Справа № 814/895/17
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

08 червня 2017 року Справа № 814/895/17

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомфізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 54028

доГоловного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

провизнання протиправними та скасування вимоги від 25.04.2017 р. № Ф-000780/303, рішення від 25.04.2017 р. № 000782/303, податкових повідомлень-рішень від 25.04.2017 р. № 000781/1303 і № 000779/1303,
ВСТАНОВИВ:

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернулася з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2017 р. № Ф-000780/303, рішення від 25.04.2017 р. № 000782/303, податкових повідомлень-рішень від 25.04.2017 р. № 000781/1303 і № 000779/1303.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що прийняті відповідачем рішення та вимога є протиправними та підлягають скасуванню, а акт перевірки, що послугував підставою для їх прийняття, містить надумані та упереджені висновки та інформацію, а відтак наведені в акті висновки про порушення позивачем відповідних норм податкового законодавства є незаконними, необґрунтованими та протиправними.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на відсутність у Податковому кодексі України (далі ПК України) норми, яка б дозволяла фізичній особі-підприємцю не включати в доходи суми акцизного податку.

Представники сторін подали клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов належить задоволенню, виходячи з наступного:

У лютому-березні 2017 р. відповідачем проведена документальна планова виїзна перевірка позивача за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р., результати якої оформлені актом від 22.03.2017 р. № 79/14-29-13-03-65-.

Перевіркою виявлено наступні порушення:

- п. 177.2, 177.4 ст. 177 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2015 р. у сумі 11992,57 грн.;

- п. 2 ст. 6, п.п. 2 п. 1 ст. 7, п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", в результаті чого встановлено заниження єдиного внеску за 2015 р. у сумі 27742,81 грн.;

- п. 16 прим. 1 підрозділу 10 розділу ХХ, п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, 177.4 ст. 177 ПК України, в результаті чого встановлено заниження податкового зобовязання по військовому збору за 2015 р. у сумі 1199,26 грн.

25.04.2017 р. відповідачем сформовано та надіслано на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-000780/303 на суму 27742,81 грн.

Рішенням від 25.04.2017 р. № 000782/303 до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 5548,56 грн. за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Крім того, 25.04.2017 р. відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення № 000781/1303 на суму 14990,71 грн. з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності і № 000779/1303 на суму 1499,08 грн. з військового збору.

Підставою для прийняття оскаржуваних рішень контролюючого органу стали висновки відповідача, що в порушення вимог п. 5 Порядку ведення обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, затвердженого наказом Міндоходів від 16.09.2013 р. № 481, позивач у 2015 р. у Книзі обліку доходів і витрат не відобразила (занизила) отримані доходи в розмірі 79950,46 грн. за рахунок не включення в повному обсязі до складу доходу виручки, отриманої у готівковій формі шляхом проведення готівки через РРО; безготівковій формі шляхом зарахування коштів на розрахункові рахунки, а саме: у готівковій формі отримано дохід від реалізації товарів у розмірі 1326705,41 грн. (без урахування ПДВ з акцизним податком); у безготівковій формі шляхом зарахування коштів на розрахункові рахунки - 382344,90 грн. (без урахування ПДВ з акцизним податком при отриманні доходу від реалізації газу та без урахування ПДВ від доходу за оренду).

Сума доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності (загальний оподатковуваний дохід позивача) за 2015 р., за висновками відповідача, становить всього (без урахування ПДВ з акцизним податком) - 1709050,31 грн., у тому числі:

у готівковій формі - 1326705,41 грн.(без урахування службового внесення та помилково виданих РРО чеків, кошти по яким не надходили в касу підприємця в періоді, що перевірявся);

дохід, отриманий у готівковій формі через РРО за 2015 р. становить 1577027,18 грн. (з урахуванням акцизного податку та ПДВ без урахування службового внесення та помилково виданих РРО чеків), у тому числі акцизний податок - 75096,53 грн.; у тому числі ПДВ - 250321,78 грн.;

дохід від провадження господарської діяльності, який надійшов у готівковій формі за 2015 р., який підлягає декларуванню в декларації про майновий стан і доходи за 2015 р., складає 1577027,19 грн. - 250321,78 грн = 1326705,41 грн.;

дохід від провадження господарської діяльності, який надійшов на рахунки підприємця у безготівковій формі, який підлягає декларуванню в декларації про майновий стан і доходи за 2015 р., складає 382344,90 грн.;

дохід від провадження господарської діяльності, отриманий за 2015 р. становить 1326705,41 грн. + 382344,90 грн.=1709050,31 гривень.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

При цьому, оскільки виручкою фізичної особи - підприємця вважається дохід, отриманий у грошовій та негрошовій формі, то датою при формуванні загального оподатковуваного доходу є дата фактичного надходження коштів на банківський рахунок (у касу) або отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів, тобто застосовується касовий метод.

Розбіжність з податку на доходи фізичних осіб за 2015 р. в сумі (16372,37 грн. - 4379,80 грн.) = 11992,57 грн. виникла за рахунок невірного визначення бази оподаткування.

Розбіжність у сумі єдиного внеску в сумі 27742,81 виникла за рахунок невірного визначення сум чистого оподатковуваного доходу.

Згідно висновків акту перевірки встановлено заниження військового збору за 2015 р. у сумі 1199,26 грн., у той же час в тексті акту перевірки (с. 28 акту) розрахунки суми військового збору здійснено за 2016 р. У своїх запереченнях відповідач не вказав на причини таких неточностей.

Згідно п. 22.1 ст. 22 ПК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об'єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов'язує виникнення у платника податкового обов'язку.

У свою чергу ст. 23 ПК України регламентує, що базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об'єкта оподаткування.

База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об'єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов'язання.

База оподаткування і порядок її визначення встановлюються цим Кодексом для кожного податку окремо.

У випадках, передбачених цим Кодексом, один об'єкт оподаткування може утворювати кілька баз оподаткування для різних податків.

У випадках, передбачених цим Кодексом, конкретна вартісна, фізична або інша характеристика певного об'єкта оподаткування може бути базою оподаткування для різних податків.

За змістом п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

При цьому, п.п. 177.1, 177.2 ст. 177 ПК України встановлено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

За визначенням п. 14.1.54 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Натомість за визначенням п. 14.1.4 ст. 14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).

Таким чином, ПК України не допускає віднесення податку (зокрема, акцизного) до складу доходів, а відтак - до обєкту та бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Акцизний податок, як і податок на додану вартість (п. 14.1.178 ст. 14 ПК України) - непрямий податок, а отже не визнається доходом, оскільки підлягає сплаті до бюджету у встановленому законом порядку, а не належить субєктові господарювання, який не може ним користуватися на власний розсуд (ознака, що притаманна виключно доходу).

Відповідачем не встановлено жодного порушення позивача в частині віднесення певних сум до витрат (ФОП ОСОБА_1 не відносила суму сплаченого акцизного податку до витрат), а тільки збільшено доходи позивача за 2015 р. на суму акцизного податку, отриманого у складі ціни на газ.

Крім того, суд враховує, що законодавець згодом Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.2016 р. № 1797-VIII вніс зміни до ПК України, доповнивши ст. 177 пунктом 177.3.1: "Не включаються до доходу фізичної особи - підприємця суми акцизного податку з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів".

Таким чином, законодавець підтвердив факт, що акцизний податок не є та не може визнаватися доходом з метою подальшого оподаткування.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не довів перед судом законності оскаржуваних рішень, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

У той же час, суд звертає увагу на описки в прохальній частині позову щодо номерів вимоги та рішень, що оскаржуються. З наданих суду копій оскаржуваних рішень вбачається, що правильними є наступні реквізити: вимога про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2017 р. № Ф-; рішення про застосування штрафних санкцій від 25.04.2017 р. № НОМЕР_1; податкові повідомлення-рішення від 25.04.2017 р. № 000781/1303 і від 25.04.2017 р. № 000779/1303.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надала квитанції про сплату судового збору в сумі 640,00 грн., що й підлягає присудженню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Миколаївській області про сплату боргу (недоїмки) від 25.04.2017 р. № Ф-.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області про застосування штрафних санкцій від 25.04.2017 р. № НОМЕР_1.

4. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 25.04.2017 р. № 000781/1303 і № 000779/1303.

5. Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) судовий збір у сумі 640,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Повний текст постанови суду буде виготовлено протягом п'яти робочих днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення/отримання копії постанови апеляційної скарги, вимоги до якої встановлені статтею 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н. В. Лісовська