Справа № 805/4442/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Галатіна О.О.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2017 року справа №805/4442/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого: Шишова О.О.,суддів Сіваченко І.В., Чебанова О.О., при секретарі судового засідання Куленко О.Д., представника позивача Кривицького В.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017р. у справі № 805/4442/16-а (головуючий І інстанції Галатіна О.О.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СЕРВІС" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про скасування вимоги № 107-17 від 29.07.2016 року на суму 64937,87 грн. -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку міжрегіонального Головного управління ДФС про скасування вимоги № 107-17 від 29.07.2016 року на суму 64937,87 грн., мотивуючи вимоги тим, що податковим органом неправомірно було прийнято податкову вимогу щодо сплати податкового боргу з орендної плати юридичних осіб у розмірі 64937,87 грн., оскільки господарська діяльність підприємства здійснюється у м. Донецьку, що у відповідності до положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 року № 1669 (далі - Закон № 1669) звільняє від сплати поточних податкових зобов'язань, зокрема, з земельного податку. На день подання декларації існував затверджений перелік населених пунктів на території яких проводиться антитерористична операція, та товариство звільнено Законом №1669 від сплати земельного податку. Підприємством було використано право на позасудове врегулювання спору, однак результат залишився незмінним. У зв'язку з незгодою з податковою вимогою звернувся до суду. Крім того, підприємством була надана уточнююча декларація, відповідно якій позивач скористався правом податкової пільги.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив. Скасував спірну вимогу № 107-17 від 29.07.2016 року. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з положень ст.6 Закону № 1669 та вважав, що це пряма норма, яка звільняє позивача від обов'язку сплати орендної плати за землю.

З постановою суду першої інстанції не погодилася податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби та в апеляційній скарзі зазначила, що Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СЕРВІС" самостійно визначило податкове зобов'язання з орендної плати за землю. Тому згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації.

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, належним чином був повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Від них не надійшло клопотань про розгляд справи за їх участю. При таких обставинах суд вважає можливим розглянути справу за відсутність осіб, які не з'явились.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Сервіс» зареєстровано в якості юридичної особи () зазначене підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідач, Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС, є суб'єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Судом встановлено, що 16.02.2016 року позивачем до податкового органу було подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за один календарний місяць 2016 року в розмірі 33382,76 грн.

28.07.2016 року Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального Головного управління ДФС сформовано податкову вимогу форми «Ю» № 107-17 від 29.07.2016 року, відповідно до якої станом на року сума податкового боргу за узгодженим грошовим зобов'язанням з земельного податку становить 64937,87 грн.

Позивачем було використано право на позасудове врегулювання спору шляхом адміністративного оскарження податкової вимоги до вищестоящих органів.

Рішенням Державної фіскальної служби України № 23094/6/99-99-17-01-15 від 26.10.2016року спірну податкову вимогу залишено без змін.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі- ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Спірним питанням даного позову є правомірність винесення податковим органом податкової вимоги позивачу, який здійснює свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачений обов'язок платників податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Також, землекористувачі відповідно до пункт "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Підпунктом 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до ст.269 ПК України платниками плати за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно ст.270 ПК України, об'єктами оподаткування земельного податку є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності. Підпунктом 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормою пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

За приписами п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Факт самостійного узгодження податкового зобов'язання з земельного податку за спірні періоди та несвоєчасної сплати позивачем не оспорюється. Однак, позивач вважає, що у відповідності до вимог ст.6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» він звільнений від сплати земельного податку за спірний період, а тому застосування штрафних санкцій є безпідставним.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (надалі Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014року.

На виконання Закону №1669 розпорядженнями Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 року та від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, до якого включено, зокрема м.Краматорськ, Донецька область.

Статтею 6 Закону№1669 (в редакції, чинної у спірний період) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Порядок звільнення від сплати за використання земельними ділянками наведеною нормою не визначений.

Згідно до частини 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Колегія суддів вважає, що стаття 30 ПК України не суперечить Закону № 1669.

У відповідності до вимог п.п.30.1. 30.2, 30.3. 30.3 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

За приписами п.30.4 наведеної норми платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

У відповідності до п.30.9 цієї статті податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що використання податкової пільги є правом платника податків, а не його обов'язком.

Відповідно до п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Наказом Міністерства доходів і зборів України 30.12.2013 року № 865 затверджено форму податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), зокрема додаток 2 «Відомості про пільги на земельний податок з наявних площ земельних ділянок».

Форма податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності, затв. наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2015 року № 560, також містить в собі графи щодо пільг, у яких зазначається розмір пільги відповідно до законодавства та/або рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яким пільгу надано.

Колегія суддів вважає, що наведені норми Податкового Кодексу України не суперечать Закону України №1669, а тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано до податкового органу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) з самостійно задекларованою сумою земельного податку.

У п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Відповідно до вимог п.38.1ст.38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

За приписами п. 37.3 ст.37 Податкового кодексу України підставами для припинення податкового обов'язку, крім його виконання, є: ліквідація юридичної особи; смерть фізичної особи, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою; втрата особою ознак платника податку, які визначені цим Кодексом; скасування податкового обов'язку у передбачений законодавством спосіб.

Позивачем не надано доказів на підтвердження припинення спірного податкового зобов'язання щодо сплати земельного податку, у встановлений законом спосіб.

Враховуючи, що матеріалами справи доводиться факт самостійного узгодження позивачем грошового зобов'язання з земельного податку за спірні періоди та факт сплати його з порушенням встановленого строку, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення.

Подання позивачем уточнюючого розрахунку про зменшення задекларованої суми податкового зобов'язання до уваги не приймаються, оскільки такі уточнення надані після винесення вимоги та такі уточнення можуть бути використані у наступних звітних періодах.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання представника позивача на п.38.7 підрозділу 10 ПК України (в редакції з 01.01.2017 року), який передбачає, що не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, які розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення та перебувають у власності та/або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, у період з 14 квітня 2014 року до 31 грудня року, в якому завершено антитерористичну операцію.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269-289 цього Кодексу вважаються надміру сплаченими грошовими зобов'язаннями та підлягають поверненню.

Зазначена норма діє з 01 січня 2017 року, тому не може бути застосована при вирішенні питання щодо правомірності вимоги від 29.07.2016 року.

При таких обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення не врахував положення п.п.30.1. 30.2, 30.3. 30.3 статті 30 Податкового кодексу України та звільнив від сплати орендної плати всупереч існуючому порядку щодо надання податкової пільги.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Колегія судів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Повний текст постанови складений 13 червня 2017 року.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м.Донецьку Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017р. у справі № 805/4442/16-а - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2017р. у справі № 805/4442/16-а - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СЕРВІС" про скасування вимоги № 107-17 від 29.07.2016 року на суму 64937,87 грн. - відмовити.

На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України складення постанови у повному обсязі відкласти на строк - до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов