Справа № 822/316/17
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

09 червня 2017 року м. Київ К/800/18439/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Хмельницької області, Державної судової адміністрації України про визнання незаконною невиплати та стягнення одноразової вихідної допомоги,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив: визнати незаконною невиплату позивачу одноразової вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку; стягнути з Апеляційного суду Хмельницької області та Державної судової адміністрації України на користь позивача 271150,00 грн. одноразової вихідної допомоги у зв'язку з виходом у відставку.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, що набув право на отримання вихідної допомоги до виходу у відставку у 2003 році, оскільки норма статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції, чинній до 01 квітня 2014 року) пов'язувала право на вихідну допомогу не із набуттям певного стажу, а із юридичним фактом виходу у відставку, який у спірних правовідносинах виник вже після виключення статті 136 із Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що як на дату подання позивачем заяви про відставку (25 грудня 2015 року), так і на дату прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення його з посади судді (19 квітня 2016 року) був чинним Закон України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 01 квітня 2014 року, в якому відповідно до Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII виключено статтю 136, яка передбачала виплату судді, який вийшов у відставку, вихідної допомоги, у зв'язку із чим у позивача відсутнє право на отримання такої допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 № 2453-VІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2453-VІ) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно частини 3 статті 122 Закону повноваження судді припиняються з дня прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади судді.

Нормою частини 1 статті 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI в редакції Закону від 14 березня 2014 року № 887-VII було визначено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Разом з тим, Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ (а саме пп. 1 п. 28 цього Закону), який набрав чинності з 01 квітня 2014 року, виключено вказану статтю 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Рішення щодо неконституційності Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» в частині виключення статті 136 із Закону України «Про судоустрій та статус суддів» Конституційним Судом України не приймалося, а отже з 01 квітня 2014 року судді, які виходять у відставку, не мають права на отримання вихідної допомоги.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що датою виходу у відставку судді є дата прийняття Верховною Радою України постанови про звільнення з посади, а не дата набуття права на вихід у відставку, і на момент винесення Верховною Радою України постанови про звільнення позивача з посади діяли норми Закону № 2453-VI, якими не передбачалась виплата вихідної допомоги, тому у позивача відсутнє право на отримання вихідної допомоги.

Висновки судів узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх не спростовують і ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої та апеляційної інстанцій допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Хмельницької області, Державної судової адміністрації України про визнання незаконною невиплати та стягнення одноразової вихідної допомоги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко