Справа № 815/2015/17
Суддя: Андрухів В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

815/2015/17

Справа № 815/2015/17

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Андрухіва В.В.

за участю секретаря Рижук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ФРАНКО ПІВІ” до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, про визнання бездіяльності протиправною, зобов’язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ФРАНКО ПІВІ” до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, третя особа без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо підготовки згідно з даними інтегрованої картки платника податків висновку про повернення ТОВ «ФРАНКО ПІВІ» 3 375 921,00 грн. надміру сплаченого податку на прибуток з відповідного бюджету шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ «ФРАНКО ПІВІ» та подання цього висновку для виконання до відповідного територіального органу Державної казначейської служби України, що здійснює казначейське обслуговування відповідних бюджетних коштів та повернення надміру сплачених сум податків;

- зобов’язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби підготувати згідно з даними інтегрованої картки платника податків висновок про повернення ТОВ «ФРАНКО ПІВІ» 3 375 921,00 грн. надміру сплаченого податку на прибуток з відповідного бюджету шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ «ФРАНКО ПІВІ» та подати цей висновок для виконання до відповідного територіального органу Державної казначейської служби України, що здійснює казначейське обслуговування відповідних бюджетних коштів та повернення надміру сплачених сум податків.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, письмових поясненнях, додаткових письмових поясненнях та зауваженнях на заперечення відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з підстав, викладених у запереченнях. Заперечення мотивовані тим, що ані на адресу СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС, ані на адресу Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС заяви позивача про повернення надміру сплаченого податку на прибуток у сумі 3 375 921 грн. не надходило, у зв’язку з чим контролюючий орган не міг підготувати висновок та подати його для виконання до відповідного територіального органу ДКСУ, а тому відповідач вважає, що бездіяльність з його боку щодо неповернення позивачу суми 3 375 921 грн. відсутня.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що з 30.07.2010 року до 01.12.2016 року ТОВ «ФРАНКО ПІВІ» знаходилось на податковому обліку в Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління ДФС.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.2016 року № 247 «Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби» перейменовано Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників в Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, а Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС реорганізовано шляхом її приєднання до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Пунктом 1 Положення про Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, затвердженого наказом ДФС України 09.06.2016 року за № 504, встановлено, що Офіс великих платників є правонаступником усіх прав та обов’язків Міжрегіонального Головного управління Міндоходів – Центрального офісу з обслуговування великих платників, Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників, зокрема, у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС.

Таким чином, відповідач - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби є правонаступником Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального головного управління ДФС.

Листом СДПІ з ОВП у м. Одесі позивачу доведено до відома, що у зв’язку зі зміною структури Офісу великих платників ДФС з 01.12.2016 року змінюється назва контролюючого органу, в якому позивач обслуговується на Одеське управління офісу ВПП ДФС (а.с.37).

Судом також встановлено, що згідно з даними інтегрованої картки платника податків про стан розрахунків з бюджетом, що є доступними для ТОВ «ФРАНКО ПІВІ» через приватну частину електронного сервісу ДФС України «Електронний кабінет платника», за позивачем станом на 31.03.2017 р. рахувалася переплата з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 3 375 921 грн. (а.с.38).

За звітний період - перше півріччя 2014 року позивач задекларував до сплати податкове зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 159 094 грн. (а.с.41-43).

За звітний період - три квартали 2014 року позивач задекларував до сплати податкове зов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 3 474 921 грн. (а.с.44-46)

Податок на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 3474921 грн. позивачем був сплачений, що підтверджується платіжним дорученням № 584 від 14.08.2014 року на суму 159 094 грн. та платіжним дорученням № 754 від 13.11.2014 року на суму 3 315 827 грн. (а.с.39-40).

За звітний період - календарний 2014 рік позивач задекларував збитки у сумі 151 907 466 грн. (а.с.47-49).

Відповідно до п.152.9 ст.152 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла з 04.08.2013 року по 31.12.2014 року), для цілей цього розділу використовуються такі податкові періоди: календарні квартал, півріччя, три квартали, рік. Базовим податковим (звітним) періодом для цілей цього розділу є календарний квартал або календарний рік у разі сплати щомісячних авансових внесків, у порядку, визначеному пунктом 57.1 статті 57 цього Кодексу.

Пунктом 57.1 ст.57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пп.14.1.115 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Відповідно до п.137.4 ст.137 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року), податковим (звітним) періодом є календарний рік з урахуванням положень, визначених пунктом 57.1 статті 57 цього Кодексу. Податковий (звітний) рік для платників податків починається з першого календарного дня податкового (звітного) року і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) року.

Пунктом 137.4 ст.137 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 01.01.2016 року), податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду

19.02.2016 року позивач подав до контролюючого органу звітну податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік, в якій задекларовано збитки у сумі 191 657 935 грн. (а.с.50-52).

08.02.2017 року позивач подав до контролюючого органу звітну податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2016 рік, в якій задекларовано збитки у сумі 177 041 899 грн. (а.с.53-55).

Таким чином, судом встановлено, що сума надміру сплаченого позивачем податку на прибуток підприємств на вересень 2016 року становила 3 474 921 грн., що також не заперечується відповідачем.

22.09.2016 року позивач звернувся до СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС з заявою від 22.09.2016 року № 138/ФП, в якій повідомив про наявність переплати з податку на прибуток підприємств по декларації за 2014 рік у сумі 3 474 921 грн. та просив повернути вказану суму відповідно до п.43.3 ст.43 Податкового кодексу України. (а.с.56).

На вказану заяву позивача СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС листом від 06.10.2016 року № 369/10/28-08-07-01 надало відповідь, в якій зазначило, що Урядом країни поставлено завдання перед органами ДФС щодо створення системи ритмічного наповнення бюджетів усіх рівнів, що обумовлює необхідність забезпечення збільшення платежів та рівномірного їх перерахування до бюджету протягом 2016 року, та запропоновано позивачу переплату з податку на прибуток залишити в рахунок погашення податкових зобов’язань з цього податку за результатами наступного декларування (а.с.57).

31.10.2016 року позивач звернувся до СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС з заявою від 31.10.2016 року № 152/ФП, в якій повідомив надмірну сплату податку на прибуток підприємств у 2014-2015 роках у сумі 3 474 921 грн. та просив надати висновок та частково повернути переплату до бюджету з податку на прибуток у розмірі 3 474 921 грн.

На вказану заяву позивача СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС листом від 16.11.2016 року № 1139/10/28-08-07-01 надало відповідь, в якій зазначило, що через вагомість індикативних показників зі збору платежів до Державного бюджету у листопаді 2016 року, забезпечення своєчасної та безперебойної виплати пенсій та інших соціальних виплат, питання про повернення коштів знаходиться на розгляді, а також запропоновано позивачу переплату з податку на прибуток залишити в рахунок погашення податкових зобов’язань з цього податку за результатами наступного декларування.

Таким чином, судом встановлено, що сума надміру сплаченого податку на прибуток, що залишається неповернутою позивачу, складає 3 375 921 грн. (3 474 921 – 99 000 = 3 375 921), що також не заперечується відповідачем.

Підпунктом 17.1.10 п.17.1 ст.17 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків має право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з п.43.1 ст.43 Податкового кодексу України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У відповідності до п.43.3 ст.43 Податкового кодексу України, обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Відповідно до п.43.4 ст.43 Податкового кодексу України, платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку.

Згідно приписів п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до пп.2 п.4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 р. № 215, казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Отже суд погоджується з доводами позивача про те, що відповідач у встановлений законом строк в порушення приписів п.43.5 ст.43 Податкового кодексу України не підготував висновок про повернення позивачу суми надміру сплаченого податку на прибуток у розмірі 3 474 921 грн. з відповідного бюджету та не подав його на виконання до казначейського органу.

Хоча позивачу і було повернуто суму надміру сплаченого податку на прибуток 99 000 грн., залишок цього податку, що підлягає поверненню, складає 3 375 921 грн., а тому, оскільки такий залишок у розмірі 3 375 921 грн. є складовою надміру сплаченого позивачем податку на прибуток - 3 474 921 грн., який позивачу протиправно не було повернуто за заявою від 22.09.2016 року та повторною заявою від 31.10.2016 року, у позивача не виникло обов’язку повторно подавати відповідачу заяву про повернення йому надміру сплачених до бюджету коштів, в меншій сумі, що залишається неповернутою.

Тому суд вважає безпідставними твердження позивача, що позивач не звертався до нього з заявою про повернення надміру сплаченого податку на прибуток у розмірі 3375921 грн., оскільки обов’язок повторного звернення до контролюючого органу з заявою про повернення надміру сплаченого зобов’язання Податковим кодексом України, статтею 43 якого врегульовані спірні правовідносини, не передбачено.

Вказані обставини повністю підтверджують протиправність бездіяльності відповідача щодо підготовки згідно з даними інтегрованої картки платника податків висновку про повернення ТОВ “ФРАНКО ПІВІ” 3375921 грн. надміру сплаченого податку на прибуток з відповідного бюджету на підставі його первісно поданої до СДПІ з ОВП у м. Одесі МГУ ДФС, правонаступником якої є відповідач, заяви від 22.09.2016 року № 138/ФП про повернення переплати з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 3 474 921 грн.

Доводи відповідача про те, що позивач отримавши 06.10.2016 року відповідь на заяву від 22.09.2016 року фактично погодився з пропозицією контролюючого органу (мовчазна згода) суд до уваги не бере, оскільки, по-перше, чинним податковим законодавством зі спірного питання не встановлено принципу мовчазної згоди платника податків, а по-друге, незгода позивача з такою пропозицією контролюючого органу фактично підтверджується наступною заявою позивача від 31.10.2016 року про повернення з бюджету тої самої суми переплати та подальшими зверненнями позивача на частини цієї суми.

Згідно з положеннями ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з вимогами ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність своєї бездіяльності, яка полягає в непідготовці висновку про повернення надміру сплаченого податку на прибуток з відповідного бюджету шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ “ФРАНКО ПІВІ” та неподанні цього висновку для виконання до відповідного територіального органу Державної казначейської служби України, що здійснює казначейське обслуговування відповідних бюджетних коштів та повернення надміру сплачених сум податків, а тому відповідача належить зобов’язати підготувати такий висновок та подати на виконання до відповідного територіального органу казначейства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “ФРАНКО ПІВІ” є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.94 КАС України суд присуджує всі здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 11, 69, 71, 86, 94, 159-163 КАС України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ФРАНКО ПІВІ” - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо підготовки згідно з даними інтегрованої картки платника податків висновку про повернення ТОВ “ФРАНКО ПІВІ” 3375921 грн. надміру сплаченого податку на прибуток з відповідного бюджету шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ “ФРАНКО ПІВІ” та подання цього висновку для виконання до відповідного територіального органу Державної казначейської служби України, що здійснює казначейське обслуговування відповідних бюджетних коштів та повернення надміру сплачених сум податків.

Зобов’язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби підготувати згідно з даними інтегрованої картки платника податків висновок про повернення ТОВ “ФРАНКО ПІВІ” 3375921 грн. надміру сплаченого податку на прибуток з відповідного бюджету шляхом перерахування на поточний рахунок ТОВ “ФРАНКО ПІВІ” та подати цей висновок для виконання до відповідного територіального органу Державної казначейської служби України, що здійснює казначейське обслуговування відповідних бюджетних коштів та повернення надміру сплачених сум податків.

Стягнути судові витрати у сумі 3200 грн. (три тисячі двісті гривень) з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (код ЄДРПОУ 39440996) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ФРАНКО ПІВІ” (код ЄДРПОУ 37058103).

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції - протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили у разі неподання апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови суду виготовлено 12.06.2017 року.

Суддя: В.В.Андрухів

.