Справа № 182/718/17
Суддя: Тихомиров І. В.
Дата ухвалення: 2017-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/718/17
Провадження № 2-а/0182/185/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16.06.2017 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Тихомиров І.В. розглянувши в скороченому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та просить суд скасувати рішення Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, оформлене листом від 27.01.2017 року №К-17-1 щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу періоди роботи з 01.09.1981 р. по 22.08.1988 р. в Нікопольській районній дитячій музичній школі, а також роботу з 01.11.1999 р. по 22.08.2016 року на посаді викладача класу фортепіано та концертмейстера в КЗ "Нікопольська міська школа мистецтв №1. Просить зобов'язати Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до спеціального (педагогічного) стажу, а саме з 01.09.1981 р. по 22.08.1988 р. на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Нікопольській районній дитячій музичній школі, а також роботу з 01.11.1999 р. по 22.08.2016 року на посаді викладача класу фортепіано та концертмейстера в КЗ "Нікопольська міська школа мистецтв №1". Зобов'язати Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на час її призначення, у зв'язку з тим, що вона має педагогічний стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.

В обґрунтування позову зазначила, що Нікопольське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області призначило їй пенсію зі віком з серпня 2016 року. Листом від 27.01.2017 року № К-17-1 Нікопольське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області повідомило, що права на виплату 10-ти пенсій як працівнику освіти вона не має у зв'язку з тим, що згідно даних трудової книжки стаж роботи, що дає право на призначення пенсії згідно п."е" статті 55 Закону України "про пенсійне забезпечення" складає 13 років 9 місяців та 24 дні.

Вважає, що дії та рішення відповідача є неправомірним та суперечить положенням закону. Зокрема вважає, що Відповідач порушив щодо неї п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", згідно якого особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункті "е" -"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (на таких посадах, а також, якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідач подав заперечення проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки у позивача відсутні підстави для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на час її призначення через відсутність необхідного спеціального стажу роботи. Вважає свої дії правомірними, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Згідно ст.69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Основний зміст принципу змагальності у адміністративному судочинстві полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Згідно з ч.1, ч.2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому згідно ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на обліку в Нікопольському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункті "е" -"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років) на таких посадах, а також, якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугою років призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Постановою Кабінету Міністрів від 04.11.1993 №909 (із змінами) затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

За період роботи до 1992 року діяв Перелік установ, організацій і посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений наказом Міністерства соціального забезпечення УРСР від 31 грудня 1959 року №135

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж (після 01.01.2004) - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не меншій за мінімальний страховий внесок.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених указаним переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів та установ.

До стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час роботи на посадах, передбачених зазначеними вище Переліками, незалежно від педагогічного або медичного навантаження, тому робота навіть на 0,25, 0,5 або 0,75 ставки дає право на призначення зазначеної пенсії.

Постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06 травня 2001 року "Про затвердження переліку типів позашкільних навчальних закладів і Положення про позашкільний навчальний заклад" музичні школи віднесено до позашкільних навчальних закладів.

Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року №909 (зі змінами), визначені посади в позашкільних навчальних закладах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Приміткою №2 вказаного Переліку передбачено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності та відомчої підпорядкованості закладів і установ.

Відповідно до ст. 21 вказаного Закону педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугу років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

Постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 14 червня 2000 року "Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників" посада позивача включена до переліку посад педагогічних працівників.

Крім того, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 (зі змінами) встановлено, що вчителі і викладачі музичних і художніх шкіл мають право на пенсію за вислугою років.

Дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 року № 397/21 за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України № 01-3/133-02-2 на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання поширено порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04 листопада 1993 року, без внесення змін до неї.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд вважає, що спірні періоди роботи позивача з 01.09.1981 р. по 22.08.1988 р. на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Нікопольській районній дитячій музичній школі, а також роботу з 01.11.1999 р. по 22.08.2016 року на посаді викладача класу фортепіано та концертмейстера в КЗ "Нікопольська міська школа мистецтв №1". необхідно зарахувати до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугою років.

Також, суд вважає, що у позивача наявне право на отримання грошової допомоги, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки на день досягнення пенсійного віку вона працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. п."е"-"ж" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", має необхідний для страховий стаж на таких посадах, а також до цього часу не отримувала будь-яку пенсію, а тому має право при призначенні пенсії за віком на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення такої пенсії.

Задовольняючи позов, у відповідності до ч.1 ст.94 КАС України на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Нікопольського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області здійснені позивачем та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 660 грн.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, визначається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Стаття 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Нормою статті 46 Конституції України гарантовано право особи на соціальний захист, що включає і право на забезпечення громадян у старості. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ та організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані та законні, заперечення відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства, а його дії вчинені не відповідно до наданих йому повноважень.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права 1966 року (стаття 2) та в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 13), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 158, 159, 160-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі 10 пенсій за віком.

Зобов'язати Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до спеціального (педагогічного) стажу, а саме з 01.09.1981 р. по 22.08.1988 р. на посаді викладача з класу фортепіано та концертмейстера в Нікопольській районній дитячій музичній школі, а також роботу з 01.11.1999 р. по 22.08.2016 року на посаді викладача класу фортепіано та концертмейстера в КЗ "Нікопольська міська школа мистецтв №1".

Зобов'язати Нікопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на час її призначення, у зв'язку з тим, що вона має педагогічний стаж більш ніж 30 років та вийшла на пенсію за віком.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Нікопольського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 660 грн.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Суддя: І. В. Тихомиров