Справа № 808/322/17
Суддя: Нестеренко Людмила Олексіївна
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року Справа № 808/322/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нестеренко Л.О., при секретарі Фесик А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за заявою Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя

до Державного регіонального проектно - вишукувального інституту Запоріждіпроводгосп

про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (Список №2), -

ВСТАНОВИВ:

24.01.2017 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, який є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя (далі - позивач) до Державного регіонального проектно - вишукувального інституту Запоріждіпроводгосп (далі - відповідач) про відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон України №1788-ХІІ) за період з 01.02.2016 по 25.01.2017 по пенсіонеру ОСОБА_1 у розмірі 38839,11 грн. Позовні вимоги обґрунтовує Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон України №1058-ІV), Законом України №1788-ХІІ, Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 №400/97-ВР (далі Закон України №400/97-ВР), Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками і застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1. Просить позов задовольнити.

Представник позивача до судового засідання не зявився. Через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не зявився. Був повідомлений судом належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Крім того, через канцелярію суду надав письмові заперечення, вх. 14881 від 25.05.2017, в яких зазначив, що відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначає, що він не згоден з віднесенням робіт, які виконував гр. ОСОБА_1 до списку №2 та п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пенсія повинна бути призначена на підставі п. «б» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи подане позивачем клопотання про розгляд справи без його участі, відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ст.41 КАС України, у звязку із неявкою у судове засідання сторін фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає адміністративний позов позивача таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено матеріалами справи, колишньому працівнику відповідача ОСОБА_1, було призначено пенсію на пільгових умовах відповідно до п. «б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Пунктом 1 статті 1 Закону України Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування визначено, що платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, працював у відповідача та виконував роботу (відділ інженерної геології на посаді інженера геолога та гідрогеолога), яка відповідно до чинного законодавства дає йому право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2. Стаж роботи на підприємстві становить 07 р. 11 міс. 22 дн. Загальний стаж роботи за Списком № 2 становить 10 р. 03 міс. 19 дн. та загальний стаж роботи становить 37 р. 06 міс. 03 дн. Пенсіонеру була призначена і виплачується пенсія на пільгових умовах за списком № 2. Відповідно до розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, сума плати відповідача по даному пенсіонеру з 01.02.2016 по 25.01.2017 до Пенсійного фонду України складає 38839,11 грн.

На виконання вимог п. 6.4, 6.8 Інструкції № 21-1 Пенсійним фондом були надіслані відповідачу розрахунки, де зазначалась загальна сума фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії.

Згідно довідки, наданої УПФУ в Шевченківському районі № 221 від 19.01.2017, гр. ОСОБА_1, він знаходиться на обліку в УПФУ в Шевченківському районі і отримує пенсію за віком за з 01.02.2016 по 31.01.2017 року на суму 27011,52 розмір призначеної пенсії, 27011,52 грн. розмір нарахованої пенсії (включаючи індексацію) та 48682,71 грн. - розмір пенсії фактично виплачений.

Частка плати відповідача становить 79,78 %, тому сума сплати відповідачем фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій становить 38839,11 грн., за період з 01.02.2016 по 25.01.2017, яка відповідачем не погашена.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, розглядаючи 25.11.2015 справу № 21-3122а15 (803/2199/14), дійшла висновку, що в разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини 15 статті 106 Закону № 1058. Водночас строки звернення до суду із позовом про стягнення такої заборгованості (недоїмки), передбачені ст. 99 КАС України, не застосовуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Статтею 1 Закону України №400/97-ВР від 26.06.1997 встановлено, що платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є суб'єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об'єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об'єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно з п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_2 і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» (п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом, а саме відповідно до норм Законів України «Про пенсійне забезпечення», «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» (п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»).

Згідно з п.1 ст.1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є, зокрема, субєкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи.

Відповідно до п.1 ст.2 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.1 ст.4 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору в таких розмірах: для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону: 100 відсотків від об'єкта оподаткування.

Виходячи з наведених норм, відповідач, як юридична особа, є платником збору на обовязкове державне пенсійне страхування.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховими внесками є кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналогічно визначається поняття страхових внесків «Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 за №64/8663 (далі «Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України).

Отже, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди осіб, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, суми відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах таким особам, сплачуються як збір на обовязкове державне пенсійне страхування і відносяться до страхових внесків за визначенням, наведеним у Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України».

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах визначений главою 6 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України».

Як зазначено у пп.2.1.1 п.2.1 глави 2 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», платниками страхових внесків є підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно з абз.1,2 п.6.1 глави 6 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в таких розмірах: для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції (крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України ), - також 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.6.4 глави 6 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України» розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Як передбачено абз.1,2 п.6.8 глави 6 «Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України», у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона «Крим»). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства. У разі ліквідації підприємства без правонаступників або визнання банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розрахунки для відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, органу Пенсійного фонду України за місцезнаходженням такого підприємства та безпосередньо підприємству не направляються.

Розмір суми до відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсії, призначеної за віком на пільгових умовах пенсіонеру ОСОБА_1 за період з 01.02.2016 по 25.01.2017 підтверджується Розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до п.«б»-«з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», які надсилалися відповідачу.

Позивачем надано до суду Розрахунок суми заборгованості відповідача, відповідно до якого за відповідачем рахується заборгованість у сумі 38839,11 грн., яка на час судового розгляду справи не погашена.

Крім того, суд зазначає, що згідно п. 6.7 Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця, до 25-го числа, вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), і органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється і підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення і виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства. Такий порядок передбачений п. 6.8 Інструкції № 21-1.

Судом досліджено письмові заперечення надані відповідачем із запізненням, проте доводи не підтверджуються та спростовуються рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2015, де встановлено правомірність вимог позивача щодо зазначеного пенсіонера та дій Пенсійного фонду.

Відповідно до ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12.11.2015 у справі №336/1853/15-а встановлено, що підставою відкликання уточнюючої довідки гр. ОСОБА_1 був не факт непідтвердженності пільгового стажу громадянина на посаді інженера геолога та інженера гідрогеолога, а неправильне зазначення працівниками пенсійного органу посади пенсіонера як геологорозвідника. Суд апеляційної інстанції визнав обґрунтованим стаж роботи ОСОБА_1 у період з 04.08.1983 по 06.03.1989 на посаді інженера гідрогеолога 2 категорії та необхідності віднесення його до Списку №2. Станом на час звернення до управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя, ОСОБА_1 виповнилось 56 років, його страховий стаж становив 37 років 6 місяців 3 дні, а пільговий стаж перевищував 10 років, що відповідно до приписів пенсійного законодавства свідчить про необхідність призначення йому пенсії за Списком №2.

Посилання відповідача на лист Державного комітету України по водному господарству від 21.07.1993 року № 02-331/07, яким, на його думку, встановлюється можливість призначення пенсіонеру пенсії виключно на підставі ст.. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», також було визнано Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом необґрунтованим, оскільки даний лист надає тільки розяснення щодо застосування положень даної статті.

Згідно з ч.15 ст.106 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як платник збору на обов'язкове державне пенсійне страхування та юридична особа, працівники якої вийшли на пільгову пенсію, зобов'язаний відшкодовувати Пенсійному фонду України фактичні витрати на виплату і доставку пільгових пенсій у повному розмірі. Тому, заборгованість у сумі 38839,11 грн., яка обліковується за відповідачем перед органом Пенсійного фонду України, підлягає стягненню.

Відповідно до ч.4 ст.94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.11,71,158-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов позивача - задовольнити.

Стягнути з Державного регіонального проектно - вишукувального інституту Запоріждіпроводгосп () на користь Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя () заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах за Списком № 2 працівнику ОСОБА_1 за період з 01.02.2016 по 25.01.2017 у розмірі 38839 (тридцять вісім тисяч вісімсот тридцять девять ) грн. 11 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Нестеренко