Справа № 2-а-4689/11/2170
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2012-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2012 р.Справа № 2-а-4689/11/2170

Категорія:10.1Головуючий в 1 інстанції: Анісімов О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2011 року у справі за позовом управління Пенсійного фонду України в Цюрупинському районі Херсонської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення боргу по страховим внескам на загальнообовязкове державне пенсійне страхування,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2011 року управління Пенсійного фонду (далі УПФ) України в Цюрупинському районі Херсонської області звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця (далі ФОП) ОСОБА_4 про стягнення боргу по страховим внескам на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в розміні 994, 80 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідач не сплачує страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у вказаному розмірі.

Справу розглянуто у відсутність відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2011 року позов УПФ України в Цюрупинському районі Херсонської області до ФОП ОСОБА_4 про стягнення недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 994, 80 грн. задоволено.

Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на користь УПФ України в Цюрупинському районі Херсонської області борг по страховим внескам на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 994, 80 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст.197 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Відповідач є фізичною особою-підприємцем та платником єдиного податку. 23 вересня 1998 року відповідач звернулась із заявою до позивача про реєстрацію її платником збору.

Згідно зі звітом (таблиця №2) нарахування внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами-суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований податок) за 2010 рік, поданого відповідачем до УПФУ 01 квітня 2011 року, відповідач власноруч визначила суму розміру страхових внесків, які їй належить сплатити за 2010 рік. Ця сума згідно звіту складає 2 112 грн., з яких вона на момент подачі звіту сплатила 1 117, 20 грн.. не сплаченою є сума в розмірі 994, 80 грн.

Відповідно до карти особового рахунку громадянина-підприємця (фізичної особи) єдиний податок від 16 вересня 2011 року, недоїмка по страховим внескам відповідача за 2010 рік склала 994, 80 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість відповідачки у вказаному розмірі повністю підтверджена, у зв'язку з чим позовні вимоги належить задовольнити.

Колегія суддів визнає правильним вказані висновки суду першої інстанції та такими, що відповідають нормам ст.ст. 1, 14, 18 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_4 вказує, що вона не є платником пенсійних внесків, які не віднесено до спрощеної системи оподаткування. Також, вказується, що у органу Пенсійного фонду не має повноважень на звернення до суду з даним позовом і, тому, провадження у справі підлягало закриттю.

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені доводи апелянта, вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 67 Конституції України - кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", цей Закон визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону (преамбула Закону).

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які сплачують єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону (ст. 1).

Страхувальниками є застраховані особи, зазначені в пунктах 3 і 4 ст. 11 (тобто, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) та ч.1 ст. 12 цього Закону (п.5 ст. 14).

Страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство. Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати (ч.ч.3, 4, 6 ст. 18).

Також, згідно з п.16 Прикінцевих та перехідних положень Закону - до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З наведених норм Закону слідує, що фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та є одночасно застрахованими особами і страхувальниками і, відповідно, повинні сплачувати страхові внески.

Таким чином, доводи ФОП ОСОБА_4 про те, що вона не являється платником пенсійних внесків, які не віднесено до спрощеної системи оподаткування, є необгрунтованими, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Також, є необгрунтованими доводи апелянта щодо відсутності у органу Пенсійного фонду України повноважень на звернення до суду з даним позовом, оскільки такі повноваження передбачені ч.3 ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:/підпис/Л ОСОБА_1

Суддя:/підпис/ОСОБА_2

Суддя:/підпис/ОСОБА_3