Справа № 816/2365/16
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 р.Справа № 816/2365/16
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017р. по справі № 816/2365/16

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області , Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА

23.12.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (далі по тексту - УМВС України в Полтавській області, перший відповідач), Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області (у судовому засіданні 19.01.2017 року замінено назву відповідача - Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області на Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області) (далі по тексту - Ліквідаційна комісія, другий відповідач), в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог від 01.03.2017 року, прийнятих судом, просив суд :

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 06.11.2015 року № 625 о/с в частині звільнення начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Семенівського районного відділу УМВС України в Полтавській області згідно з пунктами 10 та 11 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 (М-062955) з 06.11.2015 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Семенівського районного відділу УМВС України в Полтавській області з 07.11.2015 року.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017р. по справі № 816/2365/16 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 06.11.2015 року № 625 о/с у частині звільнення начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Семенівського районного відділу УМВС України в Полтавській області згідно з пунктом 10 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 (М-062955) з 06.11.2015 року.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Семенівського районного відділу УМВС України в Полтавській області з 07.11.2015 року.

Перший відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017р. по справі № 816/2365/16 скасувати та залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без розгляду або без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права (ч.3 ст.99, ст.155 КАС України) в частині безпідставного задоволення клопотання про поновлення строку звернення до суду та незалишення позову ОСОБА_1 без розгляду. Також вказує на незаконність винесення оскаржуваної постанови через невідповідність висновків обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, оскільки судом першої інстанції під час розгляду справи не було встановлено жодних конкретних порушень відповідачем норм Закону України «Про Національну поліцію».

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області № 625 о/с від 06.11.2015 року ОСОБА_1 (М-062955) капітана міліції, начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Семенівського районного відділу звільнено згідно з пунктами 10 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) (а.с. 30).

Позивач не погодився з вказаним наказом, у зв'язку з чим звернувся до суду з цим позовом. В позові просив суд поновити строк звернення до суду.

Визнаючи причини пропуску позивачем строку звернення до суду поважними, суд враховував, що відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

При цьому послався на рішення ЄСПЛ у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 року, в якому суд констатує, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

Навів рішення у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 року та "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998 року, в яких ЄСПЛ зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог; рішення ЄСПЛ у справі "Іліан проти Туреччини" де вказано, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, враховуючи встановлені обставини справи та практику ЄСПЛ, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість визнати причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим адміністративним позовом поважними.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з правомірності позову та наявності підстав для скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на посаді.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки при їх постановленні суд через неврахування фактичних обставин у справі та ненадання ним належної оцінки припустився порушення норм процесуального права, виходячи з наступного.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що строк звернення до адміністративного суду, наслідки пропущення строків звернення до суду, обчислення процесуальних строків, поновлення та продовження процесуальних строків урегульовано положеннями ст.ст.99-103 КАС України.

Частиною 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Виходячи зі змісту положень пункту 15 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України під публічною службою слід розуміти діяльність на державних політичних посадах, професійну діяльність суддів, прокурорів, військову службу, альтернативну (невійськову) службу, дипломатичну службу, іншу державну службу, службу в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірні відносини склалися між сторонами внаслідок звільнення позивача з посади відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, згідно з п.10 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", отже, спір по даній справі виник з приводу проходження позивачем публічної служби.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з наказом УМВС України в Полтавській області від 06.11.2015 року № 625 про звільнення ОСОБА_1 (М-062955), капітана міліції, з посади начальника ізолятора тимчасового тримання затриманих і взятих під варту осіб Семенівського районного відділу УМВС України в Полтавській області згідно з пунктами 10 Розділу та відповідно до Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів), який є предметом оскарження, позивача ознайомлено 12.11.2015 року, що підтверджується відповідною розпискою, яка міститься в матеріалах справи (а.с.31) та особисто позивачем у позові.

Враховуючи вказану дату, перебіг місячного строку звернення до адміністративного суду слід обраховувати з 13.11.2015 року.

Разом з цим, з позовом ОСОБА_1 про скасування вказаного наказу та поновлення на посаді звернувся до суду лише 23.12.2016 року.

Таким чином, позивачем пропущено місячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений судом за наявності поважних причин його пропуску (ч.1 ст.102 КАС України).

Згідно ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, в силу приписів ч.4 ст.11 КАС України суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Однак позивачем до суду ані першої, ані апеляційної інстанції не було надано доказів поважності пропуску строку для звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Посилання позивача, як на доказ поважності причин пропуску строку звернення до суду, на перебування на лікуванні в Семенівській центральній районній лікарні з 05.11.2015 року по 20.11.2015 року не доводять відсутність об'єктивної можливості звернутися до суду в строк, встановлений судом.

Так, після виходу з лікарні позивач не скористався своїм правом та в місячний термін, починаючи з 21.11.2015 року, до суду не звернувся. Позивач звернувся до суду більше ніж через рік після закінчення лікування.

При цьому ОСОБА_1 не наводить будь-яких причин, які б завадили б йому звернутися до суду раніше 23.12.2016 року, та жодним чином не обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду з 21.11.2015 року.

Адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала (ч.1 ст.100 КАС України).

Оскільки позивачем до судів першої та апеляційної інстанції не надано доказів поважності пропуску строку для звернення до суду з вищевказаним позовом, а колегією суддів апеляційного суду не знайдено підстав для поновлення такого строку, вимоги апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про визнання причин пропуску позивачем строку звернення до суду поважними є хибним.

На думку колегії суддів, посилання суду першої інстанції лише на практику Європейського Суду з прав людини без прив'язки до фактичних обставин виникнення спірних відносин, без наведення конкретних поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом, ненадання їм правової оцінки, невикладення в своєму рішенні висновків щодо вказаного питання не є підставою для поновлення строку звернення до суду.

Згідно з положеннями ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду та не надано доказів поважності пропуску цього строку, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано до позовної заяви ОСОБА_1 наслідків пропуску строку звернення до суду, передбачених статтею 100 КАС України.

У відповідності до ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

У свою чергу, згідно з пунктом 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017р. по справі № 816/2365/16 підлягає скасуванню, а позов ОСОБА_1 - залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст.41, 99, 100, 160, 167, 195, 196, п. 4 ст. 198, 203, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2017р. по справі № 816/2365/16 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області , Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.

Повний текст ухвали виготовлений 12.06.2017 р.