Справа № 346/268/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5658/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Макарика В.Я., Глушка І.В.,

з участю секретаря судового засідання Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання незаконною відмову та зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 20.01.2017 року звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (далі Коломийське ОУПФУ) про визнання незаконною відмову щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», як перевід з одного виду пенсії на інший, зобовязання призначити пенсію за віком з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а саме з врахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та провести відповідний перерахунок та виплату пенсії з 26 грудня 2016 року.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконною відмову Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» як перевід з одного виду пенсії на інший, та зобов'язано Коломийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з врахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та провести відповідний перерахунок та виплату пенсії з 26 грудня 2016 року. Вирішено стягнути з Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Коломийське ОУПФУ оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено повторного призначення пенсії, пенсійне законодавство не містить застереження щодо переведення з одного виду пенсії на інший лише в межах одного закону. Вважає безпідставним стягнення судових витрат на користь позивача, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року Пенсійний фонд та його органи звільнені від сплати судового збору.

Представники сторін у судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Коломийському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та з 1999 року отримує пенсію за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

26 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою, в якій просив розглянути питання про призначення йому пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно відповіді Коломийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області №272/Л-15 від 29.12.2016 р., ОСОБА_1 роз'яснено, що оскільки з 1999 року він являється одержувачем пенсії, яка призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», то в його випадку законодавством врегульовано питання щодо зміни виду пенсії, а саме, переведення на пенсію за віком. При цьому, звернули увагу на те, що згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у разі переведення з одного виду на інший, за бажанням особи, може бути враховано заробітну плату за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій ст. 40 цього закону. Із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховували під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Тобто у разі переведення з пенсії за вислугу років, яку призначено за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застосовується показник середньої заробітної плати, який враховували для обчислення пенсій у році, в якому він звернувся щодо призначення попереднього виду пенсії.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач незаконно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Вимогами ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачає такого виду пенсії як пенсія за вислугу років.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби та деяких інших осіб», військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Отже, виплати пенсії за вислугою років не входять до правового регулювання Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та виплата такої пенсії позивачу регулюється виключно Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених із військової служби, та деяких інших осіб» та така пенсія є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач отримуючи пенсію за вислугою років не користувався жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому звернувшись до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком 26.12.2016 року, він використав право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вперше.

Відповідач безпідставно застосовує до виниклих правовідносин правове регулювання переходу із одного виду пенсії на інший, що передбачено ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки такого переходу в межах дії цього Закону не відбувалося, і пенсія із застосуванням норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» призначатиметься позивачу вперше.

Вимогами ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що при обчисленні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Верховним Судом України висловлена правова позиція щодо застосування ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, у справі № 21-612а14, постанова в якій ухвалена 31 березня 2015 року за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, Верховний суд України дійшов висновку, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058-ІV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Частиною 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України.

Із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 досягнувши пенсійного віку звернувся вперше 26.12.2016 року, і після звільнення з органів внутрішніх справ продовжував працювати більше трьох років та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, що підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу, а тому існують усі законодавчо передбачені підстави для нарахування йому пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Крім того, оскільки пенсія позивачу призначена вперше, виникає право на застосування формул визначення розміру пенсії, які використовуються при призначенні пенсії вперше, а не тих формул та граничних розмірів коштів, які використовуються при переході із одного виду пенсії на інший.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що порушені права ОСОБА_1 підлягають захисту, шляхом зобов'язання Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити пенсію за віком з врахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та провести відповідний перерахунок та виплату пенсії з 26 грудня 2016 року.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд першої інстанції правильно присудив на користь позивача документально підтверджені витрати на сплату судового збору, так як такий має бути відшкодований позивачу.

Посилання апелянта на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року, є безпідставними, адже цим нормативним актом встановлено, що Пенсійний фонд України та його органи, звільняється від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях. Разом з тим, спір вже вирішено і йдеться про розподіл судових витрат за наслідками його вирішення. У даному випадку суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України присудив здійснені позивачем документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, ст. 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення, а постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2017 року у справі № 346/268/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О.О. Большакова

Судді В.Я. Макарик

ОСОБА_2

Повний текст виготовлено 13 червня 2017 року.