Справа № 802/1590/16-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 червня 2017 р. Справа № 802/1590/16-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

прокурора: Лемешева П.О.

представника позивача та третьої особи: Мазуркевич Р.Б.

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах - Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача: Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького

до: ОСОБА_2

про: відшкодування витрат

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах - Адміністрації Державної прикордонної служби України, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача: Національна академія Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до норм «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 та «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних із їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, відповідач зобов'язаний відшкодувати йому витрати у розмірі 52525,87 грн., пов'язані із утриманням відповідача у вищому навчальному закладі.

Прокурор в судовому засіданні заявлений адміністративний позов просив задовольнити.

Представник позивача та третьої особи також просив задовольнити даний адміністративний позов, оскільки відповідач порушив вимоги чинного законодавства, а відтак витрати пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі підлягають відшкодуванню.

Відповідач у судове засідання не з'явився, однак належним чином був повідомлений про місце, час та дату проведення судового засідання.

Разом з тим, на адресу суду надійшла заява від відповідача про перенесення судового засідання на іншу дату, однак дана заява була отримана суддею після виходу до нарадчої кімнати, а тому, рішення по ній не приймалося.

Суд зазначає, що згідно заяв відповідача від 03.05.2017 року, 22.05.2017 року та від 05.06.2017 року, останній клопотав суд про відкладення судових засідань, однак, як випливає з матеріалів справи, відповідач з моменту відкриття провадження у справі, жодного разу не забезпечив явку до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши інші докази, які є у справі, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 навчався у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького з 28.07.2007 року по 25.06.2011 року.

06 квітня 2016 року наказом начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України №60-ос з ОСОБА_2 достроково припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання), виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у відповідності до п. "и" ч. 6 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов'язок та військову службу" - у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (а. с. 17).

ОСОБА_2 під час навчання у НАДПСУ перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету України. Всього державою в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України на утримання відповідача було витрачено: на грошове забезпечення - 14238,49 грн., на продовольче забезпечення - 20416,28 грн., на забезпечення речовим майном - 5757,26 грн., на медичне забезпечення - 273 грн., на забезпечення комунальними послугами та енергоносіями 11840,84 грн., а всього на суму 52525,87 (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять гривень, вісімдесят сім копійок) грн.

Оскільки відповідач був звільнений з військової служби відповідно до п. "и" ч. 6 ст. 26 ЗУ "Про військовий обов'язок та військову службу" - у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем", відповідачем було завдано державі шкоду на загальну суму 52525,87 (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять гривень, вісімдесят сім копійок) грн.

Визначаючись щодо заявленого адміністративного позову суд виходив з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 11 Закону № 2232-XII військова підготовка громадян України за програмою підготовки офіцерів запасу проводиться у вищих військових навчальних закладах та у військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів.

Відповідно до частини другої цієї ж статті зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

Згідно з ч.5 ст.25 Закону № 2232-XII з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і п'ятим частини другої статті 23 цього Закону.

Відповідно до ч.10 ст.25 Закону № 2232-XII курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «і», «и» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі визначено Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 р. № 964 (далі - Порядок-1)

Згідно пунктом 3 Порядку 1 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів та відповідно до Порядку розрахунку витрат, який установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок-2), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, речове забезпечення та медичне забезпечення.

За положеннями пункту 2.1.1 Порядку-2 витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Відповідно до пункту 2.1.2 Порядку-2 витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Відповідно до пункту 2.1.3. Порядку-2 витратами на речове забезпечення є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами.

Згідно з пунктом 2.1.4. Порядку-2 витратами на медичне забезпечення є витрати, пов'язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Пунктом 4 вищезазначеного Порядку встановлено, що розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

В свою чергу Національною академією Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького надано довідку від 05.09.2016 року №14/3483, яка підтверджує заборгованість за відповідачем перед Національною академією Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького в загальній сумі 52525,87 (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять гривень, вісімдесят сім копійок) грн. (а. с. 12, 14).

Фактично вказана сума відповідачем не сплачена, а також в матеріалах справи міститься рапорт ОСОБА_2, в якому він відмовляється відшкодовувати витрати пов'язані з навчанням у вищому навчальному закладі (а. с. 13).

Відповідно до пункту 7 Порядку-1 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Згідно з пунктом 8 Порядку-1 сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.

Таким чином, враховуючи, що кошти по відшкодуванню витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі в загальній сумі 52525,87 (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять гривень, вісімдесят сім копійок) грн. не відшкодовані, а відтак у суду наявні усі правові підстави для задоволення адміністративного позову шляхом стягнення з ОСОБА_2 витрат пов'язаних з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького.

Проаналізувавши обставини справи та норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 зобов'язаний відшкодувати витрати пов'язані з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б. Хмельницького.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно частини 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В контексті вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, а відтак, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст.94 КАС України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) на користь Адміністрації Державної прикордонної служби України (, р/р8593 в ГУДКСУ у м. Києві, МФО 820019) грошові кошти в розмірі 52525,87 (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот двадцять п'ять гривень, вісімдесят сім копійок) грн. - витрати, пов'язані з його утриманням у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Чернюк Алла Юріївна