Справа № П/811/106/17
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року справа № П/811/106/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Притули К.М.

за участю секретаря: Потєхіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, третя особа - ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Кіровоградської міської ради, третя особа - ОСОБА_2, в якому просить:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер рішення - 33147202 від 24.12.2016 року, прийняте державним реєстратором Кіровоградської міської ради Кіровоградської області;

- вилучити з державного реєстру речових прав власності запис про право власності №18268984 від 22.12.2016 року о 10:19:54 як незаконний.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи в судове засідання не з'явився, при цьому надавши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги заперечив (а.с.181).

Третя особа, належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду справи в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань не надала (а.с.172,179-180).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.12.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Кіровоградської міської ради ОСОБА_3 проведено державну реєстрацію права власності (форма власності - приватна) на квартиру, що розташована - АДРЕСА_1 за суб'єктом - ОСОБА_4, яке оформлено рішенням №33147202 (а.с.194).

При цьому, позивач вважає, що зазначені дії відповідача є неправомірними з огляду на наступні обставини.

06.12.1988 року ОСОБА_5, на підставі ордеру №282 отримав від Трест "Кіровоградстрой" постійне житло на склад сім'ї 3 особи (на себе, дружину - ОСОБА_2, доньку - ОСОБА_6) за адресою - АДРЕСА_2, загальною житловою площею - 14 кв.м.(а.с.10).

Позивач зазначає, шо фактично в зазначеній квартирі вона проживає з 1995 року.

23.06.2009 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було розірвано Кіровським відділом актів цивільного стану, про що зроблено відповідний актовий запис за №322.

Однак, ОСОБА_2 з реєстрації за вказаним місцем реєстрації не знялась.

24.07.2009 р. Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського МУЮ зареєстровано шлюб між позивачем та ОСОБА_5, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №434 (а.с.14).

17.09.2016 року ОСОБА_5 помер, про що 19.09.2016 року складено відповідний актовий запис №2396 (а.с.16).

Під час оформлення спадщини, позивач дізналась, що 22.12.2016 року державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Кіровоградської міської ради зареєстровано право власності на нерухоме житло - квартиру за адресою: м, Кропивницький, АДРЕСА_3 за гр. ОСОБА_4, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер - 33147202 від 24.12.2016 року (а.с.19-21,194).

При цьому, позивач вважає, що державний реєстратор неправомірно зареєстрував право власності на нерухоме майно, що є складом спадщини. Крім того, позивач зазначила, що саме вона має переважне право на здійснення приватизації, а не колишня дружина померлого чоловіка.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Законом, який визначає правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна є Закон України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952-IV).

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 2 Закону №1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на п.1 ч.1 ст.4 Закону №1952 державній реєстрації прав підлягає право власності.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №1952 у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

На підставі п.1 ч.3 ст.10 Закону №1952 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.

Частиною1 статті 18 Закону №1952, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд;

4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації;

6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав;

7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником;

8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Частиною 2 статті 18 Закону №1952 передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Так, відповідно до п.9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127, (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Як встановлено судом, для державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на квартиру, розташовану в АДРЕСА_4, заявником подано :свідоцтво про право власності на житло від 16.12.2016р. (а.с.185-186), технічний паспорт на квартиру №62 в житловому будинку №23 корп.4 по вул. Юрія Коваленка, м. Кропивницький (а.с.187-190) та квитанцію про сплату адміністративного збору (а.с.183).

Під час розгляду відповідної заяви державним реєстратором сформовано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за об'єктом нерухомого майна (а.с.191-192) і за суб'єктом набувачем майна №76877634 від 24.12.2016 р. (а.с.193).

Так, Інформація №76877782 від 24.12.2016 р. за щодо об'єкта нерухомого майна, реєстраційний номер - 35177200, квартира, за адресою - АДРЕСА_7, "відомості про право власності" - "відомості про право власності відсутні", "відомості про інші речові права відсутні" (а.с.191).

Суд вважає необґрунтованою позицію сторони позивача щодо відсутності у державного реєстратора права на реєстрацію права власності за ОСОБА_2 права власності на спірну квартиру, без наявності ордеру на вказану квартиру.

Так, державному реєстратору надано свідоцтво про право власності на житло, видане 16.12.2016 року Кіровоградською міською радою ОСОБА_4, відповідно до якого квартира, яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_6 належить їй на праві приватної власності (а.с.185).

Доказів оскарження позивачем вказаного свідоцтва про право власності та, як наслідок, визнання його недійсним в судовому порядку до суду не надано.

Отже, державним реєстратором під час прийняття оскаржуваного рішення дотримано вимог п.1 ч.3 ст.10 Закону №1952.

Відповідно до ч.9 ст.18 Закону №1952 датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону №1952, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться у строк, що не перевищує п'яти робочих днів.

Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав є результатом розгляду відповідної заяви, при цьому таке рішення може бути прийняте державним реєстратором протягом 5 робочих днів з дня подання заяви, а тому дата і час реєстрації заяви та, відповідно, дата і час державної реєстрації прав не збігаються з датою і часом прийняття рішення про державну реєстрацію прав, оскільки передують їм.

На підставі викладеного, враховуючи ч.3 ст.2 КАС України суд дійшов висновку, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №33147202 від 24.12.2016 року, прийняте державним реєстратором Кіровоградської міської ради Кіровоградської області ОСОБА_3, прийняте ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Крім того, зазначені позовні вимоги з приводу вилучення з державного реєстру речових прав власності запису про право власності №18268984 від 22.12.2016 року о 10:19:54 як незаконного, є похідними від першої позовної вимоги, у задоволенні якої судом відмовлено, з огляду на що, позов в цій частині вимог задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 162,163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду К.М. Притула