Справа № 826/4766/16
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 червня 2017 року м. Київ К/800/16804/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги Міністерства оборони України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви позивача від 12 листопада 2015 року про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності та зобов`язати Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 листопада 2015 про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі та порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» (далі далі - постанова КМУ № 449, Порядок відповідно).
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 листопада 2015 року про виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог Порядку, з урахуванням висновків суду у даній справі.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції з тих підстав, що справу вирішено судом, якому вона не підсудна та ухвалено нову постанову про задоволення позову. Визнано протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 листопада 2015 року про виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог Порядку, з урахуванням висновків суду у даній справі.
Згідно із пунктом 5 частини п`ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
Із змісту оскаржуваних судових рішень видно, що задовольняючи позов, суди виходили з наступного.
Судами встановлено, що позивач проходив строкову військову службу в лавах Збройних Сил колишнього СРСР і у період з серпня 1988 року по листопад 1989 року приймав участь в бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан в складі в/ч пп НОМЕР_1 , де отримав поранення.
Згідно з витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 27 листопада 2013 року №2962, поранення/контузія та захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
30 грудня 2013 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії) та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується довідкою до Акту огляду МСЕК 10 ААБ № 667883.
09 січня 2014 року ОСОБА_1 видано посвідчення інваліда III групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни серії.
У листопаді 2015 року позивач звернувся до Коростенського ОМВК із заявою щодо виплати йому відповідної одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яку з іншими документами Коростенський ОМВК направив до Міністерства оборони України. Проте, листом Департамента фінансів Міністерства оборони України від 18 січня 2016 року №248/3/6/144 ці документи повернуто без реалізації.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до статті 41 цього Закону (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20 грудня 1999 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом № 2011-ХІІ.
Розділом ІІ цього Закону встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.
Частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 постанови КМУ № 499 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 01 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.
Згідно з підпунктом 2 пункту 2 Порядку (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин дата встановлення позивачу інвалідності) одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби, одноразова грошова допомога інвалідам ІІ групи виплачується у розмірі 24-місячного грошового забезпечення.
Отже, виходячи з буквального тлумачення статті 16 Закону № 2011-ХІІ право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2014 року (справа № 21-446а14).
Відповідно до пункту 7 Порядку №499, керівник уповноваженого органу подає в 15-денний строк з дня реєстрації документів головному розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 3 і 4 цього Порядку; головний розпорядник коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів на їх підставі рішення про призначення одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або в разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови; одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати, або через касу уповноваженого органу.
Враховуючи те, що відповідного рішення відповідачем не прийнято, суди дійшли висновку, що Міністерство оборони України безпідставно повернуло документи ОСОБА_1 без розгляду, а тому позов підлягає задоволенню.
У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, а викладені в ній доводи перевірені судами і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить мотивів, які б дозволили вважати, що судами неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.
Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Міністерства оборони України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук