Справа № 822/1383/17
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1383/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук О.К.
при секретаріЛитвинюк К.Б.
за участі:представника позивача ОСОБА_3 представника відповідача Кравчука В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнанання протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому просить зобов'язати відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 2.0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для введення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Завалійківської сільської ради Волочиського району Хмельницької області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в лютому 2017 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність площею 2.0 га для ведення особистого селянського господарства з земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Завалійківської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. Листом № К-3957/0-1511/6-17 від 14 березня 2017 року відповідач відмовив у наданні дозволу, оскільки земельна ділянка, з приводу якої звернувся позивач, перебуває в користуванні третіх осіб.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав, вказаних у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що зазначена позивачем земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 перебуває в користуванні ТОВ «Агрофірми»Онікс». Згідно із частиною 5 статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Тому, надання позивачу земельної ділянки в зазначеному ним місці розташуванні можливе лише після припинення права користування третіми особами. Просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши представників сторін, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази в їх взаємному зв'язку та сукупності, суд вважає, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити з урахуванням наведеного нижче.

Суд встановив, що 14.02.2017 року позивач - ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2.0 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів Завалійківської сільської ради Волочиського району Хмельницької області. До заяви позивач додав копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та викопіювання.

Листом від 14.03.2017 року №К-3957/0-1511/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, посилаючись на частину 5 статті 116 Земельного кодексу України, відмовило позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2.0 га, розташованої за межами населених пунктів Завалійківської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, у зв»язку з перебуванням зазначеної земельної ділянки в користуванні третіх осіб.

Вважаючи відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує зазначене нижче.

Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 81 Земельного кодексу УкраїниГромадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 2 статті 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За змістом частини 7 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2.0 га, розташованої за межами населених пунктів Завалійківської сільської ради Волочиського району Хмельницької області, яка перебуває в користуванні третіх осіб (ТОВ "Агрофірма "Онікс"), відповідач послався на частину 5 статті 116 Земельного кодексу України.

Згідно зі статтею 79 Земельного кодексу земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до частини 5 статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Отже, перебування земельної ділянки у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб є безумовною обставиною, яка виключає можливість передачі її у власність чи користування іншій особі за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування.

Суд встановив, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1, на яку претендує позивач, перебуває в оренді ТОВ "Агрофірма "Онікс" відповідно до договору оренди землі від 21.09.2015 року, укладеного на 20 років. Право користування зазначеною земельною ділянкою за ТОВ "Агрофірма "Онікс" зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.09.2015 року. Зазначене підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.06.2017 року.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина 2 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Статтею 141 Земельного кодексу України визначені підстави припинення права користування земельною ділянкою, а саме: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Речове право ТОВ "Агрофірма "Онікс" на спірну земельну ділянку зареєстроване у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Станом на час прийняття відповідачем спірного рішення укладений ТОВ "Агрофірма "Онікс" договір оренди спірної ділянки є чинним, право користування цією земельною ділянкою у порядку, передбаченому статтею 141 Земельного кодексу України не припинене.

Тому, з урахуванням вимог частини 5 статті 116 Земельного кодексу України, відповідач правомірно відмовив позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ТОВ "Агрофірма "Онікс".

Посилання позивача на частину 1 статті 148-1 Земельного кодексу України, відповідно до якої до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов'язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки, як на підставу для надання дозволу, суд вважає необґрунтованим, оскільки зазначена норма регулює відносини між власниками та землекористувачами, які виникають після набуття права власності на земельну ділянку, однак, не визначає підстав для набуття такого права.

Разом з тим, умови та підстави для набуття громадянами права власності на землю із земель державної та комунальної власності шляхом безоплатної передачі за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, а також обмеження щодо передачі земельних ділянок державної та комунальної власності, які перебувають у власності або користуванні, визначає 116 Земельного кодексу України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі судового розгляду відповідач довів правомірність відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності у власність для ведення особистого селянського господарства.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Земельним кодексом України та статтями 4-15, 41, 70-71, 86, 94, 122, 128, 158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 09 червня 2017 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук