Справа № 140/541/17
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 140/541/17

Головуючий у 1-й інстанції: Штифурко Л.А.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

08 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Загороднюка А.Г. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання відновити виплату пенсії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання відновити виплату пенсії.

Відповідно до постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на прийняття оскарженого рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції оскаржену постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, представник апелянта подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Вінницького апеляційного адміністративного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи та підтвердилось в судовому засіданні, звертаючись до суду та на аргументацію позовних вимог, позивач вказав на те, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області. З копії посвідчення № 80/11065 встановлено, що йому призначена пенсія за вислугу років довічно відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (а.с. 9).

01.01.2016 року відповідачем призупинено позивачу виплату пенсії за вислугу років з посиланням на вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 24.12.2015 року № 911, яким внесенні зміни до статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В січні 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відновлення виплати призначеної йому пенсії з 01.01.2016 року (а.с. 6).

24.01.2017 року відповідачем позивачу надана письмова відмова у поновленні виплати пенсії, з посиланням на те, що відповідно до Закону України № 911 від 24.12.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, згідно з яким тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, Законом України "Про судоустрій і статус суддів"призначені пенсії не виплачуються. (а.с. 5), а відтак, не погоджуючись з даною відмовою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

За результатом розгляду справи, суд І інстанції дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з даним рішенням суду першої інстанції та надаючи правову оцінку публічно - правовому спору в межах апеляційної скарги, зазначає наступне.

З приводу заявлених позовних вимог про визнання дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати йому пенсії протиправними та зобов'язання відповідача поновити виплату пенсії за вислугу років, починаючи з 01 січня 2016 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 28.02.2017 року (що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду), в якому просив задовольнити позовні вимоги з 01.01.2016 року.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015р. № 911-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2016 року, внесено зміни до статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зокрема, частину першу вказаної статті викладено в такій редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється".

Таким чином, починаючи з 01.01.2016р. сам факт роботи на посадах та на умовах, які передбачені, зокрема, Законом України "Про державну службу" є підставою для припинення виплати пенсій, призначених у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На час звернення позивача із заявою про поновлення виплати пенсії, з 01.01.2016 року, норми Закону №911-VIII, в частині внесення змін до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 01.01.2016 року, неконституційними не визнавалися, а тому правомірно були застосовані відповідачем при вирішенні питання щодо виплати пенсії позивачу.

Як встановлено вище, позивач отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Одночасно позивач працює на посаді завідувача Приморського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області та є державним службовцем.

Отже, на позивача поширюється дія статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (зі змінами, внесеними Законом від 24.12.2015р. №911-VІІІ, які набрали чинності з 01.01.2016 року).

Таким чином, ГУ ПФУ у Вінницькій області, діяло в межах своїх повноважень та відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства.

Отже, відповідно до Закону України № 911 від 24.12.2015 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, згідно з яким тимчасово у період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) не виплачуються. Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 перше речення частини першої статті 54 було визнано неконституційним та таким, що втратило чинність з дня ухвалення цього рішення. Відповідно особам, які працювали на посадах та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів" було проведено доплату пенсії за період з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року. Позивачеві виплата пенсії за період з 20.12.2016 року по 31.12.2016 року не проведена, оскільки на підставі його заяви від 26.12.2016 року ОСОБА_2, знято з обліку та переведено на інший вид пенсії на підставі довідки МСЕК. Зазначила, що єдиною підставою для поновлення виплати пенсії позивачу відповідно до Закону № 2262-ХІІ є звільнення з роботи. Оскільки станом на 01.01.2016 року позивач працював та продовжує працювати на посаді судді, підстав для поновлення виплати йому пенсії не було, згідно заяви позивача, постанови Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.03.2017 року, ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10.05.2017 року ОСОБА_2 з 20.10.2016 року призначено пенсію як інваліду 2 групи.

Так, відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 159 КАС України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм адміністративного процесуального права.

Суд першої інстанції не врахував всіх обставин по справі та ухвалив помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.4 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити частково.

Постанову Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання відновити виплату пенсії скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання відновити виплату пенсії за період з 01.01.2016 року по 27.09.2016 року - залишити без розгляду.

Прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними, зобов'язання відновити виплату пенсії з 28.09.2016 року.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Загороднюк А.Г. Драчук Т. О.