Справа № 640/5081/17
Суддя: Зуб Г. А.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 640/5081/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого судді Зуб Г.А.

при секретарі Шаповал Є.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №798/80700/16, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2017 року до суду надійшов вказаний адміністративний позовом, в якому представник позивача просить визнати протиправною і скасувати постанову ОСОБА_2 митниці ДФС у справі про порушення митних правил №798/80700/16 від 22.11.2016 року за ст. 485 МК України у відношенні позивача, та вирішити питання про розподіл судових витрат. В обгрунтування вказаних вимог посилається на наступне. Заступником начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3 22.11.2016 року була складена оскаржувана постанова, якою позивача було визнано винною у вчиненні порушення митних правил №798/80700/16, якою позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 2302,26 грн. Позивач не погоджується з вказаною постановою, оскільки вона була винесена з грубими порушеннями норм матеріального та процесуального права, а тому повинна бути скасована. 06.10.2016 року до митного поста «Харків-центральний» ОСОБА_2 митниці ДФС позивач як митний брокер (декларант) ТОВ «Франко Трейд» подала для митного оформлення електронну декларацію №807100000/2016/039247 в режимі «ІМ 40 АА» на товар №13 «дріт з корозійностійкої (нержавіючої) сталі, з масовою часткою нікелю 2,5% або більше КУВФ. 405221.410.289 (Дріт МТС 0,630 ПР в ізоляції ниткою) 1000 м. Дріт в ізоляції кремнеземної ниткою». Країна виробництва: RU. Код УКТЗЕД 0, ставка мита 0%, а також товар №17: «Вироби міді: КУВФ 741582.430.1408 (контакт) 12000 шт. Контакт з латуні марки Л63 (смуга ДПРНО 0.8*40 НД Л63) для виготовлення КВП і ОСОБА_4: Л63». Країна виробництва: RU. Код УКТЗЕД НОМЕР_1, ставка мита 0%. Даний товар надійшов на адресу ТОВ «ВО Овен» з республіки Білорусь за контрактом від 01.03.16 №01/03/16. Митниця рішенням про визначення коду товару від 26.09.16 №КТ-873-2016 змінила найменування та код товару №13 та №17. Зокрема для товару №13 вказано опис: «Проводи ізольовані на напругу до 1000В. Дріт МТН 0,630ПР в ізоляції кремнеземною ниткою. Термостійкий дріт для приєднання приладів». Код УКТЗЕД НОМЕР_2, ставка мита 7%. Для товару №17: «Частини зєднувача електричного: контакт КУВФ 741582.430.14.08.Матеріал латунь, механічно оброблений», код згідно УКТЗЕД НОМЕР_3, ставка мита 4%. Таким чином, змінилася і сума митних платежів в бік збільшення на 767,42 грн. В подальшому відповідачем була винесена оскаржена постанова, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за нібито вчинення дій спрямованих на неправомірне зменшення розміру митних платежів. Але, в даному правопорушенні відсутня обєктивна сторона вказаного правопорушення, оскільки позивач разом із митною декларацією надала весь пакет товаросупровідних документів, що перебував у її розпорядженні та надання якого вимагалось Законом. Митницею не було встановлено факту подання недостовірних документів або факту неподання всієї наявної у декларанта інформації, необхідної для класифікації товару. Зокрема, норма ст. 485 МК передбачає відповідальність тільки з умисною формою вини (прямим умислом). Класифікуючи товар, позивач керувалась товаросупровідними документами і не знала, що зазначає невірний код товару, а отже в діях позивача відсутня вина, а отже і відсутній склад порушення митних правил. Крім того, в даному випадку мав місце складний випадок класифікації товарів, а для накладення стягнення за помилку у класифікації товару необхідно встановити, що в процесі митного оформлення позивач подала недостовірні документи, недостовірну інформацію або приховала будь-яку інформацію. Таких фактів митним органом встановлено не було. А тому, підстав у відповідача для притягнення позивача до адміністративно відповідальності не було.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що позивачем було подано ЕМД, в якій самостійно зазначено відомості щодо товару. При здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів за вказаною ЕМД була визначена митна процедура по контролю правильності класифікації товару згідно з УКТЗЕД. З метою вирішення питання правильності класифікації та кодування товару було складено запит, за результатом якого прийнято рішення про визначення коду товару, та виявлено, що позивачем не вірно зазначено код товару згідно УКТ ЗЕД, що призвело до недобору митних платежів на загальну суму 767,42 грн. Також позивач не скористалась своїм правом на проведення фізичного огляду товару з метою визначення його точних відомостей. Також, позивач на момент здійснення декларування товару за ЕМД були наявні усі документи, які містили відомості щодо фізичних характеристик товарів в обсязі для однозначного віднесення їх до правильного коду, оскільки раніше декларування вказаного також здіснювалось ТОВ "Франко-Трейд». А тому, враховуючи викладене оскаржена постанова винесена правомочною особою, яка діяла в межах та на підставі наданих повноважень, та підстави для скасування вказаної постанови відсутні.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 06.10.2016 року позивачем як митним брокером було подано до митного органу електронну митну декларацію на товари з зазначенням його коду згідно з УКТ ЗЕД. За поданою митною декларацією були встановлені порушення невірної класифікації товарів, що призвело до недобору митних платежів на загальну суму 767,42 грн. Зазначені дії Лізунової (після укладення шлюбу ОСОБА_1) Г.О. митним органом були кваліфіковані за ст. 485 МК України, а саме заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення її розміру неправдивих відомостей, щодо визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД.

22.11.2016 року заступником начальника ОСОБА_2 митниці ДФС начальника УБПМП була винесена постанова в справі про порушення митних правил №798/80700/16 відносно позивача за ст. 485 МК України, якою позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 (триста) відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 2302,26 грн.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несправедливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб»єкта владних повноважень обов»язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Так, відповідно до ст. 262 Митного кодексу України від 13.02.2012 №4495 (далі - МК України) товари, які переміщуються через митний кордон України, декларуються органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення цих товарів.

Відповідно до ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Декларування здійснюється декларантом, тобто особою, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування (п. 8 частина перша статті 4 МК України).

Згідно із ч. 1 статті 416 МК України митний брокер - це підприємство, що надає послуги з декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

При цьому, відповідно до частини першої статті 417 МК України взаємовідносини митного брокера з особою, яку він представляє, визначаються відповідним договором.

Положеннями пункту 5 частини четвертої статті 257 МК України зазначено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації,

до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема, відомості про товари: звичайний торгівельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 266 МК України декларант зобов'язаний, зокрема, здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Відповідно до частини восьмої статті 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно до частин першої-другої ст.69 Митного кодексу України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТЗЕД.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов'язковим.

Частиною першою ст.458 МК України передбачено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

У відповідності до ст. 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

У відповідності до приписів частини першої статті 295 МК України митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов'язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов'язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на органи доходів і зборів.

Пунктом 3.8 Розділу 3 Додатку II Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур (Закон України від 05.10.2006 №227-V) встановлено, що декларант несе відповідальність перед митною службою за достовірність даних, представлених у декларації, а також за сплату мит та податків.

З огляду на вищенаведене, вбачається, що декларант є особою, яка несе відповідальність за достовірність зазначених у декларації даних, а також за сплату мит та податків.

Таким чином, суд вважає, що в діях позивача наявний склад правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, оскільки сама позивач не оскаржує, що нею був невірно кваліфікований код товару, та помилка сталася виключно через те, що мав місце складний випадок класифікації товару.

Віднесення товарів до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД, згідно Митного кодексу України здійснюється митними органами з метою встановлення достовірних відомостей про товари та їх відповідності опису класифікаційних групувань УКТЗЕД.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.69 Митного кодексу України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Відповідно до частини першої статті 260 МК України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати органу доходів і зборів тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов'язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Також суд не приймає в якості обґрунтування відповідачем вини позивача у вчиненні порушення митних правил посилання на те, що до подання митної декларації він не скористався наданим йому правом на проведення фізичного огляду вантажу з метою визначення точних відомостей про товари, оскільки зазначені дії не відносяться до встановлених ст.266 МК України обов'язків декларанта, а визначені в якості його права, з огляду на можливе виникнення складних випадків, як зазначено у ч.ч.5,6 ст.69 МК України.

Отже, виходячи в наведеного, за змістом ст.485 Митного кодексу України склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети, а саме ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, що обумовлює обов'язкове подання неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості.

Але, до суду не надано належних доказів, які свідчили саме про відсутність умислу декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар), та факт неправильного визначення коду згідно з УКТ ЗЕД (який декларант вказав на основі наявних в нього товаросупровідних документів, не маючи можливості при декларуванні перевірити достовірність цих відомостей з фактично поставленим товаром), оскільки декларування цього товару вже здійснювалось працівником ТОВ «Франко-Трейд», який також надходив на адресу ТОВ «ВО Овен». Також суд звертає увагу, що позивачем до моменту винесення оскаржуваної постанови не було здійснено жодних дій з подання додаткової митної декларації, та сплати митних платежів у повному обсязі.

Ожте, враховуючи вищенаведене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, у відповідності до норм чинного законодавства, підстав для її скасування та визнання протиправною немає, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 11,17,18,86,99,138,154,160,161,163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №798/80700/16 відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії цієї постанови.

СУДДЯ