Справа № 2а-5784/12/1470
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року м. Київ К/800/50134/14

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого Кравцова О.В.,

суддів Єрьоміна А.В,

Мороз Л.Л.,

секретар судового засідання: Бугаєнко Н.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Миколаївській області про скасування приписів, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2012 року ОСОБА_2 (надалі також - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області (надалі - відповідач, Інспекція), в якому просила скасувати приписи відповідача № 304 від 15 серпня 2012 року та № 395 від 28 вересня 2012 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року, позовні вимоги задоволено. Скасовано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 304 від 15 серпня 2012 року та припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 395 від 28 вересня 2012 року.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Інспекція звернулась до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просила судові рішення скасувати, прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивачем були надіслані заперечення на касаційну скаргу, в яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, позивача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі листа першого заступника Миколаївського міського голови від 4 травня 2012 року № КО-362-1/у-О, направлення для проведення позапланової перевірки від 6 серпня 2012 року № 874 відповідачем була проведена позапланова перевірка на об'єкті будівництва - реконструйованих квартирах № 12, 13, 20, 21 у м. Миколаєві, вул. Московська, 46.

15 серпня 2012 року за наслідками перевірки відповідачем складено акт, яким встановлено факт експлуатації нежитлової будівлі медичного центру «Валео» після закінчення будівництва без прийняття в експлуатацію в порядку визначеному законодавством, що є порушенням частини восьмої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Цього ж дня винесено припис № 304 (надалі - Припис № 304) про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, приписано зупинити експлуатацію нежитлової будівлі медичного центру «Валео» до прийняття в експлуатацію.

Також Інспекцією 15 серпня 2012 року винесено припис № 306, яким приписано ввести об'єкти в експлуатацію в порядку встановленому чинним законодавством України.

28 вересня 2012 року відповідачем проведена позапланова перевірка, за наслідками якої складено акт та припис № 395 від 28 вересня 2012 року (надалі - Припис № 395) про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. В зазначених акті та приписі було встановлено невиконання відповідачем пункту 2 припису № 306 від 15 серпня 2012 року щодо добровільного знесення самочинно збудованого об'єкту будівництва. та приписано добровільно знести збудований об'єкт будівництва.

Не погоджуючись із приписами № 304, № 395, позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку щодо протиправності оскаржуваних приписів.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України із даним висновком погоджується з огляду на наступне.

Згідно з положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2012 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 липня 2013 року (справа №2а-4592/12/1470) припис Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області № 306 від 15 серпня 2012 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил виданий на ім'я ОСОБА_2 був скасований.

Отже, оскаржуваний Припис № 395 прийнятий на виконання скасованого Припису № 306, а тому також підлягає скасуванню.

Окрім того, як правомірно зазначено судами попередніх інстанцій, при розгляді справи № 2а-4592/12/1470 судами встановлено, що позивачу, на праві приватної власності належать дві квартири (№ 20, № 21) за адресою: м. Миколаїв, вул. Московська, 46.

Рішенням Виконкому Миколаївської міської ради № 951 від 19 травня 2004 року (зі змінами відповідно до рішення № 374 від 24 лютого 2006 року) ОСОБА_2 надано дозвіл на виконання проектних і ремонтно-будівельних робіт з реконструкції вищенаведених квартир з надбудовою другого поверху та мансарди.

Будівництво було закінчено в жовтні 2006 року, про що було складено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Рішенням Виконкому Миколаївської міської ради № 2161 від 27 жовтня 2006 року вказаний акт було затверджено та зареєстровано в Інспекції державного архітектурно - будівельного контролю 2 листопада 2006 року за номером 171.

Згідно з висновком судового експерту Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (Миколаївського відділення) Міністерства юстиції України № 5548-5549 від 1 вересня 2011 року з боку позивача відсутні будь-які порушення порядку виконання здійсненої реконструкції квартир.

Отже, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком судів попередніх інстанцій щодо необґрунтованості твердження відповідача про самочинне будівництво та реконструкцію квартир № 20, № 21 за адресою: м. Миколаїв, вул. Московська, 46.

Таким чином, колегія суддів, керуючись частиною першою статті 224 КАС України, приходить до висновку, що рішення першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір відповідно до норм матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 221, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року, ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, в порядку та у строки, що встановлені статтями 236-238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді