Справа № 670/306/17
Суддя: Потапов О. О.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/306/17
Провадження № 2-а/670/20/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Потапова О.О.,

з участю секретаря Корчової А.І.

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Віньківці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Віньковецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про зобов'язання виплати перерахованої пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача - Віньковецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про зобов'язання виплати перерахованої пенсії.

Посилається на те, що при виході на пенсію в 2007 році, йому призначена і виплачувалась пенсія за вислугу років відповідно до вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 90 відсотків заробітку.

Посилаючись на норми Конституції України, Закону України «Про прокуратуру», підзаконні акти, просить зобов'язати Віньковецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області провести виплату йому пенсії за вислугу років з 01.12.2015 року відповідно до ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" (в редакції, що діяла на час призначення йому пенсії) в розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Житомирської області № 18-410 від 23.09.2016р., без обмеження її максимального розміру.

В обґрунтування позову вказує, що згідно з довідкою прокуратури Житомирської області від 23.09.2016 р. з 01 грудня 2015 р. працівникам прокуратури, до категорії яких він належав, відбулось підвищення заробітної плати, у зв'язку з чим він звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Проте 13.10.2016 р. отримав відмову місцевого та 04 листопада 2016 року обласного Фонду в перерахунку пенсії.

Відповідно до ч.1 ст. 50-1 Закону України „Про прокуратуру" в редакції, чинній на час призначення йому пенсії, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Згідно з ч. 17 ст. 50-1 вищевказаного закону, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Вважає, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватись норма закону (в тому числі і щодо визначення розміру відсотків пенсії), яка діяла на момент призначення пенсії, а тому зміни до закону, на який посилається відповідач, стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Також зазначає, що відповідач неправомірно застосовував нові положення законодавства до правовідносин, що виникли до набрання чинності цими положеннями, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. При відмові в перерахунку пенсії відповідач не взяв до уваги і те, що зміни до будь-яких законів щодо заборони перерахунку вже призначених пенсій в будь-якому разі не могли бути внесені, оскільки вони би суперечили приписам статті 22 Конституції України, згідно з якою при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги з підстав оговорених у позовній заяві, послався на рішення Печерського районного суду м. Києва, яким задоволено аналогічний позов.

Представник відповідача заперечував проти позову, посилаючись на те, що відсутній механізм перерахунку та нормативна база, на якій проводиться такий перерахунок, починаючи з 01 грудня 2015 року, часу дії Закону України від 02.03.2015 р. № 213-У11 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», послався на зміст письмових заперечень, які ним долучені до матеріалів справи. Повідомив, що провести перерахунок позивачу пенсії з урахуванням довідки № 18-410 від 23.09.2016 року немає законних підстав.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Положеннями ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 13 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції, яка діяла до 01.01.2015 року), держава взяла на себе обов'язок забезпечити не лише нарахування але й перерахунок пенсії працівникам прокуратури, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за перерахунком.

Згідно з ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції, яка діяла до 01.01.2015 року), призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 №76-VIII (далі - Закон № 76) внесено зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" та ч. 18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

15.07.2015 року набув чинності Закон України "Про прокуратуру", відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано такими, що втратили чинність із набранням чинності цим Законом положення: Закон України "Про прокуратуру", крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п'ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50- 1, частини третьої статті 51 2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача із заявою 13 жовтня 2016 року про перерахунок пенсії, ч.ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

Згідно з ч. 20 ст. 86 Закону України " Про прокуратуру" (чинної на час виникнення спірних правовідносин) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому зазначені зміни до законодавства не позбавляють позивача права на перерахунок пенсії, який був йому гарантований ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" при призначені пенсії, проте визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури покладено на Кабінет Міністрів України.

Поряд з цим, на час звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було.

В той же час, не розповсюджується на спірні правовідносини і рішення висловлене в правовій позиції Верховного Суду України (постанова від 10.12.2013 справа № 21-348а13) тому, що спірні правовідносини у вказаній справі виникли у листопаді 2012 року, коли підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам регулювалися частинами 13 та 18 ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, положення яких щодо перерахунку пенсії у зв'язку із прийняттям Закону № 3668-VІ змін не зазнали (змінилась лише нумерація частин цієї статті). Таким чином, нормами матеріального закону було визначено умови та порядок перерахунку пенсій, які призначені працівникам прокуратури. Також суд не приймає позицію висловлену Печерським судом м. Києва по аналогічній справі, оскільки для даної справи воно не має преюдиційного значення.

На противагу поточному законодавству України в контексті розгляду даної справи, з 15 грудня 2015 року та на час виникнення спірних правовідносин діючим законодавством України не визначено механізму перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Відсутність на час звернення позивача до відповідача затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку пенсій, призначених працівникам прокуратури, не є доказом неправомірності дій відповідача.

Аналогічна позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02 лютого 2017 року у справі № К/800/27464/16.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Також Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Враховуючи зазначене, суд вважає передчасними заявлені позивачем вимоги, оскільки при перерахунку пенсії позивачу відповідач не може керуватися ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії ).

Конституційний Суд України у п. 2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. У п. 2.2 вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 статті 116) (254к/96-ВР ). У Рішенні від 02.03.1999 року N 2-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України.

Крім того, суд звертає увагу, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі - Постанова КМУ № 1013) з 01.12.2015 року встановлені нові розміри посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери, проте жодним чином не передбачено можливості та механізму перерахунку пенсій, які призначені відповідно до Закону України "Про прокуратуру" у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Таким чином, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законами України, так як у останнього відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу на підставі ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" у зв'язку з підвищення розміру заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013.

На час розгляду справи чинна норма ЦК України - ст. 176, якою встановлено загальне правило, що юридичні особи створені державою, в нашому випадку це Віньковецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, не відповідають за зобов'язаннями держави. Саме держава гарантувала державному службовцю ОСОБА_1 умови соціального захисту, а не її структурний підрозділ - управління Пенсійного фонду. Останнє не має ні механізму, відповідно до якого слід провести перерахунок пенсії, ні коштів, оскільки обмежене бюджетним законодавством (БК України та ЗУ «Про державний бюджет на 2016-2017 роки»), ні підзаконного акту, який би його зобов'язував проводити зазначений перерахунок.

Оскільки питання розглядається стосовно відповідальності юридичної особи публічного права, то слід врахувати особливості зумовлені організаційною єдністю правосуб'єктної організації та спосіб вчинення нею протиправних дій чи бездіяльності, як складової, яка впливає на порушення права позивача. Відповідач з огляду на аналіз зазначеного законодавства не допускав протиправності, тому немає його винної поведінки, а значить відповідальності.

З огляду на викладені обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені вимог за його позовом до Віньковецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про виплату пенсії.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення через Віньковецький районний суд, а відсутніми особами в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.О. Потапов