Справа № 812/512/17
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/512/17

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Борзаниці С.В.,

за участі секретаря - Лященка А. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Первомайськвугілля" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування рішення № від 16.01.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску,-

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Державного підприємства "Первомайськвугілля" (далі за текстом - Позивач, ДП "Первомайськвугілля") до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі за текстом - Відповідач, Офіс великих платників податків), в якому Позивач просить скасувати рішення № від 16.01.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позову посилається на таке.

Рішенням Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16.01.2017 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску застосовано до Державного підприємства "Первомайськвугілля" штраф у розмірі 916017,72 грн. (10% за період з 18.10.2013 до 03.03.2014), штраф у розмірі 840115,62 грн. (20% за період з 29.01.2014 до 12.09.2016) та нараховано пеню у розмірі 836503,21 грн. (0,1% від суми недоїмки), всього на загальну суму 2592636,54 грн (далі за текстом - Рішення), яке отримано 19.01.2017 та яке Позивачем було оскаржене, але у задоволенні скарги відмовлено. Відмова надійшла поштою 03.03.2017.

Підставою для винесення рішення є акт камеральної перевірки ДП «Первомайськвугілля» з питання своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, задекларованого у звіті за період липень-грудень 2013 року, січень-грудень 2014 року, січень-квітень, вересень, листопад-грудень 2015 року, січень-червень 2016 року, який складено начальником відділу податкового супроводження підприємств паливно- енергетичного комплексу та житлово-комунального господарства Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС України Златопольською Ельвірою Олегівною, на підставі пп.75.1.1 н.75.1 сг.75 Податкового кодексу України (далі за текстом ПКУ), в порядку, визначеному ст.76 ПКУ.

За результатами перевірки зроблений висновок про порушення позивачем ч.8 ст. 9 розділу ІІІ Закону України №2464, п.п. 6 п. 4 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а саме - несвоєчасну сплату сум єдиного внеску у розмірі 13360754.75 грн., нарахованому платником за звітні періоди липень-грудень 2013 року, січень-грудень 2014 року, січень-квітень. вересень, листопад-грудень 2015 року, січень-червень 2016 року.

З Рішенням Позивач не згоден з наступних підстав. Відповідно до положень Розділу VІІІ Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669 (далі за текстом - Закон № 1669) платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України № 1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі за текстом - Закон № 2464), на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом, за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Юридична адреса ДП «Первомайськвугілля» - Луганська область, Попаснянський район, м. Гірське, вул. Куйбишева, 21.

В податковий період, зазначений у рішенні Запорізького управління Офісу великих платників податків ДФС України, ДП «Первомайськвугілля» знаходилося як платник ЄСВ на обліку в СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Луганську, що була розташована у м. Сєвєродонецьк Луганської області.

З 01.01.2017 підприємство як платник ЄСВ зареєструвалося на обліку у Первомайській ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області, яка розташована у м. Попасна Луганської області.

Внаслідок чого Позивач звільнений від штрафних та фінансових санкцій, передбачених Законом № 2464, а Рішення від 16.01.2017 № підлягає скасуванню.

Представник Позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Представник Відповідача заперечував проти позову, виходячи з такого.

Відповідачем згідно з пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України проведена камеральна перевірка ДП «Первомайськвугілля» з питання своєчасності сплати до бюджету єдиного соціального внеску за період липень - грудень 2013 року, січень - грудень 2014 року, січень - квітень, вересень, листопад - грудень 2015 року, січень - червень 2016 року.

Перевіркою встановлені порушення:

п.8 ст.9 розділу III Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-УІ, п.п. 6 п. 4 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Мін'юсті 07.05.2015 за №508/26953, в результаті чого несвоєчасно сплачено зобов'язання з єдиного внеску згідно наданих Звітів з ЄСВ за період липень - грудень 2013 року, січень - грудень 2014 року, січень - квітень, вересень, листопад - грудень 2015 року, січень - червень 2016 року на загальну суму 13 360 754.75 грн.

На підставі ч.10 та п 2 ч.11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та акту перевірки від 20.12.2016р. № 34/28-10-47-09/32320594, Відповідачем прийнято оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (далі - Рішення) від 16.01.2017р. № на загальну суму 2 592 636,54 грн., в тому числі: штраф - 1 756 133,34 грн., пеня -836 503,21 грн.

ДП «Первомайськвугілля» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Частиною другою ст. 6 Закону N 2464 визначені обов'язки платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - ЄВ), зокрема, своєчасне та в повному обсязі нараховування, обчислення і сплата ЄВ, подання звітності до контролюючого органу за основним місцем обліку платника ЄВ.

До пункту 94 частини другої розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N2464 внесені зміни (Законом від 02.09.2014 р. №1669), відповідно до яких платники ЄВ, які перебувають на обліку в контролюючих органах, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, де проводилася АТО, розпочата відповідно до Указу від 14.04.2014 р. N 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", звільняються від виконання своїх обов'язків, передбачених частиною другою ст. 6 Закону N 2464, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану.

Умовою для такого звільнення (відстрочення) є заява у довільній формі, яка подається до фіскального органу за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення АТО та сертифікат Торгово-промислової палати України.

Така заява подається платником податків із стислим та чітким обґрунтуванням підстав для продовження граничних строків з посиланням на документальне підтвердження викладених фактів разом з вичерпним переліком додатків із зазначенням кількості сторінок кожного документа, їх повної назви та реквізитів (дата, номер, найменування органу, що видав документ). Заява подається платником податків тільки разом із документальним підтвердженням.

Вимоги до змісту такої заяви та особливості її написання юридичними та фізичними особами зазначено у пункті 8 наказу N 1044.

Норма Закону (від 08.07.2010 р. №2464), якою платники ЄВ звільняються від виконання своїх обов'язків щодо внесення до бюджету цього платежу, втратила чинність з 01.01.2016 року відповідно до Закону України (пункт 28 розділу 1 Закону №911).

Враховуючи вищенаведене, ДП «Первомайськвугілля» не звільняється від обов'язків щодо своєчасного внесення до бюджету ЄВ у терміни, визначені Законом №2464.

Порядок обчислення та сплати єдиного внеску визначений статтею 9 Закону № 2464 та розділом IV Інструкції «Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Мін'юсті України 07.05.2015 № 508/26953 із змінами та доповненнями (далі Інструкція № 449), а саме: «платники єдиного соціального внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, незалежно від фінансового стану платника.»

Змінами, внесеними Законом України від 15.05.2012 року № 4676-УІІ до Закону №2464, гірничі підприємства зобов'язані сплачувати єдиний соціальний внесок не пізніше 28 числа наступного місяця.

Запорізьке управління Офісу великих платників податків зверталося до ДП «Первомайськвугілля» листом від 06.10.2016 №538/10/28-04-42-02 з проханням повідомити, чи зверталося підприємство до контролюючих органів за попереднім місцем обліку із заявою для звільнення (відстрочення) виконання обов'язків щодо сплати податків, зборів обов'язкових платежів, на відстрочення терміну сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із наданням копій таких звернень та копій відповідей.

ДП «Первомайськвугілля» надана відповідь листом від 11.11.2016 №08/4-25-55, в якій повідомило про здійснення господарської діяльності в умовах проведення антитерористичної операції на території в зоні проведення АТО та надана копію сертифікату ТПП від 10.05.2016 №6293.

Разом з тим, ДП «Первомайськвугілля» не повідомило про звернення до будь-якого територіального органу ДФС України із заявою про відстрочення терміну сплати єдиного внеску, не надано інформацію (документи) щодо результатів розгляду такої заяви.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на п. 94 Закону № 2464-VI, а саме зазначає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Також зазначає, що підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

З цього приводу Відповідач зазначає, що згідно зі ст. 10 Закону № 1669-VII протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Крім того, відповідно до ст. 101 Податкового кодексу України та наказу Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 577 «Про затвердження Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків», документом-підставою для прийняття керівником (заступником керівника) контролюючого органу рішення про списання безнадійного боргу, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), є відповідний сертифікат (висновок) Торгово- промислової палати України, що засвідчує настання форс-мажорних обставин у податкових правовідносинах та використовується при списанні безнадійного податкового боргу відповідно до статті 101 Податкового кодексу України.

Позивач у позовній заяві посилається на той факт, що 28.01.2017 року ДП «Первомайськвугілля» було направлено до Первомайської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області заяву про звільнення від сплати єдиного внеску за період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції разом з копією сертифікату Торгово-промислової палати України № 6293 від 10.05.2016 року (далі по тексту - сертифікат ТПП України), що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), які мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань. З цього приводу, звертає увагу суду на наступне:

По перше, дата заяви Позивача про звільнення від сплати єдиного внеску за період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції до Первомайської ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області - 27.01.2017 вих. 01/4-9-36;

По друге, Позивачем не було надано доказів щодо отримання Первомайською ОДПІ ГУ ДФС у Луганській області заяви про звільнення від сплати єдиного внеску за період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції;

По-третє, у сертифікаті ТПП України засвідчено настання обставин непереборної сили з 18 квітня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області та дотримання законодавчих актів України, які стосуються сплати податків і зборів в строки та у розмірах, встановлених нормативно-правовими актами відповідно до п. 100.4 та п. 100.5ст. 100 Податкового кодексу України.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, 02 вересня 2014 року прийнято Закон № 1669, згідно до ст. 1 якого період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» N 911-VІІІ від 24 грудня 2015 року, яким виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

З 15.10.2014 року підпунктом 8 пункту 4 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" було доповнено Закон України "Про ЄСВ" пунктом 93 Розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення, в якому зазначалося:

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті б Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

У зв'язку з виключенням норми, яка встановлювала пільги для підприємств, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів в населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, у формі звільнення від обов'язків платника єдиного соціального внеску та штрафних санкцій на період проведення антитерористичної операції, ОФІС на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а також з підстав, викладених вище, у ОФІСу були відсутні підстави для звільнення Позивача від відповідальності за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску.

Вважає, що Відповідачем було правомірно застосовано штрафну санкцію та нараховано пеню за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Також слід звернути увагу на той факт, що Позивач посилається на наявність сертифікату Торгово- промислової палати України №6293 від 10 травня 2016 року, яким засвідчено настання обставин непереборної сили з 18 квітня 2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Луганської області та дотримання законодавчих актів України, які стосуються сплати податків і зборів в строки та у розмірах встановлених нормативно-правовими актами відповідно до п. 100.4 та п. 100.5ст. 100 Податкового кодексу України.

Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 уведено в дію рішення про Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014року « Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» Під час проведення таких заходів платники податків, у яких існує ймовірність несвоєчасної сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) або відсутня можливість їх сплати у зв'язку з непередбачуваними обставинами, мають право на отримання відстрочення (розстрочення) грошових зобов'язань ( податкового боргу) відповідно до п.п. 17.1.5 п. 17.1ст. 17 ПКУ.

Підпунктом 20.1.29 п. 20.1 ст.20 ПКУ передбачено, що контролюючий орган, має право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно ст. 32 ПКУ зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Загальні засади розстрочення та відстрочення сплати грошового зобов'язання або податкового боргу передбачено ст. 100 ПКУ.

Статтею 100 п. 100.2 ПКУ визначено, що платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Пунктом 14 Порядку розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, та податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 574 визначено, що розстрочення відстрочення сплати грошового зобов'язання або податкового боргу вважається наданим, якщо на підставі заяви платника податків прийнято відповідне рішення органу доходів і зборів та укладено договір про розстрочення (відстрочення).

Однак, всупереч вимогам законодавства, Позивачем не було здійснено звернення до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Звертає увагу на той факт, що навіть у сертифікаті Торгово- промислової палати України №6293 від 10 травня 2016 року є посилання на підпункти 100.4 та 100.5 ст. 100 ПКУ.

Так, п.п. 100.4 ст. 100 ПКУ передбачено, що «Підставою для розстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним достатніх доказів існування обставин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань та податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму розстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.»

Підпунктом 100.5 ст. 100 ПКУ визначено, що «Підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов'язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.»

Вищезазначеним Переліком обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 р. N 1235 (далі по тексту - Перелік), а саме п. II визначено, що висновок Торгово-промислової палати про настання обставин непереборної сили чи стихійного лиха на території України є підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу заявника.

Таким чином, з урахуванням чинного законодавства України, можна стверджувати, що наявність сертифікату ТПП України є підставою для відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу заявника, підставою для отримання відстрочення, але ні в якому разі не відстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу заявника або розстроченням грошових зобов'язань або податкового боргу.

Підпунктом 100.2 ст. 100 ПКУ визначено, що платник податків має право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу. Платник податків, який звертається до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов'язань, вважається таким, що узгодив суму такого грошового зобов'язання.

Так, з урахуванням вищевикладеного та відповідно до пп.100.2 ст. 100 ПКУ, Позивач мав право звернутися до контролюючого органу із заявою про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а наявність сертифікату ТПП України - є лише підставою для отримання розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 04.10.2016 року по справі № К/800/9217/16 (цитата рішення):

«...Тобто, позивачеві виданий сертифікат, із засвідченням настання обставин непереборної сили, який розповсюджується на реалізацію пунктів 100.4-100.5 статті 100 Податкового кодексу України, яка, в свою чергу, передбачає вищенаведену процедуру розстрочення та відстрочення сплати грошових зобов'язань, а не процедуру звільнення від такої сплати, або взагалі підставу для не нарахування останньому штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань.

Таким чином, наявність у позивача Сертифікату не є підставою для несплати податкових зобов'язань, та не є обставинами, що звільняють платника податку від відповідальності за несплату узгоджених грошових зобов'язань, а лише засвідчує факт, який повинен братись до уваги контролюючим органом для надання платникові розстрочення/або відстрочення сплати таких зобов'язань (у разі прийняття відповідного рішення) через обставину непереборної сили.

Окрім викладеного, судами вірно вказано, що для правильного вирахування контролюючим органом платнику податків строку розстрочення або відстрочення сплати таких грошових зобов'язань не достатньо лише наведеного Сертифікату, а потрібна самостійно подана платником податків разом із наведеним Сертифікатом заява у відповідності до пункту 100.2 статті 100 ПК України із визначенням платником строку розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, після якого останній зобов'язується сплатити розстрочену, або відстрочену суму грошового зобов'язання...»

Порядок та умови надання платникам податків розстрочення (відстрочення) грошових зобов'язань або податкового боргу затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 р. N 574, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.10.2013 р. за N 1853/24385.

Отже, перенесення строків сплати грошових зобов'язань шляхом розстрочення та/або відстрочення грошових зобов'язань належить виключно до компетенції ДФС України. Разом з цим, відповідно до даних автоматизованої інформаційної системи ДФС України «Податковий блок» відсутня інформація щодо прийняття рішення про надання відстрочення терміну сплати єдиного внеску.

Таким чином, ДП «Первомайськвугілля» не звільняється від відповідальності за несвоєчасне внесення до бюджету єдиного внеску.

Просив у задоволенні позовних вимог ДП «Первомайськвугілля» відмовити у повному обсязі.

Розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Рішенням Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16.01.2017 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску застосовано до Державного підприємства "Первомайськвугілля" штраф у розмірі 916017,72 грн. (10% за період з 218.10.2013 до 03.03.2014), штраф у розмірі 840115,62 грн. (20% за період з 29.01.2014 до 12.09.2016) та нараховано пеню у розмірі 836503,21 грн. (0,1% від суми недоїмки), всього на загальну суму 2592636,54 грн (а.с.12), яке отримано 19.01.2017 (а.с.8), та яке Позивачем було оскаржене (а.с.15-17).

03.03.2017 на адресу Позивача надійшло рішення Державної фіскальної служби України, в якому вказано, що скарга ДП «Первомайськвугілля» залишено без задоволення (а.с.17-19)

Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.7,8) ДП «Первомайськвугілля» перереєструвався на підконтрольній Україні території у 2014 році за адресою: 93292, Луганська область, Попаснянський район, м. Гірське, вул. Куйбишева, 21.

ДП «Первомайськвугілля» знаходилося як платник податків на обліку у СДПІ з обслуговування великих платників податків у м. Луганську МГУ ДФС (а.с.10).

Статтею 1 Конституції України встановлено, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно статті 2 Конституції України суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Статтею 17 Конституції України закріплено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно статті 107 Конституції України Рада національної безпеки і оборони України є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України.

Рада національної безпеки і оборони України координує і контролює діяльність органів виконавчої влади у сфері національної безпеки і оборони.

Головою Ради національної безпеки і оборони України є Президент України.

Персональний склад Ради національної безпеки і оборони України формує Президент України.

До складу Ради національної безпеки і оборони України за посадою входять Прем'єр-міністр України, Міністр оборони України, Голова Служби безпеки України, Міністр внутрішніх справ України, Міністр закордонних справ України.

У засіданнях Ради національної безпеки і оборони України може брати участь Голова Верховної Ради України.

Рішення Ради національної безпеки і оборони України вводяться в дію указами Президента України.

Компетенція та функції Ради національної безпеки і оборони України визначаються законом.

Пункт 9-4 Розділу VIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» має наступну редакцію.

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Преамбулою Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності 15.10.2014, визначено, що цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону № 1669 (Визначення термінів) встановлено наступне.

Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Статтею 11 Закону № 1669 (Прикінцеві та перехідні положення) визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (14.10.2014), і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (Прикінцеві та перехідні положення) визначено наступне.

Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону:

забезпечити прийняття відповідно до своєї компетенції нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону;

затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення;

у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік;

привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;

забезпечити розробку і перегляд міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади України їх нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону.

Відповідно до п. 3 Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 цей Указ набирає чинності з дня його опублікування.

Зазначений Указ Президента України був опублікований у офіційному виданні «Офіційний вісник Президента України» від 14.04.2014.

Таким чином, Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності 14.04.2014.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (Закон N 1669-VII) був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Згідно Додатку в розділі «Луганська область» 1. Міста обласного значення:

під номером 9 м. Первомайськ (Первомайська міська рада):

м. Гірське (Гірська міська рада).

Розпорядженням КМУ від 05 листопада 2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053» зупинена дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Згідно Додатку в розділі «Луганська область» 1. Міста обласного значення:

під номером 9 м. Первомайськ (Первомайська міська рада):

м. Гірське (Гірська міська рада).

Також пунктом 3 визнано такими, що втратили чинність:

розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»;

розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Таким чином, з аналізу норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відносно спірних правовідносин можна зробити наступні висновки.

Цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції.

Оскільки Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності 14.04.2014, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1669-VII від 02.09.2014 можна достовірно стверджувати, що період проведення антитерористичної операції розпочався. Оскільки Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не видавався, можна достовірно стверджувати, що проведення антитерористичної операції триває.

Якщо достовірно встановлено, що антитерористична операція триває, відповідно обов'язково повинна бути територія проведення такої операції.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, в якому зазначене місто Сєвєродонецьк. При цьому в самому змісті цього розпорядження прямо вказано, що воно прийняте на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014.

Розпорядженням КМУ від 05 листопада 2014 року № 1079-р зупинена дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р. При цьому в самому змісті цього розпорядження відсутнє будь-яке нормативне обґрунтування.

Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053 та від 05.11.2014 № 1079 та знову був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, в якому зазначене місто Сєвєродонецьк. При цьому знову в самому змісті цього розпорядження (№ 1275-р від 02.12.2015) прямо вказано, що воно прийняте на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014.

Прийнявши розпорядження КМУ від 05.11.2014 № 1079-р про зупинення дії розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р, Кабінет Міністрів України до 02.12.2015 не прийняв жодного іншого розпорядження, яким би був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Наявність такого розпорядження обумовлена фактом тривання в цей період антитерористичної операції відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та дією норм Закону № 1669-VII від 02.09.2014, зокрема, частини 5 статті 11.

Таким чином, в період з 05.11.2014 по 18.12.2015 (дата набрання чинності розпорядження № 1275-р від 02.12.2015) розпорядження КМУ від 05.11.2014 № 1079-р суперечило Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Як наслідок, в силу приписів ч. 3 ст. 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014 вказане розпорядження не діяло, що автоматично в силу приписів закону надає статус чинності розпорядженню КМУ від 30.10.2014 № 1053-р, яким місто Сєвєродонецьк Луганської області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

При цьому суд зауважує, що розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р в період з 05.11.2014 по 18.12.2015 не було скасоване або визнане таким, яке втратило чинність. Тобто, в наявності всі підстави для твердження, що в силу приписів ч. 3 ст. 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014 у вказаний вище період часу розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р діяло.

У зв'язку з вище викладеним, можна достовірно стверджувати, що на момент перевірки та винесення спірного рішення Позивач знаходився на території здійснення антитерористичної операції, що підтверджується законодавчо встановленими положеннями.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з ч. 3 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Закону № 1669-VII від 02.09.2014 мають вищу юридичну силу, ніж норми постанов Кабінету Міністрів України, які розвивають чи деталізують окремі положення зазначених Законів.

При вирішенні питання відносно Позивача щодо застосування чи незастосування заходів зі стягнення штрафу та пені Відповідач повинен був керуватися положеннями п. 9-4 Розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та нормами Закону № 1669. Тобто, Відповідач не повинен був однозначно застосовувати положення ч. 11 ст. 9 та ч. 10, 11 ст. 25 Закону 2464, а повинен надати повний та об'єктивний аналіз усім нормам законів та підзаконних нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини, і лише після цього приймати рішення щодо наявності підстав для стягнення штрафу та пені.

Відповідно до розрахунку фінансової санкції та пені по особовому рахунку єдиного внеску, що перебуває в матеріалах справи, загальна сума, що виникла у позивача, становить 2592636,54 грн. При цьому, з урахуванням наведених вище доводів, суд вважає, що за період з 14.04.2014 по 12.09.2016 відповідач звільнений від сплати єдиного внеску, оскільки цей період є часом проведення антитерористичної операції.

Разом з тим, суд вважає правомірним нарахування відповідачем суму штрафної санкції в сумі 658632,25 грн. та пені в сумі 559243,12 грн. за період до 14.04.2014, оскільки в даний період часу були відсутні правові підстави для звільнення позивача від сплати єдиного внеску. Тому зазначена вимога відповідача в цій частині є законною, а позовні вимоги позивача необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню.

Застосування при даних спірних правовідносинах ст. 10 Закону № 1669 в частині необхідності обов'язкового надання сертифікату Торгово-промислової палати України для підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань відповідно до положень Закону № 2464 є неможливим з наступних підстав.

Дані спірні правовідносини стосуються обов'язку платника єдиного внеску щодо своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та врегульовані нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464, які є спеціальними в даному випадку.

Пункт 9-4 Розділу VIII Закону № 2464 має посилання на Закон № 1669 лише в частині визначення розташування конкретного населеного пункту, який може бути включений у перелік, зазначений у статті 2 Закону № 1669.

Як встановлено в судовому засіданні, місто Гірське Луганської області включене у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до положень Закону № 1669.

Стаття 10 Закону № 1669 визначає сертифікат Торгово-промислової палати України як єдиний належний та достатній документ, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань.

Зі змісту вказаної статті чітко вбачається, що нею визначений конкретний документ як підстава для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань. При цьому цією нормою не визначено, за невиконання (неналежне виконання) від якого саме зобов'язання звільняється певна особа. Тобто, для спірних правовідносин стаття 10 Закону № 1669 є загальною нормою.

Пункт 9-4 Розділу VIII Закону № 2464, як спеціальна норма законодавства, не містить жодного посилання на необхідність платника єдиного внеску надання до податкового органу сертифікату Торгово-промислової палати України як необхідного документу в якості підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати (несвоєчасної сплати) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Натомість, підпунктом 14.1.11 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України) однією з ознак безнадійної заборгованості визначена заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.

Тобто, положення статті 10 Закону № 1669 можуть бути застосовані при вирішенні правовідносин, врегульованих Податковим кодексом України.

Однак, відповідно до положень п. 1.3. ст. 1 ПК України цей Кодекс не регулює питання погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що виключає можливість застосування положень статті 10 Закону № 1669 при вирішенні спірних правовідносин, врегульованих нормами Закону № 2464.

Посилання представника Відповідача на пункт 9 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1669-VІІ як підставу для не застосування за невиконання, несвоєчасне виконання, виконання не в повному обсязі обов'язків платників єдиного внеску у період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції є незмістовним, оскільки до спірних правовідносин повинні застосовуватися положення норм Закону № 2464 як спеціальні норми законодавства з наведених вище підстав, зокрема, положення 9-4 Розділу VIII Закону № 2464.

Також відсутня необхідність подання заяви у довільній формі до органу доходів і зборів як обов'язкової підстави для звільнення від штрафних та фінансових санкцій, виходячи з положень наступних правових норм.

Згідно положень абзацу 2 пункту 9-4 Розділу VIII Закону № 2464 вказана заява подається до відповідного органу як підстава для звільнення, передбаченого абзацом 1 цього пункту.

В свою чергу, абзацом 1 пункту 9-4 Розділу VIII Закону № 2464 прямо передбачене звільнення платників єдиного внеску лише від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464, яка не містить положень щодо застосування штрафних та фінансових санкцій.

Застосування ж штрафних та фінансових санкцій передбачені не частиною 2 статті 6 Закону № 2464, а частиною 10 та пунктом 2 частини 11 статті 25 вказаного Закону, про що безпосередньо зазначено в самому оскаржуваному Рішенні № від 16.01.2017. Як наслідок, платник єдиного внеску не повинен писати ніякої заяви при визначенні йому штрафних та фінансових санкцій для звільнення від їх сплати.

Таким чином, відповідно до пункту 9-4 Розділу VIII Закону № 2464 достатньою підставою для звільнення платника єдиного внеску від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачених цим Законом за невиконання (несвоєчасне виконання) обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, є перебування на обліку в податкових органах, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме: скасування Рішення № від 16.01.2017 в частині застосування штрафних санкцій та нарахування пені за період з квітня 2014 року по 12.09.2016 у загальній сумі 1 374 761,18 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, на користь Позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 19444,78 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Керуючись ст.ст.2, 7-14, 18, 19, 69-72, 86, 87, 94, 143, 158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Державного підприємства "Первомайськвугілля" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування рішення № від 16.01.2017 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску задовольнити частково.

Скасувати рішення Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 14.12.2016 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, в частині застосування штрафу у розмірі 1 097 501,09 грн за період з квітня 2014 року до 12.09.2016 та нарахування пені у розмірі 277 260,09 грн. (0,1% від суми недоїмки), всього на загальну суму 1 374 761,18 грн (один мільйон триста сімдесят чотири тисячі сімсот шістдесят одна гривня 18 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (ідентифікаційний код 39440996, місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 11 Г) на користь Державного підприємства "Первомайськвугілля" (ідентифікаційний код 32320594, місцезнаходження: 93292, Луганська обл., Попаснянський район, місто Гірське, вул. Куйбишева, будинок 21) сплачений судовий збір у розмірі 19444,78 грн. (дев'ятнадцять тисяч чотириста сорок чотири гривні 78 коп.)

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанову у повному обсязі складено та підписано 13 березня 2017 року.

Суддя С.В. Борзаниця