарному обчисленні.

Відповідно до пункту 12 статті 1 Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» особам, які звільняються з військової служби на підставі нормативно-правових актів, прийнятих у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, надаються такі гарантії соціального захисту: військовослужбовцям, які звільняються зі Збройних Сил України у зв`язку із реформуванням, статус ветерана військової служби надається у разі вислуги 20 років і більше у календарному обчисленні.

Пунктом 2 статті 3 Прикінцевих положень Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» визначено, що дія пункту 6 статті 1 цього 3акону поширюється на осіб, звільнених з військової служби (померлих) після 01 січня 2004 року, пунктів 2, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 11 та 12 цієї статті на військовослужбовців, які звільнені з військової служби у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України після цієї дати.

У пункті 5 частини 1 статті 5 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», який діяв на час звільнення позивача з військової служби, та діючого на даний час Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» встановлено, що ветеранами військової служби визнаються громадяни України, які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.

Згідно з положеннями пункту 1 наказу Міністра оборони України від 29 грудня 2006 року №774 «Про вдосконалення заходів з кадрового забезпечення Збройних Сил України на період 2007-2011 років» з 01 січня 2007 року військовослужбовцями, звільненими з військової служби у зв`язку з реформуванням 3бройних Сил України, вважаються військовослужбовці, які звільнені з військових частин, що розформовуються, а також у разі скорочення посад на підставі відповідних директив Міністра оборони України про проведення організаційних заходів. Звільнення цих військовослужбовців проводиться з підстав, що визначені підпунктом «г» частини сьомої статті 26 3акону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі).

Зазначений наказ Міністра оборони України на час звільнення ОСОБА_1 з військової служби був чинним, а тому його положення підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

З аналізу наведених норм вбачається, що звільнення ОСОБА_1 з військової служби (з вислугою років у Збройних Силах 21 рік у календарному обчисленні) відбулося у зв`язку з повною ліквідацією військових судів, що передбачено п.4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI, які входили до штатної чисельності Збройних Сил України, тобто у зв`язку із реформуванням останніх, у зв`язку з чим наявні правові підстави для набуття позивачем статусу ветерана військової служби та видачі йому посвідчення та нагрудного знаку «Ветеран військової служби» відповідно до норм Закону України «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України, та членів їх сімей» та Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Таким чином, відмова ІНФОРМАЦІЯ_2 у наданні позивачу статусу ветерана військової служби та видачі посвідчення і нагрудного знаку «Ветеран військової служби» є протиправною.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на відсутність у наказі про звільнення ОСОБА_1 посилання про його звільнення у зв`язку із реформуванням Збройних Сил України, разом з тим, формулювання причин звільнення на підставі п.«г» ч.7 ст. 26 3акону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з проведенням організаційних заходів) не спростовує обставин фактичного реформування Збройних Сил України шляхом ліквідації військових судів.

Колегія суддів зазначає, що Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», а також жодним іншим законом, що здійснює правове регулювання відносин стосовно проходження в Україні військової служби, не визначено такої підстави звільнення з військової служби як реформування Збройних Сил України, а тому посилання апелянта на відсутність у наказі про звільнення позивача зазначення про його звільнення у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України є необґрунтованим.

Крім того, відповідно до п.1 Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку «Ветеран військової служби», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1601, посвідчення та нагрудні знаки «Ветеран військової служби» видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист».

Пунктами 2-4 вказаного Порядку передбачено, що посвідчення «Ветеран військової служби» є документом, що підтверджує статус ветерана військової служби і його право на отримання відповідних пільг згідно із Законом України «Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист», іншими актами законодавства.

Підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби» є один з таких документів: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; посвідчення про нагородження медаллю «Ветеран Вооруженных Сил СССР».

Посвідчення та нагрудний знак «Ветеран військової служби» вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами та органами пенсійного забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Управління державної охорони за місцем проживання ветерана, за що одержувач посвідчення та нагрудного знака розписується у відповідному обліковому документі.

Таким чином, оскільки позивач набув статус ветерана військової служби, йому має бути видані (вручені) відповідне посвідчення та нагрудний знак «Ветеран військової служби», що здійснюється військовим комісаріатом.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Також, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2017 року відстрочено Одеському обласному військовому комісаріату сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року по справі №522/2899/17 до моменту ухвалення судового рішення, у зв`язку з чим судовий збір у розмірі 1 760 грн. (110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») підлягає стягненню за результатами розгляду апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) до спеціального фонду Державного бюджету України на рахунок №:1008, отримувач коштів: УК у м. Одесі/Приморський р-н/22030001, , банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області, МФО: 828011, код ЄДРПОУ суду 34380461 судовий збір в розмірі 1 760 (одна тисяча сімсот шістдесят) гривень.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук