Справа № 520/3921/17
Суддя: Васильків О. В.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

___________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3921/17
Провадження № 2-а/520/482/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

секретар судового засідання - Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про зобов'язання вчинити певні дії, суд, -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси, в якому просить зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити йому пенсію за віком з урахуванням положень ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 28.12.2016 року, та з урахуванням раніше виплачених сум. При цьому позивач посилається на те, що він з травня 2015 року отримує пенсію за віком. При виплаті пенсії відповідач застосовує показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік у розмірі 1197,97 грн., застосовуючи п.1 Постанови КМУ «Про підвищення рівня соціального захисту населення». Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки таким чином здійснюється штучне зниження рівня його соціального захисту порівняно з ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою суду від 04.04.2017 року відкрито скорочене провадження по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про зобов'язання вчинити певні дії.

26.04.2017 року на адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси на позовну заяву ОСОБА_1

Ухвалою суду від 03.05.2017 року призначено до судового розгляду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеси про зобов'язання вчинити певні дії.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адміністративний позов підтримав та просить його задовольнити.

Представник відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечує проти задоволення позову. Матеріали справи також містять письмові заперечення на позов.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку у Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одесі та з травня 2015 року отримує пенсію за віком.

У ході розгляду справи представник позивача пояснював, що в лютому 2017 року в УПФУ в Київському районі м. Одеса позивач дізнався, що при нарахуванні йому пенсії застосовується показник «середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік» у розмірі 1 197,97 грн. при визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії. При цьому, робітники пенсійного фонду мотивують застосування вказаного показника положенням абзацу 3 частини 45 Закону №1058 в якій вказано, що при переведені з одного виду пенсій на інший застосовується показник «3с», який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Відповідач здійснює штучне заниження пенсії позивача порівняно з ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки пенсія позивача розрахована з показником «3с» середньої заробітної плати (доходу) в Україні у 2007 році (1 197,91 грн.), що менше ніж передбачено ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», яка в імперативному порядку встановлює, що для обчислення пенсії застосовується показник «3с» - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

В даному випадку розмір усередненого показника заробітної плати в країні за 2014, 2015 і 2016 роки, який застосовуватиметься для обчислення пенсій призначених у 2017 році, становить 3 263,44 грн., що більше ніж 1197,97 грн. (2007 рік), який застосовував Відповідач.

При призначенні пенсій у 2017 році для обчислення заробітку, з якого визначатиметься розмір пенсії, має застосовуватись усереднений показник середньої заробітної плати в країні за останні три роки 2014, 2015 і 2016 роки.

Позивач вважає, що кожного місяця відповідач зменшує йому пенсію протиправно застосовуючи до нього показник 3с, який діяв у 2007 році.

Застосування до його пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні у 2007 році - є проявом нехтування Відповідачем позиції Верховного суду України щодо подібних правовідносин.

Так, в постанові Верховного суду України від 9 червня 2015 року у справі №21-550а14 чітко визначено правову позицію, що у випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років за Законом №2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж Закон №1058-ІУ, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом №1058-ІУ такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Аналогічну позицію щодо спірних правовідносин визначено Верховним судом також у справі № 21-612а 14, постанова в якій ухвалена 31 березня 2015 року.

Відповідно до статті 242 КАС України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до статті 1-1 Закону №2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону №1058-ІУ та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 1 Закону №2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності. Згідно зі статтею 7 Закону №2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором; у разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ та Закону №1058-ІУ, призначається одна пенсія за її вибором; при цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону №2262-ХІІ, і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону №1058-ІУ, яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

У частині першій статті 9 Закону №1058-ІУ передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у звязку з втратою годувальника.

За правилами частини другої статті 40 Закону №1058-ІУ заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

3п = 3с х (Ск : К), де:

3п - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

3с - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІУ встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена ч.2 ст.40 Закону №1058-ІУ для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч.3 ст.45 Закону №1058-ІУ регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІУ.

Водночас ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. Зокрема, при призначенні пенсії за вислугу років показник 3с середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується в силу вимог зазначеного Закону, адже основою доходу у цьому разі є грошове забезпечення.

Крім того, після звільнення з лав Збройних Сил України позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсії обчислюються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Згідно з п.1. ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії визначається за формулою:

П = 3п х Кс (7684,29грн. = 13 186,26 грн. х 0,58275) де:

П - розмір пенсії на місяць, у гривнях 7684,29 грн.;

3п - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях -13 186,26 грн.;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи - 0,58275 (встановлено листом пенсійного фонду №64/Л-01 від 28.02.2017 року).

При цьому, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

3п = 3с х (Ск : К), 13 186,25 грн. = 3149,95 х 4,18618, де:

3п = 13 186,25 грн. - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

3с = 3149,95 грн. середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні у 2015 році, хоча Відповідачем застосовано показник 3с у спірному розмірі 1 197,97 грн., як показник 2007 року.

Ск = 4,18616 - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз + Кз + Кз + ... + Кз ); 1 2 3 п, (встановлено листом пенсійного фонду №64/Л-01 від 28.02.2017 року).

На даний час фактичний розмір пенсійної виплати становить 2983,42 грн.

Згідно наведеного вище розрахунку із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2012 р.

Позивач вважає, що Відповідач щомісяця недоплачує позивачу 3391,8 грн. (6906,4 грн. -3514,6 грн.).

Таким чином, відповідач з січня 2017 року кожного місяця порушує гарантовані права на соціальний захист у законних розмірах чим звужує права і свободи позивача, передбачені ст.ст.22, 46 Конституції України.

Європейський суд з прав людини в рішенні «Суд проти України» зазначав, що законодавча норма, яка передбачає певні виплати, є чинною, а передбачені умови - дотриманими, то державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Крім того, робітники пенсійного фонду мотивують застосування вказаного показника - положенням постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року №327 «Про підвищені рівня соціального захисту населення».

Згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» №327 від 23.04.2012 року з метою забезпечення послідовного впровадження державної соціальної політики щодо підвищення стандартів життя Кабінет Міністрів України постановив установити, що пенсії, призначені (перераховані) до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей) та із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2003-2006 роки відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», перераховуються із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Разом з тим, пенсія позивача, не підпадає під жодну категорію з числа визначених у вказаному пункті 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» №327 від 23.04.2012 року, а саме, ніколи не мав статусу отримувача пенсії призначеної до 2008 року із застосуванням показників середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2005-2006 роки відповідно до Законів України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; не має статусу особи із числа військовослужбовців строкової служби та не є членом їх сімей, у звязку з чим вважає, що застосовувати пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту населення» № 327 від 23.04.2012 року є протиправним.

Таким чином, суд вважає, що відповідач повинен, у разі переходу з одного виду пенсії на інший, враховувати загальні норми, визначені ст.40 Закону, згідно до ч.2 ст.40 Закону, для визначення розміру пенсії враховується середня заробітна плата (дохід), з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту пільг.

Також, за статтею 104 КАС України, до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Таким чином, аналізуючи наведені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі порушують права позивача та є протиправними, а тому позовна заява ОСОБА_4 підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена.

Керуючись ст. ст. 18, 71, 159, 161, 162, 163, КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням положень ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 28.12.2016 року, та з урахуванням раніше виплачених сум.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя Васильків О. В.