Справа № 808/2743/16
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 травня 2017 рокусправа № 808/2743/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дурасової Ю.В.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Спірічеві Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м.Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, правонаступником якого є Запорізька об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.06.2016 №Ф-12-1304, рішення про застосування штрафних санкцій від 11.07.2016 №, податкових повідомлень - рішень №№, від 11.07.2016,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ДФС у Запорізькій області, правонаступником якого є Запорізька об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.06.2016 №Ф-12-1304, рішення про застосування штрафних санкцій від 11.07.2016 №, податкових повідомлень - рішень №№, від 11.07.2016.

Позов обґрунтовано тим, що позивач не зобов'язаний вести бухгалтерський облік, а веде виключно Книгу обліку доходів і витрат. До складу витрат позивачем включена покупна вартість реалізованих ним алкогольних напоїв, в тому числі реалізованих у складі алкогольних коктейлів. Показники податкових декларацій про майновий стан і доходи ФОП ОСОБА_2 за 2013, 2014, 2015 роки відповідають показникам Книги обліку доходів і витрат ФОП ОСОБА_2 за 2013, 2014, 2015 роки. А відтак, висновки відповідачів про завищення позивачем витрат не відповідають дійсності.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.06.2016 №Ф-12-1304. Визнано протиправним та скасовано рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.07.2016 №. Визнані протиправним та скасовані: податкове повідомлення-рішення № від 11.07.2016; податкове повідомлення-рішення № від 11.07.2016.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що алкогольні напої позивач реалізує на розлив як в чистому вигляді, так і в складі коктейлів. При перевірці було враховано лише обсяг реалізованих алкогольних напоїв в чистому вигляді, однак обсяг алкогольних напоїв, використаних для приготування коктейлів відповідачем не включено до складу витрат. Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач мав право на віднесення до витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, витрат на придбання алкогольних напоїв обсяг використання яких підтверджується наявними в матеріалах справи документами. У заявку з чим не знайшли підтвердження в судовому засіданні висновки податкового органу щодо заниження позивачем чистого оподаткованого доходу, заниження сум податку з доходів фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, податковим органом подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що до податкової декларації за звітній податковий період, включаються тільки прямі валові витрати, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу від визначеного виду діяльності та підтверджені документально. Будь-які суми витрат до моменту одержання доходу від результату такої діяльності є власним ризиком фізичної особи-підприємця.

Представником позивача надано до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу, згідно яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що на суму збільшення чистого оподатковуваного доходу в розмірі 136937,40грн. були нараховані: єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування по ставці 34,7% в сумі 47517,22грн. за вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 24.06.2016 року; штрафні санкції по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 5069,23грн. за рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.07.2016 року; податок з доходів фізичних осіб в сумі 20540,61грн. з штрафними санкціями в сумі 5135,15грн. за ППР від 11.07.2016 року; військовий збір за 2015 рік в сумі 1188,61грн. з штрафними санкціями в сумі 297,15грн. за ППР від 11.07.2016 року. Однак, податковий орган при перевірці об'єму реалізації позивачем алкоголю зробили підрахунок реалізації алкоголю на розлив та не зробили підрахунок реалізації алкоголю в коктейлях. Отже, загальний об'єм реалізації алкоголю за 2013-2015 роки становить 505,84л. Натомість, відповідач при проведенні перевірки не включив до складу реалізації та до складу витрат обсяг реалізації алкоголю в коктейлях в обсязі 267,08л. по собівартості придбання на суму 136937,40грн.

У судовому засіданні представник відповідача (ОСОБА_3.) підтримав доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та в задоволенні позову відмовити. Надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представники позивача у судовому засіданні (ОСОБА_4, ОСОБА_5.) проти апеляційної скарги заперечили, вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. Надали пояснення аналогічні, викладеним в запереченнях проти апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 та з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2015, результати якої оформлено актом перевірки від 24.06.2016 № 27/08-26-13-04/ (а.с.13-31 том 1).

Перевіркою встановлені порушення:

- п. 138.4 ст. 138, п. 177.4 ст. 177 ПК України ФОП ОСОБА_2 занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 20540,61 грн., у тому числі за 2013 рік в сумі 2745,13 грн., за 2014 рік в сумі 5909,40 грн., за 2015 рік в сумі 11886,08 грн.;

- пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, пп. 113 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК України, а саме занижено суму утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу за 2015 рік на 1188,61 грн.;

- пп. "в" п. 176.1 ст. 176 ПК України, встановлено перекручення даних в наданих деклараціях за 2013-2015 роки, в саме завищення валових витрат;

- п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме заниження єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу в загальній сумі 47517,22 грн.

На підставі вказаних висновків акта перевірки прийняті:

- податкове повідомлення-рішення № від 11.07.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб в сумі 25675,76 грн., в тому числі за основним платежем - 20540,61 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 5135,15 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 11.07.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 1485,46 грн., в тому числі за основним платежем - 1188,61 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 297,15 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.06.2016 №Ф-12-1304;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 11.07.2016 №, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 5069,23 грн. (а.с.9-12 том 1).

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги, скасувавши зазначені податкові-повідомлення рішення, вимогу про сплату боргу та рішення про застосування штрафних санкцій, натомість з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Податкового кодексу України, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-У1, норми Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. №71- VIII.

Матеріалами справи підтверджено, що Позивачем на вище вказані рішення податкового органу та вимогу - подано скаргу (а.с.80-87 том 1). У зв'язку з чим, Рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області від 22.07.2016 доручено провести документальну позапланову перевірку позивача, в ході якої дослідити питання, що стали предметом оскарження (а.с.80 том 1). Отже, посадовими особами Запорізької ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, з питань нарахування та сплати єдиного внеску за період з 01.01.2011 по 31.12.2015, результати якої оформлено актом перевірки від 04.08.2016 № 25/08-29-13-04/ (а.с.96-108 том 1).

Матеріалами справи також підтверджено, що висновки вказаного акта перевірки співпадають з висновками, викладеними в акті перевірки від 24.06.2016.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 177.4 ст.177 ПКУ, до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом 111 цього Кодексу.

Відповідно до п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію, тому звітним періодом для підприємця є календарний рік. Таким чином, для визначення чистого доходу такого календарного року беруться отримані за цей рік доходи та витліти, пов'язані з отриманням цього доходу. Якщо дохід отримано в одному році, а пов'язані з цим доходом витрати будуть понесені в наступному році, вони не можуть враховуватися для цілей оподаткування.

В силу п.138.4. ст.138 ПКУ витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

Слід зазначити, що до податкової декларації за звітний податковий період, включаються тільки прямі валові витрати, що відповідають фактичній сумі отриманого в цьому періоді валового доходу від визначеного виду діяльності та підтверджені документально. При цьому, будь-які суми витрат фізичної особи - суб'єкта підприємницької діяльності до моменту одержання доходу від результату такої діяльності є його власним ризиком. Тобто, виключно факт одержання доходу може бути підставою для включення до валових витрат звітного періоду не всіх підряд видатків, а тільки тієї їх частини, яка прямо цьому доходу відповідає.

Щодо визначення суми чистого оподатковуваного доходу за 2013р. в акті перевірки зазначено наступне: за 2013р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 задекларовано чистого доходу у сумі 37848,62 грн. (декларація про майновий стан та доходи від 10.02.2014р. № вх.). Перевіркою повноти визначення чистого доходу за 2013 рік встановлено його заниження всього у сумі 18300,85 грн. в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в розділі 2.2.2 акта перевірки. Таким чином, ФОП ОСОБА_2, в порушення вимог п.138.4 ст.138, п.177.2 п.177.4. ст.177 ПКУ, занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2013р. на суму 2745,13 грн.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що позивачем включено до складу валових витрат суми залишків алкогольних напоїв: Коньяк Георгіївський, Віскі Джемісон, Виски Джон Уок Реді, Текіла Бланко Sauza, Водка Хортиця Преміум, Вермут Мартин Бьянка, Вермут Мартин Россо, Ликер Бейлис, Ликер Де Кайпер, Ликер Калуа, Ликер Куантро, Ликер Малибу, Ликер Самбука, Ликер Стар Таллин, Битер Егермайстер, які не були реалізовані протягом 2013 року.

Так, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що плановою документальною виїзною перевіркою встановлена вартість товарів на складах, згідно яких залишки товарно-матеріальних цінностей по алкогольним напоям станом на 01.01.2013 року складають 65,39л. на загальну суму 11525,25грн. Водночас, перевіркою видаткових накладних, чеків, банківських виписок встановлено, що протягом 2013 року позивачем придбано алкогольних напоїв в кількості 174,85л. на суму 29337,37грн. При цьому, перевіркою звітів по проданим товарам, контрольних стрічок встановлено, що протягом 2013 року позивачем реалізовано алкогольні напої, зокрема у вигляді коктейлів, 80.48л. на суму 37340грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що податковий орган дійшов правильного висновку про заниження позивачем залишків товарно-матеріальних цінностей, оскільки залишки товарно-матеріальних цінностей по алкогольним напоям станом на 31.12.2013 року за даними перевірки складають 159,765 літрів на суму 28220,38грн., а залишки товарно-матеріальних цінностей по алкогольним напоям станом на 31.12.2013 року за даними платника складають 56,50літрів на суму 9919,53грн., що в свою чергу призвело до завищення валових витрат на загальну суму 18300,85грн.

Щодо визначення суми чистого оподатковуваного доходу за 2014р. в акті перевірки зазначено наступне: за 2014р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 задекларовано чистого доходу у сумі 39722,17 грн. (декларація про майновий стан та доходи від 09.02.2015р. № вх.). Перевіркою повноти визначення чистого доходу за 2014 рік встановлено його заниження всього у сумі 39395,96 грн. в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в розділі 2.2.2 акта перевірки. Таким чином, ФОП ОСОБА_2 в порушення вимог п.138.4 ст.138, п.177.2 п.177.4. ст.177 ПКУ занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2014р. на суму 5909,40 грн.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що позивачем включено до складу валових витрат суми залишків алкогольних напоїв: Коньяк Георгіївський, Віскі Джемісон, Виски Джон Уок Реді, Текіла Бланко Sauza, Водка Хортиця Преміум, Вермут Мартин Бьянка, Вермут Мартин Россо, Ликер Бейлис, Ликер Де Кайпер, Ликер Калуа, Ликер Куантро, Ликер Малибу, Ликер Самбука, Ликер Стар Таллин, Битер Егермайстер, які не були реалізовані протягом 2014 року.

Так, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що плановою документальною виїзною перевіркою встановлена вартість товарів на складах, згідно яких залишки товарно-матеріальних цінностей по алкогольним напоям станом на 31.12.2013 року складають 56,50л. на загальну суму 9919,53грн. Однак, за результатами перевірки залишки товарно-матеріальних цінностей по алкогольним напоям станом на 31.12.2013 року становить 159,765літрів на суму 28220,38грн.

Водночас, перевіркою видаткових накладних, чеків, банківських виписок встановлено, що протягом 2014 року позивачем придбано алкогольних напоїв в кількості 186,20 літрів на суму 37286,64грн. При цьому, перевіркою звітів по проданим товарам, контрольних стрічок встановлено, що протягом 2014 року позивачем реалізовано алкогольні напої, зокрема у вигляді коктейлів, 80,83літрів на суму 44049,80грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що податковий орган дійшов правильного висновку про заниження позивачем залишків товарно-матеріальних цінностей, оскільки залишки товарно-матеріальних цінностей по алкогольним напоям станом на 31.12.2014 року за даними перевірки складають 265,135 літрів на суму 53259,08грн., а залишки товарно-матеріальних цінностей по алкогольним напоям станом на 31.12.2014 року за даними платника складають 62,85літрів на суму 13863,12грн., що в свою чергу призвело до завищення валових витрат на загальну суму 39395,96 грн.

Щодо визначення суми чистого оподатковуваного доходу за 2015р. в акті перевірки зазначено наступне: за 2015р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 задекларовано чистого доходу у сумі 54049,99 грн. (декларація про майновий стан та доходи від 06.02.2016р. № вх.). Перевіркою повноти визначення чистого доходу за 2015 рік встановлено його заниження всього у сумі 79240,59 грн. в результаті допущених порушень податкового законодавства, які відображено в розділі 2.2.2 акта перевірки. Таким чином, ФОП ОСОБА_2 в порушення вимог п.177.2 п.177.4. ст.177 ПКУ занижено податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015р. на суму 11886,08 грн.

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що позивачем включено до складу валових витрат суми залишків алкогольних напоїв: Коньяк Георгіївський, Віскі Джемісон, Виски Джон Уок Реді, Текіла Бланко Sauza, Водка Хортиця Преміум, Вермут Мартин Бьянка, Вермут Мартин Россо, Ликер Бейлис, Ликер Де Кайпер, Ликер Калуа, Ликер Куантро, Ликер Малибу, Ликер Самбука, Ликер Стар Таллин, Битер Егермайстер, які не були реалізовані протягом 2015 року.

Так, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що плановою документальною виїзною перевіркою встановлена вартість товарів на складах, згідно яких залишки товарно-матеріальних цінностей по алкогольним напоям станом на 31.12.2014 року складають 62,85 літрів на загальну суму 13863,12грн. Однак, за результатами перевірки залишки товарно-матеріальних цінностей по алкогольним напоям станом на 31.12.2014 року становить 265,135літрів на суму 53259,07грн.

Водночас, перевіркою видаткових накладних, чеків, банківських виписок встановлено, що протягом 2015 року позивачем придбано алкогольних напоїв в кількості 144,90 літрів на суму 41913,26грн. При цьому, перевіркою звітів по проданим товарам, контрольних стрічок встановлено, що протягом 2015 року позивачем реалізовано алкогольні напої, зокрема у вигляді коктейлів, 77,449літрів на суму 54944,70грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що податковий орган дійшов правильного висновку про заниження позивачем залишків товарно-матеріальних цінностей, оскільки залишки товарно-матеріальних цінностей по алкогольним напоям станом на 31.12.2015 року за даними перевірки складають 332,59 літрів на суму 102218грн., а залишки товарно-матеріальних цінностей по алкогольним напоям станом на 31.12.2015 року за даними платника складають 65,505літрів на суму 22977,41грн., що в свою чергу призвело до завищення валових витрат на загальну суму 79240,59 грн.

Отже, податковий орган правильно визначив в акті перевірки порушення, допущені позивачем в 2013-2015 роках, а саме, заниження залишків товарно-матеріальних цінностей, що в свою чергу призвело до завищення валових витрат. Тому відсутні підстави для скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень.

Щодо сплати військового збору в акті перевірки зазначено, що з 01.01.2015р. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014р. №71- VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року, запроваджено військовий збір. Відповідно до пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 ПК.

Так, згідно п. 162.1 ст. 162 ПКУ платниками є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні: фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 ПК. Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст.163 ПК об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Кодексу загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування фізичної особи - підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (пункт 177.2 статті 177 Кодексу).

Отже, фізичні особи-підприємці, крім тих що обрали спрощену систему, за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотки чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період.

Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб - підприємців є 2015 рік.

Відповідно до пп. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України ставка військового збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування.

При цьому, термін сплати військового збору для фізичних осіб-підприємців - до 19 лютого 2016 року.

Відповідно до пп. 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 ПК.

Так, відповідно до п. 171.1 ст.171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. В силу п.171.2 ст.171 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов'язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Отже, позивач є відповідальною особою за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів.

В ході перевірки встановлено заниження суми чистого оподатковуваного доходу від здійснення підприємницької діяльності, який є об'єктом оподаткування військовим збором, на загальну суму 79240,59 грн., в результаті порушень, викладених в розділі п.2.2.2 даного акту. Так, проведеною перевіркою встановлено порушення пп. 164.1.3 п. 164.1 ст.164, підпункт 1.3 пункту 161 підрозділу 10 Податкового кодексу України, а саме, заниження суми утриманого військового збору з суми чистого оподатковуваного доходу за 2015р. в сумі 1188,61 грн.

Щодо правильності нарахування та утримання єдиного внеску.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. При цьому, єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини 1 статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 % визначеної пунктами 2 та 3 частини 1 статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (п.11 ст.8 цього Закону).

Згідно п.8 ст.9 цього ж Закону, єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

В результаті заниження протягом 2013р.- 2015р. суми чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% на загальну суму 136937,40 грн. у т.ч. 2013р. в сумі 18300,85грн., 2014р. в сумі 39395,96 грн. та 2015р. в сумі 79240,59 грн., що відображено в п.2.2.2 та п.2.5.3 даного акту, перевіркою встановлено порушення п.2 ч.1 ст.7, п.11 ст.8, п.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме, заниження сум єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу за ставкою 34,7% в загальній сумі 47517,22 грн. у т.ч. за.2013р. в сумі 6350,35 грн., за 2014р. в сумі 136 70,42 грн., за 2015р. в сумі 27496,45 грн.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвалено рішення з невірним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись п. 3 ч. 1 статті 198, статтями 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області - задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2017 року - скасувати.

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник