Справа № 2-а-14471/09/2170
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2012-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2012 р.Справа № 2-а-14471/09/2170

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м.Херсона на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2010 року по справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м.Херсона до ОСОБА_4 про стягнення коштів , -

В С Т А Н О В И В:

26.11.2009 року Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м.Херсона звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, та просило стягнути кошти в сумі 21250,11 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду позивач надав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати .

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України, але до судового засідання не зявилися.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі : відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та /або неприбуття жодної з осіб , які беруть участь у справі, сповіщених належним чином про дату , час і місце судового розгляду.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних обставинах:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 є пенсіонером та з 10.04.1964 року йому призначено пенсію за віком , яка перераховувалась на його особистий рахунок вкладника до Державного ощадного банку України.

Згідно з повідомленням відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління МВС України в Херсонській області 22.03.1999 року було оформлено дозвіл на виїзд за кордон на постійне місце проживання до Держави Ізраїль громадянину ОСОБА_5, який надав довіреність на отримання пенсії ОСОБА_4.

Положеннями статей 49, 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виплата пенсії припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого дано Верховною Радою України; у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за 6 місяців наперед перед виїздом. Міжнародної угоди про соціальне забезпечення між Україною та Ізраїлем немає. Конституційний Суд України рішенням від 7 жовтня 2009 року визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, якими передбачено, що під час перебування за кордоном пенсія виплачується у тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'зковість якого надана Верховною Радою України. Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, частиною другою статті 73 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст.102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII пенсіонери зобов'язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержання у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду .

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються в судовому порядку.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди. Згідно до ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Так, визначення представництво дано в ч. 1 ст. 237 ЦК України, де зазначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, тобто, факт отримання пенсії повіреним створює права та обов'язки щодо повернення пенсії довірителем (пенсіонером). Надання довіреності особи є способом отримання пенсії, а не перекладанням прав та обов'язків на іншу особу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції що відповідач не є особою , яка заподіяла шкоду управлінню ПФУ, оскільки надання довіреності відповідачу було способом отримання пенсії іншою особою , а не перекладанням обов'язків щодо відшкодування шкоди, заподіяної доверителем , відповідальність щодо надання документів для нарахування та отримання пенсії несе особа, що має право на отримання пенсії, а саме ОСОБА_6.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті постанови правильно застосовані норми процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин і норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що не має підстав для зміни чи скасування постанови суду , апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст. 199, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 210, ст.211, ст. 212 , ч. 5 ст. 254 ,263КАС України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м.Херсона залишити без задоволення ,а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2010 року залишити без змін .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі , та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, або з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : пис/

Судді: