Справа № 2-а-9929/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 2-а-9929/10
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2010 р. м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради про визнання неправомірних дій та стягнення недовиплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що він має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, віднесеному до зони радіоактивного забруднення, а тому відповідно до Закону України від 28.02.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи /далі Закон № 796 - XII/, має право на щомісячну грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особисто вона має право на доплату до заробітної плати. Однак, всупереч згаданому Закону вказані виплати проводились без застосування кратності до встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а в твердих сумах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № 836»/ тому позивач вважає своє право порушеним та просить стягнути з управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської Ради недовиплачені кошти, передбачені ст.ст. 37, 39 Закону № 796-ХІІ в розмірі 38126,10 грн. за період з 01.03.2007 року по 01.02.2010 року.

Відповідач позов не визнав, надав до суду письмове заперечення в якому також зазначив, що позивач отримує виплати за ст. 37 ЗУ "Про статус..." в розмірі 30 % мінімальної заробітної плати, щомісяця.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мають право на отримання щомісячної грошової допомога в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 30% мінімальної заробітної плати та особисто позивач має право на доплату до заробітної плати, як особа, що працює на території гарантованого добровільного відселення в розмірі 2 мінімальних заробітних плат згідно ст.39 вказаного закону.

Проте в спірний період часу ці доплата та допомога виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та соціального захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів, в т.ч. і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної постанови.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради є належним відповідачем по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України останній не довів належними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного Бюджету України, що направляються управлінням Міністерства праці і соціального захисту населення для реалізації виплат потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. 37, 39, 51 Закону № 796 - XII. Згідно вказаної норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. і Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у / спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок J Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності за них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового актаs Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

Порушення строку звернення до суду, передбаченого ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод і інтересів особи, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів, є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Виходячи з цього, в межах строку звернення до суду підлягають судовому захисту позовні вимоги за період з 01.06.2009 року по 01.02.2010 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2 ст.162 КАС України та зобовязує відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивачу невиплачену частину допомоги.

Керуючись ст.ст. 37,39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 94, 99, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу

адміністративного судочинства України, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради щодо не нарахування та не виплати позивачу допомоги в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва, а також доплати до заробітної плати відповідно до визначених законом розмірів неправомірними.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та доплату до заробітної плати згідно ст.39 вказаного закону за період з 01.06.2009 року по 01.02.2010 року.

В решті позовних виплат відмовити за їх безпідставністю.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня її ухвалення.

Суддя :