Справа № 804/7759/16
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2017 рокусправа № 804/7759/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В. Олефіренко Н.А.

секретар судового засідання: Спірічев Я.В.

за участі представника позивача Раєвського М.В.

представника відповідача Тулянцевої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 р. в справі № 804/7759/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держпраці) про визнання протиправною бездіяльності щодо не вчинення дій з реєстрації декларації відповідності матеріально-технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки, зобов'язання вчинити дії з реєстрації декларації відповідності матеріально-технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони парці та промислової безпеки від 07.10.2016 р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 р. позов задоволено частково, визнано протиправною відмову ГУ Держпраці у прийнятті декларації, оформлену листом від 21.10.2016 р. № 5095-14/04; зобов'язано ГУ Держпраці вчинити дії щодо реєстрації декларації ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» від 07.10.2016 р.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Порушення норм процесуального права полягають у розгляді справи за відсутністю відповідача та неврахуванні поданого клопотання про відкладення розгляду справи; неврахуванні судом, що ГУ Держпраці є неналежним відповідачем, оскільки іншою особою - ЦНАП «Лівобережний» в порушення вимог пп. 4 п. 2 ст. 13 Закону України «Про адміністративні послуги» прийнято декларацію не від суб'єкта звернення (юридичної особи), а від структурного підрозділу без права юридичної особи; порушення норм ч. 3 ст. 94 КАС України в частині стягнення з відповідача на користь позивача усієї суми сплаченого судового збору, хоча позов задоволено частково. Також апелянт вказує, що судом не враховано вимоги Закону України «Про адміністративні послуги» в тій частині, що суб'єктом звернення у сфері надання адміністративних послуг, зокрема, є юридична особа. В даному випадку до ЦНАП «Лівобережний» з декларацією звернулась не юридична особа, а структурний підрозділ «Дорожній учбово-методичний центр охорони праці» відокремленого структурного підрозділу «Регіональна філія «Придніпровська залізниця», декларація підписана не керівником юридичної особи, у зв'язку з чим ГУ Держпраці не мало змоги надати адміністративні послуги як суб'єкту звернення, про що повідомлено ЦНАП «Лівобережний». При цьому ГУ Держпраці не відмовляло позивачу в прийнятті декларації листом від 21.10.2016 р. за № 5095-14/04, а повідомлено про невідповідність даних, зазначених у декларації, відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у жовтні 2016 р. ПАТ «Українська залізниця» надіслало до центру надання адміністративних послуг «Лівобережний» декларацію відповідності матеріально-технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки від 07.10.2016 р. 21.10.2016 р. ГУ Держпраці листом № 5095-14/04 повідомлено про залишення без розгляду декларації від 07.10.2016 р. у зв'язку із тим, що декларація підписана не керівником юридичної особи.

Суд першої інстанції також встановив, що декларація відповідає формі, затвердженій Порядком видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1107, підписана в.о. начальника регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», повноваження якого підтверджуються довіреністю від 19.04.2016 р., зареєстрованою у реєстрі за № 532, у відповідності до вимог пункту 3 Порядку повідомлення державного адміністратора або дозвільного органу про відповідність матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.2006 р. № 685, підпис засвідчено печаткою.

Оскільки Порядком № 685 дозвільний орган не наділений повноваженнями залишати без розгляду декларацію, подану для реєстрації у журналі обліку, а у випадку, якщо такий орган вважає, що декларація заповнена невідповідно до встановленої форми, він повинен звернутись до суб'єкта господарювання із запитом щодо надання ним у п'ятиденний строк додаткової та/або уточненої інформації, у зв'язку з чим дійшов висновку, що відповідач не допустив бездіяльності, проте протиправно прийняв рішення про залишення декларації від 07.10.2016 р. без розгляду, яке оформлено листом від 21.10.2016 року № 5095-14/04.

Колегія суддів вважає такий висновок частково обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у жовтні 2016 р. ПАТ «Українська залізниця» надіслало до Центру надання адміністративних послуг «Лівобережний» (далі - ЦНАП «Лівобережний») декларацію відповідності матеріально-технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки від 07.10.2016 р., якою позивачем задекларовано проведення навчань з питань охорони праці працівників інших суб'єктів господарювання, місце виконання робіт - Дорожній учбово-методичний центр охорони праці регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Декларація підписана в.о. начальника регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». На підтвердження повноважень до декларації додано довіреність.

21.10.2016 р. ГУ Держпраці листом № 5095-14/04 повідомлено позивача про залишення без розгляду декларації від 07.10.2016 р. у зв'язку із тим, що декларація подана не роботодавцем, підписана не керівником юридичної особи та містить зайві дані щодо довіреності.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб'єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов'язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Згідно з ч. 8 ст. 21 Закону України «Про охорону праці» набуття права на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатації (застосування) машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки може здійснюватися на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з охорони праці. Переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, виконання або експлуатація (застосування) яких може здійснюватися на підставі такої декларації, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами ч. 4 ст. 21 Закону України «Про охорону праці» порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб'єкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 р. № 1107 (далі - Порядок № 1107). Даний порядок визначає процедуру видачі або відмови у видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання Держпраці та його територіальними органами дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки.

Згідно з п. 21 Порядку № 1107 виконання робіт підвищеної небезпеки, що зазначені у додатку 6,експлуатація (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що зазначене у додатку 7, здійснюються роботодавцем на підставі декларації відповідності його матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки. Зазначена декларація подається роботодавцем за формою згідно з додатком 8 у двох примірниках особисто чи надсилається рекомендованим листом з описом вкладення до територіального органу Держпраці за місцем виконання таких робіт не пізніш ніж за п'ять робочих днів до початку їх виконання відповідно до Порядку повідомлення державного адміністратора або дозвільного органу про відповідність матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2006 р. N 685.

Судом першої інстанції правильно вказано, що оскільки позивачем задекларовано проведення навчань з питань охорони праці працівників інших суб'єктів господарювання, що відповідає пункту 8 додатку 6 до Порядку № 1107, виконання зазначених у декларації від 07.10.2016 р. робіт (навчання) не потрібує отримання дозволу. В даному випадку особа повинна повідомити дозвільний орган про відповідність матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства.

Чинний на час виникнення спірних правовідносин Порядок повідомлення державного адміністратора або дозвільного органу про відповідність матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.05.2006 р. № 685 (далі - Порядок № 685), відповідно до п. 3 якого суб'єкт господарювання або уповноважена ним особа подає безпосередньо державному адміністраторові або дозвільному органові чи надсилає рекомендованим листом у двох примірниках декларацію відповідності матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства (далі - декларація).

Згідно з п. 5 Порядку № 685 державний адміністратор протягом одного робочого дня після надходження декларації передає її відповідному дозвільному органові.

Як встановлено п. 6 Порядку № 685 дозвільний орган протягом одного робочого дня після надходження декларації реєструє її у журналі обліку суб'єктів господарювання, які набули права на вчинення певних дій щодо провадження господарської діяльності або видів господарської діяльності на підставі декларації відповідності матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства, крім випадків, коли декларація заповнена не в повному обсязі або не відповідно до встановленої форми.

У разі подання декларації, заповненої не в повному обсязі або не відповідно до встановленої форми, наступного робочого дня після надходження декларації дозвільний орган письмово або посадова особа дозвільного органу особисто звертається до суб'єкта господарювання із запитом щодо надання ним у п'ятиденний строк додаткової та/або уточненої інформації згідно із встановленою формою.

Відтак, є правильний висновок суду першої інстанції, що у дозвільного органу, яким в даному випадку є ГУ Держпраці, відсутні повноваження на залишення без розгляду декларації відповідності матеріально-технічної бази роботодавця вимогам законодавства з охорони праці та промислової безпеки.

У разі подання декларації, заповненої не в повному обсязі або не відповідно до встановленої форми, дозвільний орган повинен наступного робочого дня після надходження декларації письмово або особисто (посадова особа дозвільного органу) звернутися до суб'єкта господарювання із запитом щодо надання ним у п'ятиденний строк додаткової та/або уточненої інформації згідно із встановленою формою.

Подана позивачем декларація по формі відповідає Порядку № 685. Підписання декларації не керівником юридичної особи ПАТ «Укрзалізниця» не є порушенням Порядку № 685, оскільки декларація підписана уповноваженою особою, повноваження якої підтверджені наданою до декларації довіреністю.

Разом з тим, колегія суддів вказує на те, що судом першої інстанції помилково застосовані норми процесуального права.

Так, частково задовольнивши позовні вимоги, суд першої інстанції фактично вийшов за межі позовних вимог, проте, в порушення ст. 11 КАС України судом першої інстанції не мотивований такий висновок. При цьому судом помилково зазначено в резолютивній частині постанови про протиправність відмови ГУ Держпраці в прийнятті декларації позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Колегія суддів зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права, а саме визнання протиправною бездіяльності відповідача, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки відповідачем не допущено бездіяльності, а вчинені дії із залишення без розгляду декларації.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач, залишивши без розгляду декларацію позивача, вийшов за межі наданих йому Порядком № 685 повноважень, саме дії з залишення без розгляду декларації є протиправними, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав позивача.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище висновками суду апеляційної інстанції.

Щодо порушення норм процесуального права, про які зазначено апелянтом, колегія суддів зазначає наступне.

Стосовно розгляду справи за відсутністю відповідача та неврахування поданого клопотання про відкладення розгляду справи, то такі доводи є необґрунтованими, оскільки відповідачем на підтвердження неможливості направлення представника до судового засідання не надано належних доказів поважності причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

В даному випадку суд першої інстанції через недоведеність поважної причини неявки до судового засідання представника відповідача обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та розглянув справу за відсутністю представника відповідача - суб'єкта владних повноважень.

Посилання відповідача на те, що ГУ Держпраці є неналежним відповідачем, оскільки іншою особою - ЦНАП «Лівобережний» в порушення вимог пп. 4 п. 2 ст. 13 Закону України «Про адміністративні послуги» прийнято декларацію не від суб'єкта звернення (юридичної особи), а від структурного підрозділу без права юридичної особи, є без підставними, оскільки вимоги позивача зверненні саме до ГУ Держпраці як дозвільного органу, яким не здійснено дій з реєстрації декларації, а не до ЦНАП «Лівобережний».

Також є хибним зазначення апелянтом про порушення ч. 3 ст. 94 КАС України в частині стягнення з відповідача на користь позивача усієї суми сплаченого судового збору, хоча позов задоволено частково, через те, що частково задоволення позову обумовлено тим, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та обрав спосіб захисту порушених прав позивача інший, ніж зазначив позивач у позовній заяві.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм процесуального права, що є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 198, 201, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 р. в справі № 804/7759/16 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2016 р. в справі № 804/7759/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії змінити.

Абзац другий резолютивної частини постанови викласти в наступній редакції: «Визнати протиправним залишення без розгляду Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області листом від 21.10.2016 р. декларації Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відповідності матеріально-технічної бази роботодавця вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки від 07.10.2016 р.».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст постанови складений 13.06.2017 р.

Головуючий: В.А. Шальєва

Суддя: С.В. Білак

Суддя: Н.А. Олефіренко