Справа № 826/17453/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 червня 2017 року № 826/17453/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні ТОВ «Еко-Сервіс» до Державної інспекції сільського господарства в Київській області про визнання протиправними дій щодо складання акту перевірки від 20.12.2013 №А462/169, акту обстеження земельної ділянки від 20.12.2013 №04-19/98, припису від 27.01.2014 П2/127; скасування припису від 27.01.2014 П2/127

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ «Еко-Сервіс» звернулось до суду з позовом до Державної інспекції сільського господарства в Київській області про визнання протиправними дій щодо складання акту перевірки від 20.12.2013 №А462/169, акту обстеження земельної ділянки від 20.12.2013 №04-19/98, припису від 27.01.2014 П2/127; скасування припису від 27.01.2014 П2/127.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в порушення Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, при проведенні перевірки позивачу не надано копію направлення на проведення перевірки, ні копії оскаржуваних актів та припису. Крім того позивач вказує, що акт перевірки та акт обстеження земельної ділянки складено відповідачем не під час проведення перевірки, а після її завершення.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового вирішення справи.

В судовому засіданні на підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані позивачем, відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Державною інспекцією сільського господарства в Київській області проведено позапланову перевірку земельного законодавства ТОВ «ЕКО-Сервіс» , за результатом якої складено акт перевірки від 20.12.2013 №А462/169 та акт обстеження земельної ділянки від 20.12.2013 №04-19/98.

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачем норм ст. 125, 126, 212 Земельного кодексу України абз. 8 п «а» ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від №963, а саме: позивач самовільно займає земельну ділянку площею 6,6467 га під розміщення сміттєзвалища на території Глибочицької сільської ради Бориспільського району Київської області. Дана земельна ділянка належить гр.. ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованого 10.07.2001 за №134. Документи, що посвідчують право користування чи право власності земельною ділянкою у ТОВ «ЕКО-Сервіс» відсутні.

У зв'язку з викладеним, на підставі акту перевірки відповідачем прийнято припис від 27.01.2014 №П 2/127, яким позивачу приписано усунути виявленні порушення вимог земельного законодавства у 30-денний термін. Про виконання припису повідомити до 27.02.2014.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Земельного кодексу України (далі - ЗК України), Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Порядком планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.02.2013 № 132, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 14.03.2013 за № 412/22944 (далі - Порядок № 132 чинний на час виникнення спірних правовідвносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 5, ст.ст. 6 та 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, в тому числі належить: здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині, зокрема: додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; виконання вимог щодо використання земельних ділянок за цільовим призначенням; додержання вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових угод, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; одержання в установленому законодавством порядку від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, власників і користувачів, у тому числі орендарів, земельних ділянок документів, матеріалів та іншої інформації, необхідної для виконання покладених на нього завдань; одержання в установленому законодавством порядку від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, власників і користувачів, у тому числі орендарів, земельних ділянок документів, матеріалів та іншої інформації, необхідної для виконання покладених на нього завдань.

Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель мають право: безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних і фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; давати обов'язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків; складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством України порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; у разі неможливості встановлення особи правопорушника земельного законодавства на місці вчинення правопорушення доставляти його до міліції чи до приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради для встановлення особи порушника та складення протоколу про адміністративне правопорушення; викликати громадян, у тому числі посадових осіб, для одержання від них усних або письмових пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства України; передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення; проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, кіно- і відеозйомку як допоміжний засіб для запобігання порушенням земельного законодавства України; звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Державні інспектори у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства про охорону земель можуть мати й інші повноваження відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону земель» (далі - Закон № 962-IV) державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, яке затверджене указом Президента України від 13.04.2011 № 459/2011, Державна інспекція сільського господарства України (Держсільгоспінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі та до повноважень якої, зокрема, належить видача спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок відповідно до проектів, затверджених у встановленому порядку.

При цьому пунктом 6 зазначеного Положення визначено, що Держсільгоспінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи - державні інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах.

Відповідно до п.п. 1 розділу 1 Порядку № 132 державний нагляд (контроль) з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства здійснюється Державною інспекцією сільського господарства України та її територіальними органами (далі - інспекційні органи) відповідно до статей 152 та 188 Земельного кодексу України, статей 5, 6, 9, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», статей 181 та 19 Закону України «Про охорону земель», пунктів 4, 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 459, пунктів 4, 6 Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23 грудня 2011 року № 770, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2012 року за № 34/20347.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4, 1.5 розд. І Порядку № 132 інспекційні органи здійснюють планові та позапланові заходи державного нагляду (контролю). Планові та позапланові заходи здійснюються шляхом проведення перевірок, обстежень земельних ділянок. Цей Порядок поширюється на суб'єктів господарювання, господарська діяльність яких пов'язана з використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, в частині дотримання ними вимог земельного законодавства, встановленого законодавством порядку використання та охорони земель, а також на інспекційні органи в частині дотримання ними визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та цим Порядком процедур здійснення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю).

Згідно з пп. 3.1-3.3 Порядку №132 позаплановим заходом є захід державного нагляду (контролю), який не передбачений планом роботи інспекційного органу.

Підставами для здійснення позапланового заходу є: подання суб'єктом господарювання письмової заяви до інспекційного органу про проведення перевірки за його бажанням; виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених у документах обов'язкової звітності, поданих суб'єктом господарювання; перевірка виконання суб'єктами господарювання приписів чи інших розпорядчих документів інспекційного органу щодо усунення порушень вимог земельного законодавства, виданих за результатами раніше проведених планових та позапланових заходів; отримання заяв, скарг чи звернень фізичних та юридичних осіб, у яких міститься інформація про порушення суб'єктом господарювання вимог земельного законодавства (із обов'язковим зазначенням суті порушення). Позаплановий захід у таких випадках проводиться за наявності згоди Державної інспекції сільського господарства України на його проведення; неподання у встановлений термін суб'єктами господарювання документів обов'язкової звітності без поважних причин, а також письмових пояснень про причини, які перешкоджали поданню таких документів.

Під час проведення позапланового заходу з'ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов'язковим зазначенням цих питань у направленні на проведення планової/позапланової перевірки, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку.

В акті перевірки не зазначено підстави для проведення позапланової перевірки позивача.

Разом з цим доводи позивача, що перевірку проведено з порушенням п. 3.3 Порядку №132 щодо перевірки не лише тих питань, що відображені в акті, спростовано матеріалами справи, а саме: копією акту перевірки відповідно до якого встановлено порушення саме по тим питанням, що були предметом перевірки.

Відповідно до п. 3.6. Порядку №132 перед здійсненням позапланового заходу інспекційний орган інформує у разі можливості суб'єкта господарювання про його проведення. Повідомлення про проведення позапланового заходу направляється з використанням засобів факсимільного зв'язку або про його проведення повідомляється телефоном. У разі неможливості своєчасного повідомлення суб'єкта господарювання про проведення позапланового заходу (через обмежені строки на його проведення, відсутність телефонного та факсимільного зв'язку, інформації про номери телефонів та місцезнаходження/місце проживання) захід проводиться без попереднього повідомлення суб'єкта господарювання.

Системний аналіз наведених норм законодавства вказує, що здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) може проводитись без попереднього повідомлення суб'єкта господарювання у разі неможливості своєчасного повідомлення суб'єкта господарювання, тобто неповідомлення особи про здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) та як наслідок її відсутність під час перевірки не може бути підставою для скасування висновків інспекційного органу про порушення суб'єктом господарювання вимог Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 5.3 Порядку №132 за результатами здійснення планових та позапланових заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, які використовуються ними у процесі ведення господарської діяльності, державні інспектори складають акт перевірки згідно з уніфікованою формою акта перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства (додаток до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12 липня 2012 року № 424 "Про затвердження Переліку питань та уніфікованої форми акта перевірки для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за № 1289/21601) (далі - акт перевірки).

З матеріалів справи вбачається, що акт перевірки від 20.12.2013 №А462/169 оформлено відповідно до норм п. 5.3 Порядку №132.

Пунктами 5.8-5.9, 6.6 Порядку №132 визначено, що у разі виявлення порушення вимог земельного законодавства державні інспектори: з'ясовують обставини та суть вчиненого порушення земельного законодавства, установлюють особу, яка його вчинила, чи особу, внаслідок бездіяльності якої порушено вимоги земельного законодавства; установлюють, чи є в діях осіб, які вчинили правопорушення, чи осіб, внаслідок бездіяльності яких порушено вимоги земельного законодавства, ознаки адміністративного чи кримінального правопорушення; встановлюють шляхом обстеження земельних ділянок, чи завдана суб'єктом господарювання або третіми особами шкода земельним ресурсам унаслідок здійснення ними господарської чи іншої діяльності.

Обстеження земельних ділянок, які використовуються суб'єктами господарювання, що перевіряються, здійснюються інспекційними органами під час проведення планових та позапланових заходів у разі, якщо це пов'язано із необхідністю: визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок без спеціального дозволу; перевірки умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, визначених у відповідному проекті землеустрою, стану проведення рекультивації порушених земель; визначення розміру збитків, завданих унаслідок непроведення робіт з рекультивації порушених земель; підготовки матеріалів з питань: визначення розміру збитків, завданих суб'єктам господарювання (власникам та користувачам земельних ділянок) внаслідок вилучення (викупу) та тимчасового зайняття земельних ділянок, що перебувають у їх власності чи користуванні, встановлення обмежень щодо їх використання, погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведення їх у непридатний для використання стан та неодержання доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок; прийняття в експлуатацію меліоративних систем і рекультивованих земель, захисних лісонасаджень, протиерозійних гідротехнічних споруд та інших об'єктів, які споруджуються з метою підвищення родючості ґрунтів та забезпечення охорони земель.

За результатами проведення обстеження земельних ділянок державні інспектори складають акт обстеження земельної ділянки, форма якого наведена у додатку 4 до цього Порядку.

Як зазначено вище, відповідачем складено акт обстеження земельної ділянки від 20.12.2013 № 04-19/98, який оформлено відповідно до норм згадуваних пунктів Порядку №132.

З огляду на викладене, доводи позивача про порушення відповідачем норм Порядку №132 під час проведення позапланової перевірки не знайшли підтвердження під час вирішення справи.

Приписами ч. 1 ст. 6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтерес.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суд наголошує, що захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав, то навіть у разі, якщо дії суб'єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає. Звернення до суду є способом захисту порушених суб'єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Дії відповідача щодо складення оскаржуваних актів та припису самі по собі не порушують права позивача, належним способом захисту яких в даному випадку є оскарження саме припису складеного за результатом перевірки.

З огляду на викладене, позов в частині визнання протиправними дій щодо складання акту перевірки від 20.12.2013 №А462/169, акту обстеження земельної ділянки від 20.12.2013 №04-19/98, припису від 27.01.2014 П2/127 не підлягає задоволенню.

Щодо доводів відповідача про порушення позивачем норм ст. 125, 126, 212 Земельного кодексу України абз. 8 п «а» ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від №963, які полягають у тому, що позивач самовільно займає земельну ділянку площею 6,6467 га під розміщення сміттєзвалища на території Глибочицької сільської ради Бориспільського району Київської області, оскільки дана земельна ділянка належить гр.. ОСОБА_1 на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованого 10.07.2001 за №134, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та Бориспільським виробничим управлінням комунального господарства укладено договір оренди від 02.12.2002, відповідно до якого позивачу передано у строкове (терміном на 20 років) платне володіння і користування недобудований полігон ТВП 6,0382 га. Межі вказані в копії Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_3 та вагончик для розміщення охорони.

Згідно копії Державного акту на право постійного користування землею НОМЕР_3 який видано Виробничому управлінню комунального господарства м. Бориспіль, останньому у постійне користування надано земельну ділянку 6,0382 га під розміщення сміттєзвалища на підставі рішення Київської обласної ради народних депутатів від 05.12.2001 №305-18-ХХІІІ.

Зі змісту рішення Київської обласної ради народних депутатів від 05.12.2001 №305-18-ХХІІІ вбачається, що Виробничому управлінню комунального господарства м. Бориспіль, останньому у постійне користування надано земельну ділянку площею 6,0382 га за рахунок земель державного міжнародного аеропорту «Бориспіль» у межах Глибочицької сільської ради, вид угідь - забудовані землі (відпрацьована розробка та кар'єри).

Разом з цим в матеріалах справи наявний лист Управління Держгеокадастру у Бориспільському районі Київської області від 27.09.2016, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, яка належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку надану позивачу в оренду Виробничим управлінням комунального господарства м. Бориспіль.

Отже земельна ділянка площею 6,0382 га складається з земельної ділянки площею 2,2426 з кадастровим номером НОМЕР_4, що належить Виробничому управлінню комунального господарства м. Бориспіль та земельної ділянки 3,7956 га, кадастровий номер якій не присвоєно та яка належить Виробничому управлінню комунального господарства м. Бориспіль та на яку накладається земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2, що належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_1

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_1 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 згідно рішення сесії Глибочицької сільської ради від 23.03.2001 №33 загальною площею 8,76 га.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Судом встановлено, що право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 виникло на підставі рішення від 23.03.2001, проте як право постійного користування Виробничого управління комунального господарства м. Бориспіль на спірну земельну ділянку виникло на підставі рішення Київської обласної ради народних депутатів від 05.12.2001 №305-18-ХХІІІ, тобто після набуття права власності на частину такої земельної ділянки ОСОБА_1

В матеріалах справи відсутні докази скасування рішення від 23.03.2001 про передачу земельної ділянки ОСОБА_1 або припинення останньою права користування такою земельною ділянкою.

Відповідно до ст.. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Позивачем не надано суду належних доказів оформлення права користування всією земельною ділянкою площею 6,0382 га в тому числі частиною, на яку накладається земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_2, отже доводи відповідача про самовільне зайняття земельної ділянки та користування нею без документів про право користування всією зазначеною земельною ділянкою знайшли підтвердження піж час розгляду справи.

Оскільки при проведенні перевірки позивача відповідач діяв відповідно до норм Порядку №132, враховуючи, що висновки відповідача про порушення позивачем ст.. 125, 126 ЗК України знайшли підтвердження під час вирішення справи, отже суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 128, 160-165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда