Справа № 818/3666/15
Суддя: Кривенда О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

30 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача Кривенди О.В.,

суддів: Волкова О.Ф., Прокопенка О.Б., -

розглянувши заяву уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа Фонду; Фонд відповідно) про перегляд Верховним Судом України судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Уповноваженої особи Фонду, Фонду про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Сумський окружний адміністративний суд постановою від 20 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2017 року, позов задовольнив.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 7 квітня 2017 року відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою Уповноваженої особи Фонду на підставі пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Не погодившись із цією ухвалою, Уповноважена особа Фонду звернулася із заявою про її перегляд Верховним Судом України з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 237 КАС.

На обґрунтування заяви додано копії ухвал Вищого адміністративного суду України від 28 січня, 7 і 14 квітня 2016 року (№№ К/800/40534/15, К/800/288/16, К/800/693/16 відповідно) та двох рішень цього суду від 2 червня 2016 року (№№ К/800/51714/15, К/800/45816/15) які, на думку заявника, підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Проте аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування касаційним судом норм матеріального права.

Так, в рішеннях від 28 січня і 2 червня 2016 року суд касаційної інстанції виходив зі встановлених судами обставин, що кошти на рахунки позивачів були зараховані після отримання посадовими особами банків постанов Національного банку України, якими ці банки були визнані проблемним та на них поширювалися обмеження в їх діяльності. У цих справах правочини між банком і позивачами укладені під час дії заборони укладати депозитні договори, тому дії уповноваженої особи щодо невключення позивачів до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у банках за рахунок Фонду визнано правомірними.

Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 7 квітня 2016 року погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що уповноважена особа правомірно не включила позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та, як наслідок, Фонд правомірно не включив позивача до загального реєстру. Ухвалюючи таке рішення, суд касаційної інстанції виходив із того, що згідно з випискою по особовому рахунку ОСОБА_4 у період з 22 по 25 вересня 2014 року на поточному рахунку останньої знаходилися грошові кошти у сумі 235 310 доларів США. 25 вересня 2014 року грошові кошти ОСОБА_4 перераховані на депозитні рахунки інших осіб, в тому числі і на рахунок позивача. Такі дії підтверджують намагання ОСОБА_4 отримати кошти не в порядку черговості, а за рахунок Фонду внаслідок «дроблення» великого депозиту, що надає можливість власнику вкладу отримати суму повністю, без будь-яких обмежень та з перевагами перед іншими кредиторами.

В ухвалі від 14 квітня 2016 року касаційний суд, з'ясувавши обставини у справі, які підтверджені дослідженими судом доказами, виходив з того, що видача/виплата або перерахування «реальних» грошових коштів в дійсності не проводилося, натомість на підставі поданих банку платіжних документів відбулося коригування структури банківського балансу через зміну обліку грошових зобов'язань, що в свою чергу призвело до штучного створення правових підстав для виникнення у Фонду обов'язку здійснити виплату суми гарантованого відшкодування шляхом отримання позивачем за рахунок держави грошових коштів в межах граничного розміру.

Ухвалою від 2 червня 2016 року Вищий адміністративний суд України залишив без змін рішення судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову. Суди виходили з того, що укладений банком з позивачем договір надавав можливість власнику вкладу, розмір якого перевищував граничну суму відшкодування, отримати цю суму повністю без будь-яких обмежень, що свідчить про надання переваг цьому вкладнику перед іншими кредиторами. Уповноваженою особою визнано нікчемним правочин, отже висновок судів про відмову у включенні позивача до реєстру вкладників є правомірним.

Тоді як у рішенні, про перегляд якого подано заяву, касаційний суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що умови договору банківського вкладу разом з додатковою угодою відповідають вимогам чинного законодавства та передбачають можливість зарахування коштів на рахунок позивача шляхом перерахування з відкритого у банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента. Жодних переваг чи пільг в результаті укладення цього договору позивачу надано не було.

Зміст правовідносин з метою з'ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду України.

Колегія суддів дійшла висновку, що обставини, встановлені у справі, судове рішення в якій оскаржується, не є подібними до обставин, встановлених у справах, копії судових рішень в яких додано до заяви.

Крім того, надані для порівняння рішення не містять іншого, ніж в оскаржуваному рішенні, тлумачення норм матеріального права, про які йдеться у заяві Уповноваженої особи Фонду.

Зазначене дає підстави для висновку про необґрунтованість поданої заяви.

Враховуючи викладене, керуючись пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», статтями 235-240 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до провадження справи за позовом ОСОБА_3 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії за заявою про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 7 квітня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кривенда
Судді: О.Ф. Волков
О.Б. Прокопенко