Справа № 820/4376/13-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року м. Київ К/800/54964/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: Стародуб О.П. (доповідач), Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційні скарги Генерального штабу Збройних сил України та Міністерства оборони України на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2013р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністра оборони України, начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України про визнання дій незаконними та скасування наказів,-
в с т а н о в и л а:
У травні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування пункту 4 наказу від 16.05.2013р. №320 та пункту 1 наказу від 27.05.2013р. №360.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2013р., яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2013р., позов задоволено.
Скасовано пункт 4 наказу Міністра оборони України від 16.05.2013р. №320 та пункт 1 наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 27.05.2013р. №360.
Поновлено позивача на посаді начальника 218 об`єднаного центру забезпечення Тилу Збройних Сил України.
З такими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій не погодились відповідачі, подали касаційні скарги, в яких посилаються на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просять скасувати ухвалені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційні скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до пункту 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затв. Законом України від 24.03.1999р. №551-XIV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Згідно абзацу першого пункту 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Пунктом 68 Дисциплінарного статуту встановлено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну службову відповідність, пониження в посаді, пониження військового звання на один ступінь, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю та позбавлення військового звання.
Згідно пункту 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач проходив військову службу на посаді начальника 218 об`єднаного центру забезпечення Тилу Збройних Сил України командира військової частини НОМЕР_1 у званні полковника.
Наказом Міністра оборони України від 16.05.2013р. №320 за порушення вимог пунктів 1.11, 1.7, 1.18 Положення з бухгалтерського обліку у Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України від 21.06.2007 року №363, пунктів 1.4, 1.13, 1.19, 1.20 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України від 24.12.2010 року №690, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді пониження в посаді відповідно до пункту «д» статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 27.05.2013р. №366 позивача звільнено з посади начальника 218 об`єднаного центру забезпечення Тилу Збройних Сил України та в порядку реалізації накладеного дисциплінарного стягнення призначено на нижчу посаду заступника начальника Тилу Харківського університету Повітряних Сил у званні підполковника.
Судами встановлено, що наказ Міністра оборони України від 16.05.2013р. №320 винесений за наслідками службового розслідування, проведеного відповідно до наказу Міністра оборони України від 11.04.2013р. №250 «Про призначення службового розслідування» з метою перевірки причин і умов, що сприяли фактам не отримання військовими частинами Збройних Сил України майна за договорами 2012 року на загальну суму 1,98 млн. грн, недопущення нанесення збитків державі, порушень Бюджетного кодексу України службовими особами та встановлення ступеня їх вини.
Як вбачається із Акту службового розслідування предметом розслідування було встановлення фактів щодо неотримання майна за договорами 2012 року за номенклатурою речової служби на загальну суму 1,515 млн. грн та номенклатурою продовольчої служби на загальну суму 465 тис. грн, зокрема, військовою частиною НОМЕР_1 .
Так, службовим розслідуванням встановлено, що у відповідності до договорів на постачання речового та продовольчого майна, укладеними між військовою частиною НОМЕР_1 і постачальниками у 2012 році, все речове та продовольче майно поставлене та отримане. Договори на децентралізоване постачання речового та продовольчого майна, по яким у 2012 році не надійшло дане майно, у військовій частині НОМЕР_1 відсутні, оскільки випадків неотримання по децентралізованих закупівлях речового та продовольчого майна у 2012 році не виявлено. За результатами роботи у військовій частині НОМЕР_1 фактів неотримання матеріальних засобів у відповідності до специфікацій договорів на постачання майна за номенклатурою речової та продовольчої служб, нанесення збитків державі у зв`язку з невиконанням умов щодо постачання зазначених в специфікаціях до цих договорів матеріальних засобів, не виявлено.
Крім того, судами встановлено, що за висновками перевірок, які були проведені у військовій частині НОМЕР_1 в подальшому на предмет виявлення фактів не отримання військовою частиною майна за договорами 2012 року за номенклатурою речової та продовольчої служб, таких фактів встановлено не було, що підтверджується копіями Аудиторського звіту «Про результати внутрішнього аудиту відповідності окремих питань фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2012р. по 22.04.2013р.» № 234/1/31/50 від 26.04.2013 року (а.с. 35 44), довідкою «Про результати внутрішнього аудиту відповідності по речовій службі військової частини НОМЕР_1 за період з 01.06.2012р. по 01.01.2013р.» від 30.01.2013р. (а.с. 47 64) та Аудиторського звіту «Про результати внутрішнього аудиту відповідності окремих питань по речовій службі військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2012р. по 01.07.2013р.» № 234/1/31/81 від 05.07.2013р.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що проведеним службовим розслідуванням не встановлено фактів, які б свідчили про порушення позивачем норм законодавства або виконання ним обов`язків неналежним чином, у пункті 6 Акту службового розслідування пропозиції про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відсутні.
Крім того, суди виходили з того, що у мотивувальній частині наказу від 16.05.2013р. №320 відсутні посилання на порушення позивачем норм пунктів 1.11, 1.7, 1.18 Положення з бухгалтерського обліку у Збройних Силах України та пунктів 1.4, 1.13, 1.19, 1.20 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України та відсутній опис будь-яких фактів, які б давали підстави для таких висновків.
Також суди виходили з того, що ні висновок службового розслідування, ні наказ про накладення стягнення не містять мотивів та підстав для накладення на позивача дисциплінарного стягнення. Під час розгляду справи будь-яких доказів на підтвердження правомірності накладення на позивача дисциплінарного стягнення відповідачами не надано, що свідчить про відсутність з боку позивача порушень, зазначених у пункті 4 наказу від 16.05.2013р. №320, і як наслідок відсутність причинного зв`язку між подією, з приводу якої призначено службове розслідування, та діями позивача.
Задовольняючи позов суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог відповідно до вимог ч. 2 ст. 11 КАС України та прийняв рішення про поновлення позивача на посаді начальника 218 об`єднаного центру забезпечення Тилу Збройних Сил України, оскільки позивача звільнено без наявних підстав та з порушенням вимог Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затв. наказом Міністра оборони України від 15.03.2004р. №82 та Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України».
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи.
Мотиви та доводи касаційної скарги висновки судів не спростовують і є безпідставними, оскільки порушення закону з боку позивача ні в Акті службового розслідування, який слугував підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення, ні у наказах Міністра оборони України про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не встановлено, відсутні будь-які факти та не конкретизовано вчинків позивача, які можна було б кваліфікувати як службову невідповідність його посаді начальника 218 об`єднаного центру забезпечення Тилу Збройних Сил України командира військової частини НОМЕР_1 , а тому суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано прийшли до висновку про задоволення позову та поновлення позивача на займаній до накладення дисциплінарного стягнення посаді.
Відповідно до частини 1 статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
Керуючись статтями 210, 220, 220-1, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -
у х в а л и л а:
Касаційні скарги Генерального штабу Збройних сил України та Міністерства оборони України відхилити, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2013р. та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2013р. у даній справі залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець