Справа № 806/2494/16
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"14" червня 2017 р. Справа № 806/2494/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Капустинського М.М.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника відповідача - Мельничук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "10" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про стягнення 808,65 грн ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про стягнення 808,65 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що він працював на посаді державного виконавця ВДВС Романівського РУЮ Житомирської області. У зв'язку з тим, що ним було забезпечено своєчасне виконання виконавчого документу, 19.04.2013 на адресу відповідача ОСОБА_4 направив заяву за вих. №1176 від 15.04.2013 про виплату винагороди в розмірі 808,65грн, однак винагорода по теперішній час не виплачена.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 10.05.2017 року позовну заяву ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про стягнення 808,65 грн - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду зі скаргою, в якій просить ухвалу від 10.05.2017р. скасувати та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Підставою звернення позивача з даним позовом у справі слугувало не проведення з вини відповідача розрахунку з виплати йому винагороди як державному виконавцю по виконавчому провадженню № 460/3 від 15.02.2013 року у день звільнення - 16.07.2014 року.

В основу свого рішення (ухвали), судом першої інстанції покладено висновок про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача сум винагороди, які не були виплачені при звільненні позивача, заявлені з пропуском строків звернення до суду, оскільки позивач при ознайомленні з наказом про звільнення від 16.07.2014 року знав про порушення своїх прав.

Колегія суддів вважає такий висновок суду помилковим, оскільки ухвала судом прийнята в результаті неповного з'ясування судом обставин справи та неналежного дослідження доказів.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, вислугу років на державній службі та інші надбавки (частина друга статті 33 Закону України «Про державну службу»).

Відповідно до статті 46 Закону України " Про виконавче провадження " № 06-ХІV від 21.04.1999 року за сумлінне виконання державним виконавцем своїх обов'язків під час проведення виконавчих дій він має право на винагороду, яка виплачується за рахунок виконавчого збору. Порядок виплати, розмір винагороди та критерії оцінки роботи державного виконавця встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що винагорода входить до системи оплати праці державного службовця.

У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством.

Аналіз наведених правових актів, з урахуванням рішення Конституційного Суду України, дає підстави для висновку, що винагорода державного виконавця є частиною заробітної плати, а тому звернення до суду з вимогами про зобов'язання її виплатити не обмежується будь-яким строком.

Колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати у зв"язку з невідповідністю висновків обставинам справи та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, як це передбачено ст. 204 КАС України.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 199, 204-206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від "10" травня 2017 р. скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: М.М. Капустинський

В.Б. Шидловський

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області м-н Соборний,1,м.Житомир,10014