Справа № 826/8960/16
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8960/16 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В. Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Пилипенко О.Є., Шелест С.Б.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_4 про зняття арешту з майна, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2017 року, -

У с т а н о в и в :

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося у суд із позовом до Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, у якому просило зняти арешт з однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 та знаходиться в іпотеці та на яку накладено арешт відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 12.01.2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року замінено первинного позивача у справі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» належним позивачем - ОСОБА_3

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова суду - скасуванню із закриттям провадження у справі, з таких підстав.

Із матеріалів справи убачається, що між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір №014/1179/74/1382 від 04.07.2007 року, згідно умов якого ОСОБА_4 надано кредит в сумі 170000,00 доларів США терміном на 240 місяців.

Для забезпечення виконання основного зобов'язання між сторонами укладено договір іпотеки від 04.07.2007 року, згідно умов якого в іпотеку банку за кредитним договором №014/1179/74/1382 від 04.07.2007 р. ОСОБА_4 передала нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру №369, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1

26.07.2016 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», як первісним кредитором, та АТ «Артем-Банк», як новим кредитором, укладено договір відступлення права вимоги, за яким АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило, а АТ «Артем-Банк» набуло права вимоги за кредитним договором №014/1179/74/1382 від 04.07.2007 року, що укладений між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4

Також, 26.07.2016 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Артем-Банк» укладений договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, згідно умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль», як іпотекодержатель, передав, а АТ «Артем-Банк», як іпотекодержатель, прийняв всі права вимоги за договором іпотеки, що укладений між АТ «Райффайзен Аваль» та ОСОБА_4

26.07.2016 року АТ «Артем-Банк» на підставі договору відступлення права вимоги відступило права вимоги за кредитним договором громадянину України ОСОБА_3

Також, 26.07.2016 року між АТ «Артем-Банк» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого АТ «Артем-Банк», як іпотекодержатель, відступив ОСОБА_3, як новому іпотекодержателю, права вимоги за договором іпотеки.

Разом з тим, постановою державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Рибчинським О.В. від 12.01.2016 року накладено арешт на все майно ОСОБА_4, на підставі виконавчого листа №757/2911/13-к, виданого Печерським районним судом м. Києва 06.04.2015 року, про стягнення солідарно з підсудних ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок матеріальної шкоди, завданої злочином, 2 020 000,00 грн.

Позивач, звертаючись у суд із даним адміністративним позовом, просить зняти арешт із вказаної однокімнатної квартири, посилаючись на ст. 3 Закону України «Про іпотеку» та на наявність рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів вважає такий висновок помилковим з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, згідно з частиною першою статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби врегульовано ст.181 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Підстави, порядок звернення та розгляду цивільного позову в кримінальному процесі передбачено статтею 128 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, відповідно до частини четвертої та п'ятої цієї статті форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред'являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Тобто інститут цивільного позову у кримінальному провадженні є суміжним із позовним провадженням, унормованим ЦПК.

Частиною четвертою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

На час подання позивачем позовної заяви, чинною частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Питання зняття арешту з майна врегульоване статтю 59 цього Закону.

Водночас, частиною четвертою статті 54 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право заставодержателя звернутись до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

У межах даного спору позивачем не ставиться питання з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, як того вимагають положення статті 181 КАС.

Натомість, позивач, не будучи ані учасником виконавчого провадження, ані особою, що залучена до проведення виконавчих дій у цьому провадженні, фактично вказує свою незгоду з накладенням арешту на майно, щодо якого він виступає іпотекодержателем.

Отже, ураховуючи характер спору, суб'єктивний склад правовідносин, предмет та підстави вимог, колегія суддів дійшла до висновку, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів. Спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства судом, який видав виконавчий документ.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12.10.1978р. вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини першої статті 203 КАС постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених частиною першою статті 203 КАС, із закриттям провадження у справі за пунктом 1 частини першої статті 157 КАС - справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 203, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд , -

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 березня 2017 року - скасувати.

Провадження в адміністративній справі закрити.

Роз'яснити ОСОБА_3, що він вправі звернутися з даними позовними вимогами до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяС.Б. Шелест

(Повний текст ухвали виготовлений 12 червня 2017 року.)

Головуючий суддя Глущенко Я.Б.

Судді: Шелест С.Б.

Пилипенко О.Є.