Справа № 464/1093/17
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року Справа № 876/5821/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Львові департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Сихівського районного суду міста Львова від 07 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову серії АР № 559536 від 04.02.2017 року та провадження по адміністративній справі закрити.

Постановою Сихівського районного суду міста Львова від 07 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною та скасовано постанову інспектора взводу № 2 роти № З батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_2 від 04.02.2017 року серії АР № 559536 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення. В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління патрульної поліції у м. Львові департаменту патрульної поліції Національної поліції України оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Поліцейські, під час оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, керуються Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 Розділ І ч.2 п.5 поліцейські складають протоколи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені частинами четвертою і сьомою статті 121, частинами третьою і четвертою статті 122. статтями 122-2. 122-4. 122-5. частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, 188-28 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно, аналізуючи вищенаведену норму, при оформлені адміністративних матеріалів у сфері забезпечення дорожнього руху, працівниками Національної поліції згідно ст.258 КУпАП не складаються протоколи.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 р. № 1395 згідно розділу III пункту 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів ), ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121. ст. 121-1. 121-2. ч. 1, 2 і 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123. ст. 124-1. ст. 125, 126. ч. 1, 2 і 3 ст. 127. ст. 128. 129. ст. 132-1. ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 140 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того апелянт зазначає, що норми КУпАП, а також Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 07.1 1.2015 р. №1395 передбачають винесення постанови за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 284 КУпАП інспектором Станкевичем Н.І. 04 лютого 2017 року винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №559536, якою накладено стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Апелянт зазначає, що на момент розгляду справи у суді першої інстанції в Управлінні були відсутні носії інформації (диски), якими би можна було забезпечити подання доказів згідно з ст. 49 КАС України, а саме відеоматеріали.

Відповідно до ч. ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В п. 1 ст. 69 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до п. 2 ст. 69 КАС України докази суду надають особи, які беруть участь у справі. В п. 1 ст. 71 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 76 КАС України пояснення сторін, третіх осіб, їхніх представників про відомі їм обставини, що мають значення для справи, оцінюються поряд з іншими доказами у справі.

На відеоматеріалах, вилучених з камер нагрудного реєстратора чітко вбачається той факт, що особа-правопорушник не виконала вимоги п. 19.1 ПДР, і тільки після зупинки інспекторами автомобіль НОМЕР_1, та розяснивши причину зупинки, ОСОБА_1 включив фари ближнього світла.

Відповідно до ч. 1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до п.2 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку коли існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до п. 19.1.а ПДР України, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

На підставі наведеного просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.02.2017 року інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_2 винесена постанова серії АР № 559536 у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача. Останній був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що 04.02.2017 року о 23 годині 05 хвилин на пр-кті ОСОБА_3 в м. Львові позивач керував транспортним засобом - автомобілем НОМЕР_2, у якого в темну пору доби не були ввімкнені фари ближнього світла, чим порушив п. 19.1 Правил дорожнього руху.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкту владних повноважень обовязок з доведення правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважав, що відповідач не довів правомірність оскаржуваної постанови, не надав жодних передбачених законом доказів про те, що 04.02.2017 року позивач скоїв адміністративне правопорушення, а тому суд вважав, що в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови слід відмовити.

Проте колегія суддів вважає, що такі висновки суду є передчасними, оскільки відповідно до наданого в суд апеляційного інстанції відеозапису, вбачається, що позивачем порушено п. 19.1 Правил дорожнього руху, чим скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення не підлягають задоволенню.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, щодо закриття провадження у справі, суд першої інстанції поза увагою залишив ту обставину, що згідно п. 3 ч. 3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи про накладення адміністративних стягнень. А отже суд першої інстанції, з урахуванням вище викладеного, помилково відмовив у задоволенні позовних вимог чим по суті перебрав на себе повноваження органу, що розглядає справу про адміністративне правопорушення. Суд апеляційної інстанції вважає, що у цій частині позовних вимог провадження у справі підлягає закриттю.

З огляду на викладене , суд апеляційної інстанції вважає, що постанову суду першої інстанції слід скасувати, бо така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч.3 ст. 160, ч. 4 ст. 196, п. 3, 4 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 1 ст. 203, ст.205, ст.207, ст. 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління патрульної поліції у м. Львові департаменту патрульної поліції Національної поліції України - задовольнити частково, постанову Сихівського районного суду міста Львова від 07 квітня 2017 року по справі по справі № 464/1093/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання протиправною та скасування постанови серії АР № 559536 від 04.02.2017 року відмовити. В частині вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення провадження у справі закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

ОСОБА_4

Повний текст виготовлений 13.06.2017 року