Справа № 446/1522/16-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 червня 2017 року м. Київ К/800/18431/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги Кам'янка - Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Кам'янка - Бузького районного суду Львівської області від 11 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кам'янка - Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача та зобов'язати Кам'янка - Бузьке об'єднане управління Пенсійного фонду України у Львівській області виплатити підвищення до пенсії відповідно до пункту «г» частини першої статті 77 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 серпня 2013 року по 30 липня 2016 року та виплачувати в подальшому.

Постановою Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 листопада 2016 року, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії та зобов'язано Кам'янка - Бузьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області проводити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до пункту «г» частини першої статті 77 Закону № 1788-ХІІ в розмірі 50% мінімальної пенсії з віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 10 лютого 2016 року, з урахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон пов'язує зміну чи припинення таких виплат. В решті позовні вимоги залишено без розгляду.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права, зокрема, положень Закону № 1788-ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» (далі постанова КМ № 654). Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та неправильно застосували норми законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини.

Згідно із пунктом 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваних судових рішень видно, що задовольняючи позов, суди виходили з наступного.

Відповідно до положень пункту «г» частини першої статті 77 Закону № 1788-ХІІ громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50%, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25% мінімальної пенсії за віком.

Частиною першою статті 28 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Підпунктом 2 пункту 4 постанови КМ № 654 установлено, що з 1 вересня 2008 року громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є реабілітованою особою на підставі статті 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій України», перебуває на обліку у відповідача та отримує підвищення до пенсії, у розмірі 54,40 грн відповідно до постанови КМ № 654.

Згідно із пунктом 6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом № 1788-XII. Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Виходячи із визначених загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суди дійшли висновку, що відповідач безпідставно обчислив розмір підвищення до пенсії позивача на підставі постанови КМ № 654, яка істотно звужує обсяг прав, встановлених Законом № 1788-XII, який має вищу юридичну силу.

Враховуючи те, що між сторонами відсутній спір про право особи на отримання підвищення до пенсії, а орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати не можна обмежувати певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві, суди, з урахуванням приписів статті 99 КАС України, дійшли висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, викладені в ній доводи перевірені судами і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Кам'янка - Бузького об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Кам'янка - Бузького районного суду Львівської області від 11 листопада 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук