Справа № 800/513/16
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
О К Р Е М А Д У М К А
07 червня 2017 року П/800/513/16
Судді Вищого адміністративного суду України Маринчак Н.Є. у справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Вищої ради правосуддя, про визнання незаконною та скасування постанови Верховної Ради України від 29.09.2016 року №1615-VІІІ.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 07.06.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Верховної Ради України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Вищої ради правосуддя, задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову Верховної Ради України від 29.09.2016 року №1615-VІІІ про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва у зв'язку з порушенням присяги судді.
Висновок суду про незаконність оскаржуваного рішення обґрунтований порушенням відповідачем при прийнятті оспорюваної постанови Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10.02.2010 року №1861-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
По-перше, ОСОБА_1 не було повідомлено про розгляд 29.09.2016 року питання про її звільнення в порядку статті 2161 Регламенту Верховної Ради України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). По-друге, проект спірної постанови на момент його розгляду на позачерговому засіданні Верховної Ради України відповідно до статей 89, 105, 138 Регламенту Верховної Ради України вважався відкликаним, оскільки повноваження народного депутата України Гройсмана В.Б., який вніс цей проект, станом на 29.09.2016 року вже були достроково припинені.
Вважаю, що прийнятті розглядуваного рішення судом залишено поза увагою обставини, які могли б вплинути на результат вирішення спору, а тому на підставі частини третьої статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України висловлюю окрему думку.
Так, судом не враховано, що ОСОБА_1 володіла інформацією про прийняте 17.12.2015 року Вищою радою юстиції рішення про внесення подання до Верховної Ради України про її звільнення з посади у зв'язку з порушенням присяги судді, а також про направлення 13.01.2016 року зазначеного подання Вищою радою юстиції до Верховної Ради України. В січні 2016 року позивачем оскаржено рішення Вищої ради юстиції від 17.12.2015 року в судовому порядку.
27.09.2016 року на сайті Верховної Ради України розміщено інформацію про призначення на 29.09.2016 року позачергового пленарного засідання Верховної Ради України та розгляд на ньому, зокрема подання Вищої ради юстиції про звільнення позивача з посади судді у зв'язку з порушенням присяги, з якою ОСОБА_1 ознайомилась, що фактично підтверджується нею в позовній заяві.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії», заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Крім того, згідно з частиною другою статті 105 Регламенту Верховної Ради України законопроект вважається відкликаним, якщо до його прийняття в першому читанні повноваження народного депутата-ініціатора його внесення достроково припинено.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 89 Регламенту Верховної Ради України законопроект - це проекти законів, постанов Верховної Ради, які містять положення нормативного характеру.
В Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) викладено думку, що до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 27.12.2001 року №20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22.07.1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23.06.1997 року №2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини).
Отже, оскаржувана постанова є правовим актом індивідуальної дії, який породжує права й обов'язки тільки для визначеного цим актом суб'єкта, якому його адресовано, а тому застосування до спірних правовідносин правил статті 105 Регламенту Верховної Ради України, на мій погляд, є помилковим.
Також, варто зазначити, що повноваження Верховної Ради України щодо прийняття постанови про звільнення судді з посади у зв'язку з порушенням ним присяги має формальний характер.
Відповідно до статей 116, 122 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) питання про звільнення з посади судді, обраного безстроково, розглядається на пленарному засіданні Верховної Ради України без висновку комітетів Верховної Ради України та будь-яких перевірок на підставі подання Вищої ради юстиції.
В спірному випадку об'єктивність та законність підстав для внесення Вищою радою юстиції до Верховної Ради України подання від 17.12.2015 року про звільнення позивача з посади судді підтверджено постановою Верховного Суду України від 25.10.2016 року у справі №П/800/30/16 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради юстиції про визнання незаконним та скасування рішення.
Проте, при прийнятті постанови від 07.06.2017 року Вищим адміністративним судом України викладене вище не враховано.
Суддя Вищого адміністративного
суду України Н.Є. Маринчак