Справа № 162/358/17
Суддя: Гладіч Н. І.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №162/358/17
Номер провадження 2-а/162/160/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2017 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі

головуючого суддіГладіч Н.І.,
за участю секретаряПилипчук Р.М.,
позивачаОСОБА_3,
представників відповідачаЗіміч О.Я., Комарчука А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання неправомірними дій по відмові у перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,-

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із даним позовом, в якому просила суд зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок та виплату пенсії в межах строку позовної давності, поновивши їй індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 2,39768, який був визначений у січні 2004 року, посилаючись на те, що вона з 01.04.2000 року перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Любешівському районі та отримує пенсію за віком, при цьому визначено індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії 2,39768. 28 лютого 2006 року згідно поданої заяви про перерахунок пенсії з більшого заробітку, їй 01.03.2006 року було проведено перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи з вересня 1990 року по грудень 1999 року, внаслідок чого було змінено індивідуальний коефіцієнт заробітної плати з 2,39768 на 1,38419, у зв"язку з чим вона недоотримує пенсію в значному для неї розмірі. При подальших перерахунках пенсії 01.02.2008 року, 01.02.2010 року, 01.04.2012 року та 01.04.2014 року індивідуальний коефіцієнт заробітної плати було змінено на 1,34704, внаслідок чого вона стала отримувати менший розмір пенсії. 02 лютого 2017 року їй відповідачем було відмовлено у проведенні перерахунку її пенсії. Вона вважає, що дії відповідача суперечать вимогам законодавства та порушують її права, що призвело до зменшення розміру пенсії та рівня її життя, в зв'язку з чим вона і змушена звернутися з відповідними позовом до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримала, посилаючись на вищенаведені обставини та просила суд їх задовольнити.

Представники відповідача Зіміч О.Я. та Комарчук А.А. в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та заяви позивача від 28 лютого 2006 року з 01 березня 2006 року позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до норм чинного на той час законодавства, внаслідок чого коефіцієнт заробітної плати позивача змінився з 2,39768 на 1,38419. В 2008, 2010, 2012 та 2014 роках позивачу за його заявами також проводився перерахунок пенсії за стаж та заробіток, при цьому індивідуальний коефіцієнт заробітної плати було визначено на 1,34704. Вказують, що призначення, перерахунки та виплата пенсії позивачу здійснюється відповідно до чинного законодавства без порушень прав позивача. З цих підстав просить в позові відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне відмовити в задоволенні заявленого адміністративного позову з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 дійсно з 01 квітня 2004 року перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Любешівському районі Волинської області та отримує пенсію за віком.

З поданих позивачем доказів, заперечення відповідача та з оглянутої в суді пенсійної справи позивача вбачається, що з 01.01.2004 року розмір пенсії позивача перераховано відповідно до Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" із заробітку за період роботи з 01.11.1991 року по 01.10.1992 року із визначенням індивідуального коефіцієнту заробітної плати 2,39768. З 01.03.2006 року на підставі заяви позивача від 28.02.2006 року та поданих нею довідок про заробітну плату за період роботи з 01.09.1990 року по 31.12.1999 року управлінням ПФУ в Любешівському районі здійснено перерахунок пенсії, при чому було змінено індивідуального коефіцієнту заробітної плати з 2,39768 на 1,38419, та при наступному перерахунку пенсії з 01.02.2008 року на підставі заяви позивача від 24.01.2008 року індивідуального коефіцієнту заробітної плати було змінено на 1,34704. При наступних перерахунках відповідачем з 01.02.2010 року, 01.04.2012 року та 01.04.2014 року пенсії ОСОБА_3 за її заявами від 02.02.2010 року, 28.03.2012 року та 01.04.2014 року зміни індивідуального коефіцієнту заробітної плати не відбувалось, він становив 1,34704.

Відповідно ч. 4 ст. 42 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ в редакції, чинній на час спірних правовідносин, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.

Тобто, із наведеної норми закону вбачається, що показник заробітної плати для перерахунку пенсії визначається за двома можливими методами за вибором пенсіонера.

Так, за першим методом розрахунок пенсії здійснюється із тієї заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, а при застосуванні другого методу змінюються лише ті показники розрахунку заробітної плати, на які здійснюється посилання у цій нормі (за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону).

За змістом частини першої статті 40 Закону № 105 8-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

Із пенсійної справи за №126018 видно, що позивач 28.02.2006 року зверталась до УПФ України в Любешівському районі з письмовою заявою про перерахунок пенсії з зазначенням «з урахуванням стажу та заробітної плати»; 24.01.2008 року з письмовою заявою про перерахунок пенсії з зазначенням «з урахуванням стажу та заробітної плати»; 02.02.2010 року з письмовою заявою про перерахунок пенсії з зазначенням «з урахуванням стажу»; 28.03.2012 року з письмовою заявою про перерахунок пенсії з зазначенням «з урахуванням стажу»; 01.04.2014 року з письмовою заявою про перерахунок пенсії з зазначенням «з урахуванням стажу».

Відповідач у поданому до суду запереченні ставить питання перед судом про відмову в задоволенні заявленого адміністративного позову в зв'язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду, оскільки оскаржувались дії УПФ України в Любешівському районі в 2006 році під час проведення їй перерахунку пенсії та зміні при цьому індивідуального коефіцієнту заробітної плати.

Суд вважає, що в даному випадку, оскільки після 2006 року позивач ще чотири рази (2008 рік, 2010 рік, 2012 рік та 2014 рік) зверталась до УПФ України у Любешівському районі з відповідними заяви про перерахунок їй пенсій, але при цьому не ставила під сумнів правильність проведення їй перерахунку пенсії у 2006 році з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати, а лише 24 січня 2017 року звернулась до відповідача з письмовою заявою про перерахунок їй пенсії з урахуванням індивідуального коефіцієнта заробітної плати 2,39768, тому відмову відповідача слід визнати правомірною.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Під час розгляду справи, позивач не надала суду переконливих доказів того, що дії відповідача у проведенні перерахунку пенсії були неправомірними, оскільки останній діяв відповідно до волевиявлення позивача на підставі поданих нею письмових заяв, а посилання її на те, що відповідач не роз'яснив їй належним чином варіанти перерахунку пенсії найбільш їй прийнятні для подальшого збільшення розміру пенсії не мають правового підґрунтя, тому позивачу слід відмовити в задоволенні заявленого адміністративного позову.

На підставі Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", керуючись ст.ст. 2, 11, 17, 18, 19, 86, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Любешівському районі Волинської області про визнання неправомірними дій по відмові у перерахунку пенсії, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любешівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови з подачею копії скарги до апеляційної інстанції.

Головуючий: