Справа № 823/173/17
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/173/17 Головуючий у 1-й інстанції: Тимошенко В.П. Суддя-доповідач: Шурко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Дуденкові О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ПАТ "Черкаське хімволокно" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: визнати не вчинення Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби дій визначених ст. 43 ПК України та Порядками щодо підготування висновку про повернення ПАТ "Черкаське хімволокно" надмірно сплачених сум податку на прибуток та подачі такого висновку до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві для перерахування останнім таких коштів на розрахунковий рахунок ПАТ "Черкаське хімволокно"; зобов'язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби надати органу казначейства висновок щодо повернення ПАТ "Черкаське хімволокно" 9995845,39 грн. надмірно сплачених сум податку на прибуток.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволені позовних вимог.

Апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є на його переконання підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у 2014-2015 роках позивачем було сплачено до бюджету авансові внески податку на прибуток на загальну суму 9995845,39 грн. (8548837,12 грн. - 2014 рік, 1441748,00 грн. - 2015 рік), що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Згідно з даними зворотного боку облікової картки позивача з податку на прибуток станом на 10.03.2016 за позивачем рахується переплата з податку на прибуток у сумі 9995845,39 грн.

Листами від 09.11.2015 №773, від 27.01.2016 №49, від 12.04.2016 №256, від 17.10.2016 №617 позивач звертався до відповідача з проханням зарахувати переплату з податку на прибуток в сумі 9995845,39 грн. зарахувати на розрахунковий рахунок позивача №7601 в ПАТ «Альфа-Банк».

У відповідь на вказані заяви позивача відповідач листами від 24.11.2015 №26004/10/28-10/20-3-20, від 16.02.2016 №3290/10/28-10-20-3-20, від 22.02.2016 №3794/10/28-10-20-3-15, від 11.11.2016 №7732/10/28-10-41-5-15 відповідач фактично відмовив позивачу у поверненні вищевказаних коштів та пропонував зарахувати існуючу переплату в рахунок погашення інших податкових зобов'язань.

Не погоджуючись із наведеним, позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду м. Києва за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що контролюючий орган в порушення норм статті 43 Податкового кодексу України, не вчинив дій направлених на повернення позивачу надміру сплаченого податку на прибуток шляхом подання відповідного висновку органам Державного казначейства України у встановлені законодавством строки, тим самим допустив протиправну бездіяльність.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У пп. 14.1.115 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що під надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями слід розуміти суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно з пп. 17.1.10 п. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання встановлено ст. 43 Податкового кодексу України, пунктом 3 якого визначено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються органом державної податкової служби на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Пунктами 43.1, 43.3-43.6 статті 43 ПК України визначено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Відповідно до пункту 3 розділу 1 Порядку № 787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

У пунктах 5, 10 розділу 1 Порядку № 787 визначено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання в довільній формі подається платником до органу казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява та/або подання подається до відповідного органу казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Органи казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що законодавством регламентовано чіткий порядок повернення суб'єктам господарювання надміру сплачених до бюджету коштів, який включає в себе сукупність послідовних дій учасників даних правовідносин, а саме: 1) звернення суб'єкта господарювання до територіального податкового органу із відповідною заявою; 2) встановлення податковим органом наявності факту переплати; 3) складання ним відповідного висновку та його надіслання органам ДКС України для повернення заявнику надміру сплачених коштів або винесення обґрунтованої відмови у задоволенні заяви.

Аналогічний правовий підхід викладено в рішенні Верховного Суду України від 24 березня 2015 року у справі № 21-3а15к, яке відповідності до ч. 1 ст.244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, що застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, який містить зазначені норми права.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, діючи у відповідності до чинного законодавства, а саме ст. 43 ПК України та Порядку № 787, звернувся до відповідача із заявою про повернення надміру сплачених коштів і факт переплати податковим органом не заперечується. Крім цього, відповідачем не надано суду жодного доказу стосовно існування у позивача податкового боргу, як на дату звернення позивача до податкового органу із заявою про повернення надміру сплачених сум, так і станом на день розгляду справи судом.

Разом з тим, всупереч вимог ст. 43 ПК України та Порядку № 787, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби не було складено і, відповідно, не направлено до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві висновку про повернення позивачу надміру сплачених коштів.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності достатніх і необхідних правових підстав для визнання протиправною бездіяльності Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо не вчинення дій, направлених на повернення позивачу суми надміру сплачених коштів в розмірі 9995845, 39 грн. та зобов'язання Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби подати до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві відповідний висновок.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно встановлено обставини справи, а рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були оцінені колегією суддів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Крім того, було оцінено належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, що відповідає вимогам ст. 86 КАС України.

Згідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 13.06.2017.

Головуючий суддя Шурко О.І.

Судді: Степанюк А.Г.

Василенко Я.М.