Справа № 810/691/17
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/691/17 Головуючий у 1-й інстанції:Волков А.С. Суддя-доповідач: Оксененко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

06 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Кривохижій О.О.,

за участю представника позивача - Герасименко Т.В., представник відповідача - Чернявській О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської митниці ДФС на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «УКРСІЧСЕРВІС» до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «УКРСІЧСЕРВІС» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 04.11.2016 року №125000013/2016/000182/2 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, від 14.11.2016 № 125110011/2016/00151.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Київська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача та представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 11 травня 2016 року позивач (покупець) та компанія-нерезидент DingZhov LiangYou Metal Products Company Limited (продавець) уклали контракт № 79/к на поставку товару (колючого дроту однорядного, холодноволочильного, рифленого), кількість та загальна вартість якого визначаються у специфікаціях та/або рахунках-фактурах (інвойсах).

Пунктом 4.1 контракту передбачено, що продавець постачає товар морським транспортом на умовах FOB Incoterms 2010 до Одеського морського торгівельного порту, Україна.

Крім того, 11 травня 2016 року сторони контракту уклали додаткову угоду № 3, в змінили умови поставки і домовились, що з метою створення більш комфортних умов транспортування товару пункт 4.1 контракту викладено в наступній редакції «Продавець постачає товар морським транспортом на умовах СІF Incoterms 2010 до Одеського морського торгівельного порту, Україна».

01 вересня 2016 року позивач здійснив ввезення на територію України партії товару (дроту крученого з чорних металів гарячо-оцинкованого для огорожі; дроту з оцинкованої сталі колючого однорядного, холодно-волочильного, рифленого; діаметр основної проволоки 2,8 мм., діаметр проволоки шипів 2 мм., з відстанню між шипами 75+/- 5мм., в бухтах по 400 метрів та вагою бухти 35 кг), придбаного у компанії DingZhou LiangYou Metal Produkts Compani Limited Торговельна марка (DingZhou), країна виробник - Китай, на підставі контракту від 11.05.2016 № 79/к, митне оформлення якого здійснювалось через Одеську митницю ДФС на умовах СІF Incoterms 2010. Митну вартість цього товару визначено за основним методом (за ціною договору (контракту)), митне оформлення здійснено на підставі митної декларації від 01.09.2016 № 125110011/2016/009021, товар випущено у вільний обіг.

11 вересня 2016 року позивач здійснював ввезення на митну територію України другої партії цього ж товару, придбаного у компанії DingZhov LiangYou Metal Products Company Limited за цим же контрактом на цих же умовах поставки.

З метою митного оформлення товару позивач подав до Київської митниці ДФС тимчасову митну декларацію від 11.09.2016 № 125110011/2016/031068 з метою уточнення відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД.

У відповідності до положень Митного кодексу України, митне оформлення товару за вказаною тимчасовою МД було завершено із застосуванням найбільшої ставки ввізного мита з тих, під яку можуть підпадати такі товари (5%), а також зі сплатою митних платежів згідно із заявленою митною вартістю, яка визначена позивачем за основним методом - за ціною договору (вартість операції).

Після отримання висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС від10.10.2016 № 171, з урахуванням положень статті 261 МК України позивач подав до Київської митниці ДФС додаткову електронну МД від 24.10.2016 №.125110011/2016/010799, в якій були вказані точні відомості про товар (код товару згідно УКТ ЗЕД) та задекларував товар («дріт кручений з чорних металів гарячо-оцинкований для огорожі; дріт з оцинкованої сталі колючий однорядний, холодно волочильний, рифлений; діаметр основної проволоки 2,8 мм., діаметр проволоки шипів 2 мм., з відстанню між шипами 75+/- 5мм., в бухтах по 400 метрів та вагою бухти 35 кг»), придбаний у компанії DingZhou LiangYou Metal Produkts Compani Limited Торговельна марка (DingZhou), країна виробник - Китай, на підставі контракту від 11.05.2016 № 79/к, на умовах СІF Incoterms 2010). Митну вартість товару позивач не змінював (порівняно з тимчасовою митною декларацією від 11.09.2016 № 125110011/2016/031068, за якою товар був випущений у вільний обіг, та митною декларацією від 01.09.2016 № 125110011/2016/009021, за якою здійснювалось розмитнення попередньої партії товару) і визначив її за основним методом - за ціною договору (контракту).

До вказаної митної декларації позивач також додав пакет документів, що перелічені у графі 44 МД, які необхідні для розмитнення товару, а саме: акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу; міжнародні автомобільні накладні; коносамент; банківські платіжні документи, що стосуються товару; виписку з бухгалтерської документації; прейскурант (прайс-лист) виробника товару; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 19.08.2016 ДЗІ № 112/1565; рахунок-фактуру (інвойс); пакувальний лист; рахунки-проформи; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 24.05.2016 № 1; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 04.07.2016 № 2; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10.06.2015 № 3; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 05.07.2016 № 4; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 11.05.2016 № 79/к; некласифікований внутрішній договір (контракт) 07.04.2016 № 343/3/2016/38; договір про надання послуг митного брокера від 18.06.2015 № 46/Т; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару (для товарів і транспортних засобів, що не підлягають екологічному контролю) від 20.07.2016 № 2761; сертифікат про походження товару загальної форми; декларацію про походження товару; лист від 23.08.2016 № 217; лист по сировині від 19.10.2016 № 285; ціну, біржову інформацію від 25.08.2016 б/н; акт про взяття проб (зразків) товарів від 11.09.2016 № 009548.

Під час митного оформлення спрацювала автоматизована система аналізу та управління. Крім того, інспектор митної служби дійшов висновку, що подані декларантом до митного оформлення документи містять розбіжності, а також не містять повної інформації про митну вартість та її складові частини, а саме: вартість товару на умовах поставки FOB, що зазначена в проформі-інвойсі, та вартість товару на умовах поставки CIF, що зазначена в інвойсі, є однаковою; позивач не надав документи, що підтверджують вартість страхування; висновок експерта надано не в повному обсязі (закінчився термін дії висновку), що не дає можливості впевнитись в правильності здійсненого ним розрахунку.

Виходячи з цих мотивів інспектор митної служби дійшов висновку, що позивач до митного оформлення товару подав не всі документи, що не дало можливості встановити заявлені складові митної вартості товарів.

З метою перевірки відомостей про заявлену митну вартість задекларованого товару інспектор митного органу витребував від декларанта додаткові документи а саме: страховий поліс; документи, що містять відомості про вартість перевезення (договір, рахунок, акт виконаних робіт (за наявності); виписку з бухгалтерської документації; інформацію біржових організацій про вартість сировини (оцинкованої сталі) в період з травня 2016 року по липень 2016 року; висновок експерта з додатками.

За результатом перевірки митної декларації, а також інших документів наданих декларантом до митного оформлення Київською митницею ДФС 14.11.2016 було прийнято рішення про корегування митної вартості товарів № 125000013/2016/000182/2.

Митна вартість товарів була відкоригована відповідачем за резервним методом відповідно до цінової інформації ЄАІС ДФС України, а саме: МД від 25.08.2016 № 112050000/2016/15297.

Разом із вказаним рішенням про коригування митної вартості товару відповідачем було прийнято рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оформлене карткою відмови від 14.11.2016 № 125110011/2016/00151.

При цьому, на момент винесення рішення про коригування митної вартості товарів, товар вже був випущений у вільний обіг по тимчасовій митній декларації від 11.09.2016 № 125110011/2016/031068.

Не погоджуючись з рішеннями митного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Київською митницею ДФС за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України, безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товарів замість заявленого позивачем методу - за ціною договору, внаслідок чого неправомірно прийняте рішення про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частини 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено обов'язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з положенням частини 4 вказаної статті у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини 1 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Тобто, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є підставою, з якою закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 № 814/283/14.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано митному органу необхідні та достатні документи на підтвердження митної вартості товарів.

В свою чергу, відповідачем як суб'єктом владних не доведено суду, що надані позивачем документи містять істотні розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як було зазначено вище, умовами контракту від 11.05.2016 № 79/к передбачено, що поставка товару здійснюється морським транспортом на умовах FOB Incoterms 2010 (Одеський морський торгівельний порт, Україна), тому в проформі інвойсі від 11.05.2016 № LY-0130, який складався у день укладання договору, визначено, що поставка здійснюється на умовах FOB (Одеський морський торгівельний порт, Україна).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, в правилах міжнародної торгівлі інвойс-проформа (Invoice Proforma ) є попереднім документом, який містить відомості про ціну та вартість товару, але не вважається розрахунковим документом, оскільки не містить вимоги про сплату зазначеної у ньому суми. Тому, виконуючи усі інші функції рахунку, він не виконує головної функції рахунку як документу для оплати. Зазвичай інвойс-проформа виписується в разі поставки ще не проданого товару на консигнацію, виставку, аукціон тощо.

Додатковою угодою від 10.06.2016 № 3 сторони внесли зміни до контракту від 11.05.2016 № 79/к, а саме змінили умови поставки і домовились, що поставка товару здійснюється морським транспортом на умовах CIF (Інкотермс 2010) до Одеського морського торговельного порту, Україна.

Відповідно, в інвойсі (комерційному рахунку-фактурі) від 12.06.2016 № 79/к/3, який виписувався після укладення сторонами контракту додаткової угоди та який є розрахунковим документом, передбачено, що поставка здійснюється на умовах CIF (Одеський морський торгівельний порт, Україна).

Крім того, відомості про те, що поставка товару здійснюється на умовах CIF (Одеський морський торгівельний порт, Україна) містяться в митних деклараціях та інших документах, що стосувалися розмитнення цього товару.

Згідно з правилами Інкотермс 2010 обов'язок зі страхування товару, який поставляється на умовах СIF, покладається на продавця товару, тому вимоги митного органу про надання документів, що підтверджують вартість страхування позивачем, який є покупцем, є безпідставними.

З огляду на викладене, як вірно вказано судом першої інстанції, зазначена в інвойсі від 12.07.2016 № 79/к/3 ціна товару на умовах поставки CIF (Одеський морський торгівельний порт, Україна) означає, що витрати на транспортування та страхування включені продавцем до складу ціни товару. Таким чином, фактурна (контрактна) вартість товару повністю співпадає з митною вартістю, інші складові митної вартості, зокрема, витрати на страхування та транспортування товару до місця поставки, відсутні як такі, тому жодного документального підтвердження не потребують.

Так само необґрунтованими, на переконання колегії суддів, є зауваження апелянта по відношенню до наданого позивачем висновку експерта, термін дії якого закінчився, колегія суддів зазначає, що подання такого документу є факультативним. При цьому, факт закінчення строку дії висновку, сам по собі не утворює жодних підстав для сумнівів у правильності визначення митної вартості товару за наявності базових документів, які її підтверджують.

У свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правової позиції викладеної в рішеннях Верховного Суду України від 29.05.2012 у справі № 21-91а12 та від 11.09.2012 у справ № 21-262а12, а також Вищого адміністративного суду України, зокрема, від 19.11.2015 у справі № К/800/35791/15, від 14.01.2016 у справі № К/800/34834/15 за умови не наведення митним органом доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування цим органом переліку документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити свідчить про протиправність рішення цього органу щодо застосування іншого, ніж основний метод визначення митної вартості. А ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції також зауважує, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений Митним кодексом України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб'єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено. Так само й інших юридичних фактів, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, які повною мірою ідентифікують оцінюваний товар та містять об'єктивні і достовірні дані, які підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України.

Натомість, відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при винесенні оскаржуваних рішень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість прийняття митним органом оскаржуваного рішення та, відповідно, коригування митної вартості товару позивача за резервним методом.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а її доводи спростовуються вище наведеним.

Згідно зі ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці ДФС залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 12 червня 2017 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Федотов І.В.

Губська Л.В.