Справа № 127/8275/17
Суддя: Луценко Л. В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/8275/17
Провадження № 2-а/127/474/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Помазанові М.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Павич О.С.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача УПФ України у м. Вінниці про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 07.07.1992 року по 10.10.2016 року позивач працював на посадах заступника голови та голови (тобто судді) арбітражного суду Вінницької області та господарського суду Вінницької області.

Термін перебування позивача на суддівській посаді складає 24 роки 3 місяці 5 днів.

14.09.2016 року на підставі поданої позивачем заяви Вищою радою юстиції прийнято рішення №2075/0/15-16 про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення позивача з посади судді господарського суду Вінницької області у зв'язку з виходом у відставку за наявності стажу, що дає право на відставку та на отримання довічного грошового утримання відповідно.

Верховна Рада України постановою від 22.09.2016 року №1600-VIII «Про звільнення суддів» підтвердила це право, прийнявши рішення про звільнення позивача з посади судді господарського суду Вінницької області у зв'язку із виходом у відставку.

Наказом в.о. голови господарського суду Вінницької області від 10.10.2016 року №87-к на підставі вищезазначеної постанови Верховної Ради України позивача було виведено зі штату суддів вказаного суду.

Відповідно до вказаного рішення Вищої ради юстиції від 14.09.2016 року №2075/0/15-16 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_3 з посади судді господарського суду Вінницької області у зв'язку з поданням заяви про відставку» та подання господарського суду Вінницької області від 10.10.2016 року про встановлення позивачу, як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання, стаж, який дає позивачу право на відставку та щомісячне довічне грошове утримання становить 28 років 1 місяць 18 днів. З них 24 роки 3 місяці 5 днів безпосередньо на суддівській посаді, решта - 2 роки 5 місяців 10 днів на посаді старшого помічника прокурора Ленінського району м. Вінниці та 1 рік 5 місяців 6 днів - на посаді заступника головного державного арбітра Вінницької області.

10.10.2016 року господарський суд Вінницької області вніс подання №5 до Управління Пенсійного Фонду України у м. Вінниці про призначення позивачу щомісячного грошового утримання як судді у відставці. До вказаного подання було додано всі необхідні документи, в тому числі і щодо стажу позивача, який дає право на відставку, що становить 28 років 1 місяць 18 днів.

На запит позивача щодо наслідків розгляду даного подання відповідачем було надано письмову відповідь від 29.03.2017 року №49/Б-2, про те, що позивачу призначено з 12.10.2016 року щомісячне грошове утримання, як судді у відставці, у розмірі 88 відсотків від заробітної плати працюючого судді відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453 від 07.07.2010 року, виходячи лише зі стажу роботи на посаді судді 24 роки 3 місяці 15 днів, в той час як для врахування періоду роботи на посадах старшого помічника прокурора району та заступника головного державного арбітра не має правових підстав.

Позивач вважає, що дії відповідача щодо призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання в розмірі меншому, ніж передбачено Законом, є неправомірними, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача за довіреністю Павич О.С. позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні останніх відмовити у зв'язку з безпідставністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що з 07.07.1992 року по 10.10.2016 року позивач працював на посадах заступника голови та голови (тобто судді) арбітражного суду Вінницької області та господарського суду Вінницької області.

Термін перебування позивача на суддівській посаді складає 24 роки 3 місяці 5 днів.

14.09.2016 року на підставі поданої позивачем заяви Вищою радою юстиції прийнято рішення №2075/0/15-16 про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення позивача з посади судді господарського суду Вінницької області у зв'язку з виходом у відставку за наявності стажу, що дає право на відставку та на отримання довічного грошового утримання відповідно.

Верховна Рада України постановою від 22.09.2016 року №1600-VIII «Про звільнення суддів» підтвердила це право, прийнявши рішення про звільнення позивача з посади судді господарського суду Вінницької області у зв'язку із виходом у відставку.

Наказом в.о. голови господарського суду Вінницької області від 10.10.2016 року №87-к на підставі вищезазначеної постанови Верховної Ради України позивача було виведено зі штату суддів вказаного суду.

Відповідно до вказаного рішення Вищої ради юстиції від 14.09.2016 року №2075/0/15-16 «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_3 з посади судді господарського суду Вінницької області у зв'язку з поданням заяви про відставку» та подання господарського суду Вінницької області від 10.10.2016 року про встановлення позивачу, як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання, стаж, який дає позивачу право на відставку та щомісячне довічне грошове утримання становить 28 років 1 місяць 18 днів. З них 24 роки 3 місяці 5 днів безпосередньо на суддівській посаді, решта - 2 роки 5 місяців 10 днів на посаді старшого помічника прокурора Ленінського району м. Вінниці та 1 рік 5 місяців 6 днів - на посаді заступника головного державного арбітра Вінницької області.

10.10.2016 року господарський суд Вінницької області вніс подання №5 до Управління Пенсійного Фонду України у м. Вінниці про призначення позивачу щомісячного грошового утримання як судді у відставці. До вказаного подання було додано всі необхідні документи, в тому числі і щодо стажу позивача, який дає право на відставку, що становить 28 років 1 місяць 18 днів.

На запит позивача щодо наслідків розгляду даного подання відповідачем було надано письмову відповідь від 29.03.2017 року №49/Б-2, про те, що позивачу призначено з 12.10.2016 року щомісячне грошове утримання, як судді у відставці, у розмірі 88 відсотків від заробітної плати працюючого судді відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №2453 від 07.07.2010 року, виходячи лише зі стажу роботи на посаді судді 24 роки 3 місяці 15 днів, в той час як для врахування періоду роботи на посадах старшого помічника прокурора району та заступника головного державного арбітра не має правових підстав.

Відповідно до абз.2 ч.4 ст.43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ у редакції, що діяла на час роботи позивача на посаді судді в арбітражному судді Вінницької області (з доповненнями, внесеними Законом №4015-12 від 24.02.1994 року) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи безпосередньо на посадах суддів України, зараховується також час роботи на посадах державних арбітрів, а також на посадах прокурорів і слідчих за наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Аналогічна правова норма також міститься у частині 1 статті 13 Закону України «Про судойстрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, яка гласить, що до стажу роботи на посаді судді, поміж з іншим, має зараховуватись також робота на посадах арбітра арбітражних судів України та арбітрів у державному арбітражі колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно з ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI, щомісячне довічне грошове утримання встановлюється у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного грошового утримання.

Пунктом 11 розділу ХІІ «Перехідні положення» зазначеного Закону встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Законом. При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено. Тому, при обчисленні стажу роботи на посаді судді (статті 129, 130 Закону) для суддів, які призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, слід керуватися положеннями частини 6 статті 44 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та включати до стажу роботи на посаді судді також час роботи на посадах арбітрів та прокурорських працівників (Закон України «Про прокуратуру»).

Статтею 22 Конституції України передбачено, що закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили в часі.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Частиною 3 статті 11 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року визначено, що гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим. Це, відповідно, стосується і зазначених вище положень частини 6 статті 44 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ із доповненнями, внесеними Законом №4015-12 від 24.02.1994 року.

Офіційне тлумачення положення частини третьої статті 11 Закону міститься в рішенні Конституційного суду України №8-рп/2005 від 11.10.2005 року, у п.8 якого зазначено, що частиною третьою статті 11 Закону України «Про статус суддів» передбачено, що гарантії незалежності суддів, включаючи заходи їх правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, поширюються на всіх суддів України і можуть бути скасовані чи звужені іншими нормативними актами України і Автономної Республіки Крим». Це положення кореспондується з частиною шостою статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VІ, згідно з якою при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу, передбачених законом гарантій самостійності судів, незалежності та правової захищеності суддів.

Аналогічні положення містяться у рішенням Конституційного суду України від 01.12.2004 року №19-рп/2004; від 11.10.2005 року №8-рп/2005; від 18.06.2007 року №4-рп/2007 року; від 22.05.2008 року №10-рп/2008.

А тому, відсутність в новій редакції Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що вступила в дію з 28.03.2015 року, роз'яснення щодо обрахування стажу роботи судді, призначеному/обраному на посаду судді до набрання чинності цією редакцією Закону, як на тому наголошувала представник відповідача в судовому засіданні як на підставу про відмову в задоволенні позову, то виходячи з вищенаведених норм Конституції України, законів України, рішень Конституційного суду України, не скасовує право такого судді на визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності Закону нової редакції «Про судоустрій і статус суддів», адже стаття 126 Конституції України, положення частини 3 статті 11 Закону України «Про судоустрій суддів» у взаємозв'язку із пунктом 8 частини 4 та частиною 6 статті 47 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року №2453-VI (які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення позивача з посади судді і діють на даний час згідно з положеннями пунктів 2, 25 розділу ХІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VII) гарантують досягнутий рівень незалежності суддів і забороняють при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесенні змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

На цьому також наголошено і у рішеннях Конституційного Суду України від 03.06.2013 року №3-рп/2013; від 08.06.2016 року №4-рп/2016.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, до стажу, який дає позивачу право на відставку і отримання довічного грошового утримання у відповідному розмірі відноситься стаж роботи позивача на посаді судді безпосередньо 24 роки 3 місяці 5 днів (з 07.07.1992 року по 10.10.2016 року) та стаж роботи на посаді старшого помічника прокурора Ленінського району м. Вінниці 2 роки 5 місяців 10 днів (з 09.08.1982 року по 18.01.1985 року), а також стаж роботи на посаді заступника головного державного арбітра Вінницького обласного арбітражу 1 рік 5 місяців 6 днів (з 01.02.1991 року по 07.07.1992 року).

Загалом, стаж роботи, який дає позивачу право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді складає 28 років 1 місяць 21 день.

Відповідно до положень статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції, визначеній рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 року №4-рп/2016, які діяли на час прийняття Верховною Радою України постанови №1515-VIII і діють на даний час згідно з положеннями пунктів 2, 25 розділу ХІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII, суддя, який вийшов у відставку має право на отримання за своїм вибором довічного грошового утримання у розмірі 80% від суми грошового утримання діючого судді при стажі роботи на посаді судді 20 років та по 2 відсотка за кожний повний наступний рік роботи понад 20 років (але не більше 90 відсотків заробітної плати судді) без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, позивач має право на призначення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від суми грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Окрім того, враховуючи положення ст.94 КАС України суд вважає за можливе стягнути з УПФ України у м. Вінниці за рахунок його бюджетних асигнувань 640,00 грн. судового збору на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 22, 46, 58, 122 Конституції України, ст.ст.2, 6, 18, 41, 122, 159-163, 167, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці в частині встановлення ОСОБА_3 щомісячного довічного грошового утримання судді у меншому розмірі, без урахування часу роботи на посаді старшого помічника прокурора м. Вінниці та на посаді заступника головного державного арбітра Вінницького обласного державного арбітражу.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці зарахувати до стажу роботи ОСОБА_3 на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, час роботи на посаді старшого помічника прокурора м. Вінниці з 09.08.1982 року по 18.01.1985 року, що становить 2 роки 5 місяців 10 днів, а також стаж роботи на посаді заступника головного державного арбітра Вінницької області з 01.02.1991 року по 07.07.1992 року, що становить 1 рік 5 місяців 6 днів.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці здійснити з 12.10.2016 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_3 у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці, , місцезнаходження якого за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, витрати щодо сплати судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі, якщо судом було проголошено лише вступну та резолютивну частини, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: