Справа № 2-а-235/11
Суддя: Баренко С. Г.
Дата ухвалення: 2011-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Житомирський районний суд Житомирської області
Справа 2а-235/11
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2011 Житомирський районний суд Житомирської області

у складі головуючої - судді Баренко С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Лабенської Л.І., представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації (далі - Управління) про встановлення статусу інваліда війни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління про визначення йому статусу інваліда війни та зобовязання видати відповідне посвідчення. Позов мотивовано тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, являється інвалідом 2 групи, був залучений до складу формувань Цивільної оборони, виконував рятувальні і негативні аварійно-відновлювальні роботи в місцях ураження, в зонах катастрофічного затоплення, при стихійних лихах та великих аваріях. Посилаючись на п.9ст.7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, вважає, що він має право на статус інваліда війни. Однак, надавати відповідний статус Управління відмовилося.

Представник позивача позов підтримав. Пояснив, що позивач має право на отримання статусу війни, оскільки він виконував рятувальні і негативні аварійно-відновлювальні роботи в місцях ураження, разом з іншими працівниками, яким встановлений статус інваліда війни. Крім того ОСОБА_1, 29, 30 квітня 1986 року працював на підприємстві АТП 05021 (на даний час 11872), яке було залучено до робіт на ЧАЕС, що підтверджено рішенням цього суду.

Представник відповідача позов не визнала. Зазначила, що ОСОБА_1 не надав архівних документів (книгу обліку складу автоколони, розрахунок оповіщення та збору особового складу і автомобілів автоколони) на підтвердження факту залучення особи до формувань Цивільної оборони та усіх відомостей про роботу, яку виконував під час ліквідації наслідків аварії ЧАЕС. А тому обєктивні і законні підстави для задоволення позову відсутні.

Вислухавши думку представників сторін, свідків, судом встановленні обставини, які виникли між сторонами в сфері публічно-правових відносин.

Суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

Згідно з посвідчення серія А № 418746 від 20.08.2003, вкладки № 606960с від 11.10.2006 (а.с.4) позивача, як ліквідатора ЧАЕС, визнано постраждалим та присвоєно 2 групу інвалідності. Заключення спецонколкк №398 від 22.07.2003 та виписка до акту огляду МСЕК № 09914 від 27.06.2006 свідчать, що захворювання виявлене у ОСОБА_1 повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та ступінь втрати професійної працездатності становить 70 % (5,6,7)

Рішенням цього суду від 27.03.1995 встановлено, що 29,30 квітня 1986 року ОСОБА_1, як працівник АТП 05021 (на даний час 11872), дійсно виконував роботи повязані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме: виконував роботи з рекогностіровочною групою по вибору місця дислокації, ремонтно-майстерні, ТМС в польових умовах, стоянки санітарної колони автобусів для евакуації населення з м. Чорнобиля внаслідок аварії на ЧАЕС. Наведене підтверджується також трудовою книжкою БТ-1 № 0279091 від 16.10.1980.

З акту №1 від 29.12.2003 вбачається, що архівні документи: книга обліку особового складу автоколони, розрахунок оповіщення та збору особового складу і автомобілів автоколони знищенні, а тому документально підтвердити участь позивача в ліквідації наслідків ЧАЕС є неможливим.

Згідно п. 9 ст.7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захистудо інвалідів війни відносяться особи з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, повязаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи. У відповідності до Порядку видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 12.05.1994 (з подальшими змінами), посвідчення інваліда війни визначається на підставі посвідчення інваліда війни, довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності тощо.

Пунктами 7,10 Положення Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12.05.1994р. передбачено, посвідчення інваліда війни є документом,що підтверджує статус осіб, на який поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Посвідчення інваліда війни видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Видачу таких посвідчень здійснюють управління праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації інваліда.

Відповідно до положень, які містяться у Постанові Кабінету Міністрів України № 458 від 26.04.1996 Про розгляд питань, повязаних із встановленням статусу учасника війни(зі змінами), комісії розглядають документи, заслуховують пояснення громадян, які їх подали, свідків, представників державних органів, громадських організацій, рад ветеранів, досліджують інші докази та у 10-денний термін з дня подання документів приймають відповідні рішення, про що інформують громадян, які подали заяви, надають допомогу громадянам у розшуку документів та інших доказів, необхідних для встановлення статусу учасника війни; у разі виникнення спірних питань передають у відповідну вищестоящу комісію матеріали для розгляду зі своїми пропозиціями та рекомендаціями.

Зі змісту листа від 15.02.2011 видно, що ОСОБА_1 звертався до Управління, про відповіді так і не отримав (а.с.10).

Незважаючи на те, що ОСОБА_1 присвоєно 2 групу інвалідності, внаслідок захворювання, 70 % втратою професійної працездатності у звязку з роботою по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, Управління безпідставно відмовило йому у визначенні статусу інваліда війни.

Таким чином, суд вважає, що позивач має право на присвоєння статусу інваліда війни на підставі Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України орган державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, дії відповідача, які виразились у відмові визначенні статусу інваліда війни, є неправомірними та порушують його права та законні інтереси.

З огляду на наведене, керуючись: ст. 19 Конституцією України, Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Постановою Кабінету Міністрів України № 458 від 26.04.1996 Про розгляд питань, повязаних із встановленням статусу учасника війни, ст.ст.2, 6, 8, 9, 41, 86, 94, 104, 160-163,167,254 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації неправомірною.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Житомирської РДА визначити ОСОБА_1 статус інваліда війни відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, шляхом видачі відповідного посвідчення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається через Житомирський районний суд до Житомирського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя: С.Г. Баренко