Справа № 466/1725/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6095/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

09 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулась в суд з адміністративним позовом до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова (далі Управління) про визнання дій Управління неправомірними щодо припинення виплати їй пенсії з 01.06.2015; зобов'язання Управління відновити з 01 червня 2015 року виплату ОСОБА_2 пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що перебуває на обліку в Управлінні та одержувала пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На час призначення пенсії за віком працювала на посаді судді, де працює і до цього часу. З 01.04.2015 виплата пенсії за віком їй була припинена відповідно до внесених ст. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIIІ від 02.03.2015 (далі Закон № 213-VIIІ) змін до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV). З діями відповідача по припиненню виплати пенсії позивач не погоджується та вважає, що оскільки пенсія позивачу призначена довічно, її виплата не може бути припинена.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 26.04.2017 адміністративний позов задоволено частково. Суд визнав неправомірними дії Управління щодо припинення виплати позивачу пенсії за віком з 08.06.2016 та зобов'язав відповідача відновити з 08 червня 2016 року виплату ОСОБА_2 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону № 1058-IV.

З прийнятим рішення суду першої інстанції не погодився відповідач, подавши апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом неповністю зясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального права, що призвело до ухвалення постанови, яке не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскільки відповідно до ст. 47 Закону 1058-IV (в редакції, чинній з 01.04.2015) тимчасово, у період з 01.04.2015 по 31.12.2015 та цієї ж статті в редакції чинній з 01.01.2016 у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, пенсії, призначені відповідно до цього Закону у період роботи особам (крім інвалідів І та ІІ групи, інвалідів війни ІІІ групи, учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачується. Тому вважає, що законних підстав для поновлення виплати пенсії немає. В цих правовідносинах, управління здійснювало свої повноваження у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, правонаступником якого є Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова, як працюючий пенсіонер та одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач продовжує працювати на посаді судді Львівського апеляційного господарського суду.

Як видно з матеріалів справи з 01 квітня 2015 року управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова призупинило виплату ОСОБА_2 пенсії.

Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов щодо поновлення позивачу виплати пенсії за віком з 08.06.2016, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено забезпечення суддів та передбачена виплата суддівської винагороди. Суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії за віком) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Пенсії виплачуються без урахування одержуваної заробітної плати (доходу) або пенсійних виплат з накопичувальної системи пенсійного страхування чи пенсійних виплат із системи недержавного пенсійного забезпечення.

Проте, в подальшому законодавство, яке регулює спірні правовідносини змінилось.

Так, Законом № 213-VIII абзац 2 ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-VI викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії/щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсія, призначена відповідно до цієї статті, не виплачується.

Аналогічні зміни також внесено до положень ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 (далі Закон № 2453-VI).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону № 213-VІІІ порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширювався на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії. Згідно п. 1 Прикінцевих положень Закону № 213-VІІІ цей Закон набрав чинності з 01.04.2015.

Крім того, з 01.01.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VІІІ від 24.12.2015 (далі Закон № 911-VІІІ) , яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Згідно з ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV (зі змінами, внесеними Законом № 911-VIII, які набрали чинності з 01.01.2016 ) було передбачено, що тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016 у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються; після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Крім того, статтею 141 Закону № 2453-VI було встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про прокуратуру", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі.

У подальшому, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/довічне грошове утримання призначаються, зокрема відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Однак, 08.06.2016 Конституційним Судом України прийнято рішення № 4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частини третьої статті 141 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015; абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону № 2453-VI у редакціях Закону № 213-VIII, Закону № 911-VIII; пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону № 213-VIII в частині скасування з 01.06.2015 норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону № 1058-IV особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності поновлення позивачу виплати пенсії за віком, оскільки в рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 визначено зазначені нормативно-правові акти як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Відтак, Рішення Конституційного Суду України N4-рп/2016 від 08.06.2016 в частині визнання неконституційними положень вказаного законодавства підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли після 08.06.2016 та зворотної сили не має.

Разом з тим, частково задовольняючи позовні вимоги про поновлення виплати позивачу пенсії за віком з 08.06.2015, суд першої інстанції не врахував наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно матеріалів справи позивач звернувся в суд з позовом до Управління про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій 09 березня 2017 року, пропустивши 6-місячний строк для звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів за період з 01.06.2015 по 08.09.2016. При тому не звертався до суду першої інстанції з клопотання про поновлення пропущеного строку і не надав належних доказів на підтвердження підстав для поновлення цього строку.

Частиною першою статті 100 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду, за якими адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

За визначенням ч. 2 ст. 100 КАС України позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Враховуючи, що позивач в суді першої інстанції не звернувся з клопотанням чи заявою та не додав до неї матеріали на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, а також не навів жодних аргументів на поважність причин пропуску цього строку, колегія суддів апеляційного суду вважає, що адміністративний позови підлягає частковому задоволенню в межах строку звернення до суду, тобто з 09 вересня 2016 року.

Доводи апеляційної скарги в цій частині частково спростовують позицію суду першої інстанції та апеляційним судом приймаються в якості належних.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Всупереч вищенаведеній нормі закону висновки суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з 08.06.2016 зроблені без повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі.

Статтею 202 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність таких обставин; невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова задовольнити частково.

Постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2017 року у справі № 466/1725/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання до вчинення дій за період з 01 червня 2015 року по 08 вересня 2016 року залишити без розгляду.

Визнати неправомірними дії Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо припинення виплати ОСОБА_2 пенсії за віком з 09 вересня 2016 року.

Зобовязати Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова відновити з 09 вересня 2016 року виплату ОСОБА_2 пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1280 (тисячу двісті вісімдесят) гривень 00 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повний текс виготовлено 13.06.2017р.