Справа № 309/1699/17
Суддя: Левко Т. Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 309/1699/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

15.06.2017 м.Виноградів

Суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області Левко Т.Ю., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до суддів Хустського районного суду Довжанина Михайла Михайловича, Волощук Оксани Ярославівни, Кеміня Володимира Дмитровича, Савицького Сергія Анатолійовича, Сідея Ярослава Ярославовича, Ороса Ярослава Васильовича, Лук'янової Олени Вікторівни, Мацунича Михайла Васильовича, Хустського районного суду, Апеляційного суду Закарпатської області, Львівського апеляційного адміністративного суду, Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, Конституційного суду України, Вищої ради правосуддя про відшкодування шкоди заподіяної незаконними рішеннями суддів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до суддів Хустського районного суду Довжанина М.М., Волощук О.Я., Кеміня В.Д., Савицького С.А., Сідея Я.Я., Ороса Я.В., Лукянової О.В., Мацунича М.В., Хустського районного суду, Апеляційного суду Закарпатської області, Львівського апеляційного адміністративного суду, Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, Конституційного суду України, Вищої ради правосуддя про відшкодування шкоди заподіяної незаконними рішеннями суддів.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 01.06.2017 року адміністративну справу за даним позовом передано на розгляд Виноградівського районного суду Закарпатської області, як до суду, що найбільш територіально наближений до цього суду.

12.06.2017 року вказаний адміністративний позов надійшов до Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Вивчивши поданий адміністративний позов, додані до нього документи, вважаю, що необхідно відмовити у відкриті провадження по даній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.2 ст.4 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з положеннями ст. 126, Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.

Частиною 3 статті 50 КАС України встановлено, що відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, розгляду в порядку адміністративного судочинства підлягає спір за участю суб'єкта владних повноважень, який в межах спірних правовідносин діє на виконання своїх владних управлінських функцій та/або делегованих повноважених.

Разом з тим, судді при розгляді конкретної цивільної, господарської, кримінальної чи адміністративної справи та/або справи про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом цих судових справ. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність суддів, прийняті та/або вчинені в межах розгляду справи повинні розглядатися відповідно до процесуального законодавства.

Зокрема, відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Згідно ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права,

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання,

Згідно положень статті 62 Конституції України, у разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням. Проте і в цьому випадку за заподіяну шкоду відповідає не суд або суддя, а держава.

Із змісту позовної заяви та доданих до неї документів слідує, що позивач обґрунтовує свої вимоги доводами, які стосуються процесуальної діяльності суддів Хустського районного суду, пов'язаної з розглядом суддями цього суду на протязі 2001-2016 років цивільних та кримінальних справ, де ОСОБА_1 виступав позивачем та потерпілим.

В обґрунтування своїх доводів, позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням професійних обов'язків суддями Хустського районного суду порушуються його конституційні права.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається. Особи, які привласнили функції суду, несуть відповідальність, установлену законом.

Згідно з приписами ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII, здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Звернення до суду громадян, організацій чи посадових осіб, які відповідно до закону не є учасниками судового процесу, щодо розгляду конкретних справ судом не розглядаються, якщо інше не передбачено законом. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні утримуватися від заяв та дій, що можуть підірвати незалежність судової влади.

При цьому відповідно до ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Пунктом 4.2 рішення Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001 визначено, що відповідно до частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (частина перша статті 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

З аналізу вказаних норм вбачається, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів та суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

При цьому, оскарження рішень, дій, бездіяльності суду (судді) шляхом подання позову до суду є порушенням принципу незалежності суддів та засобом впливу на них. Відтак суд (суддя), як орган (посадова особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем чи іншою особою, яка бере участь у справі, за винятком випадків, коли суд (суддя) виступає як установа (посадова особа), що здійснює управлінську діяльність.

Разом із тим, дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя є не управлінськими, а процесуальними. Відтак, їх законність може перевірятися лише судом вищої інстанції у передбаченому процесуальним законом порядку.

Пленум Верховного Суду України у Постанові від 12.06.2009 № 6 "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів" зазначив, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7 і 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Таким чином, суддя приходить до всиновку, що судді Хустського районного суду та вказані позивачем суди не можуть бути відповідачами у справі за заявленим позовом, оскільки не є суб'єктом владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про стягнення коштів за рішення, дії чи бездіяльність, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 109 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження у адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що вимоги позовної заяви стосуються безпосередньо дій суддів Хустського районного суду щодо розгляду цивільних, кримінальних справ, суд вважає, що таку не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства і на підставі п.1 ч.1 ст.109 Кодексу адміністративного судочинства України слід відмовити у відкритті провадження у даній справі.

Крім цього, позивач звернувся із адміністративним позовом до місцевого загального суду як до адміністративного суду. Зважаючи на те, що позивачем оскаржуються процесуальні дії суддів Хустського районного суду, вказаний позов у відповідності до вимог статті 18 КАС України не може бути предметом розгляду в місцевому загальному суді, як адміністративному суді, у зв'язку з чим суддя вважає необхідним відмовити у відкритті провадження.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкриті провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до суддів Хустського районного суду Довжанина Михайла Михайловича, Волощук Оксани Ярославівни, Кеміня Володимира Дмитровича, Савицького Сергія Анатолійовича, Сідея Ярослава Ярославовича, Ороса Ярослава Васильовича, Лук'янової Олени Вікторівни, Мацунича Михайла Васильовича, Хустського районного суду, Апеляційного суду Закарпатської області, Львівського апеляційного адміністративного суду, Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України, Конституційного суду України, Вищої ради правосуддя про відшкодування шкоди заподіяної незаконними рішеннями суддів.

Повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу невідкладно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання ухвали до Львівського адміністративного апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Суддя ОСОБА_2