Справа № 159/5032/16-а
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 рокуЛьвів№876/6198/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Гнатик А.З.

за участю представників третьої особи ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та Публічного акціонерного товариства «Ковельська ПМК-62» на постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2017 року у справі №159/5032/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України третя особа Публічне акціонерне товариство «Ковельська ПМК-62» про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України третя особа Публічне акціонерне товариство «Ковельська ПМК-62» про визнання рішення протиправним та зобов'язання призначити пенсію із зарахуванням пільгового стажу з шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 у відповідності з пунктом «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України у призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 2 розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Зобовязано Ковельське обєднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, пенсію за віком за Списком №2 у відповідності до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 2 розділу XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 24 листопада 2016 року.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що на підприємстві не було проведено атестацію робочих місць. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Крім того, апеляційна скарга подана ПАТ «Ковельська ПМК-62». Зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представники третьої особи апеляційну скаргу підтримали з підстав зазначених у скарзі. Просили апеляційну скаргу задовольнити, скасувати постанову суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Позивач та відповідач в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. позивач досягнувши 55-річного віку, звернувся до Ковельського обєднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пільгової пенсії за віком за Списком № 2, згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини 2 розділу XV Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Рішенням №98 від 16.11.2016 року комісії для розгляду питань, пов'язаних з призначенням, перерахунком та виплатою пенсій, ОСОБА_3 відмовлено у призначенні такої пенсії через відсутність уточнюючої довідки, якою підтверджується зайнятість протягом повного робочого дня на роботах, що дають право на пільгову пенсію.

Згідно копії трудової книжки позивач з 09.07.1985 року по 19.03.2002 року працював в Ковельській ПМК-62 тресту «Волиньводбуд» Мінмеліоводхозу УРСР, яка була перейменована в Ковельську ПМК-62 обєднання «Волиньмеліоводхоз», далі, у звязку із приватизацією, перейменована в Ковельську ПМК-62 ВАТ «Волиньводбуд», далі, в звязку із перетворенням, перейменована у ВАТ «Ковельська ПМК-62», правонаступником якого є ПАТ «Ковельська ПМК-62» на посаді майстра участка.

Як видно із записів, на підставі наказу № 74-к від 09.07.1985 року позивач був прийнятий в Ковельську ПМК-62 тресту «Волиньводбуд» Мінмеліоводхозу УРСР майстром участка (запис № 6).

На підставі наказу № 15-к від 19.03.2002 року позивач був звільнений з роботи за угодою сторін, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (запис № 9)

Отже, позивач в період з 09.07.1985 року по 19.03.2002 року постійно працював майстром участка, тобто понад 12 років і 6 місяців.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що позивач має необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах загальний та спеціальний трудовий стаж, який повністю підтверджується записами у трудовій книжці і додаткового уточнення не потребує.

Проте апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними та такими, що суперечать нормам матеріального права з огляду на наступне.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи мають, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992р. (далі - Порядок) та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) №41 від 01.09.1992 р. (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 вказаного Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що відмова Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах є обґрунтованою та відповідає вимогам закону.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 10.09.2013 р. у справі № 21-183а13 та постанові від 14.04.2015 р. у справі № 21-383а14.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Ковельського об'єднаного управління Пенсійного фонду України та Публічного акціонерного товариства «Ковельська ПМК-62» - задовольнити.

Постанову Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11 квітня 2017 року у справі №159/5032/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст постанови складено 13.06.2017р.