Справа № П/811/426/17
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року Справа № П/811/426/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про:

- визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо відмови в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність площею 2га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області;

- зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.09.2016 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.02.2017 року відповідачем протиправно відмовлено йому у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області оскільки не наведено жодної обставини, визначеної ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, як підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

В судове засідання позивач не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.18).

Представник відповідача надав до суду заперечення, в якому просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи це тим, що оскаржувані дії Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є законними, рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством (а.с.19-21).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.38).

У відповідності до ч.1 ст.41 КАСУ фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані позивачем документи і матеріали, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

Позивач вказує, що 20 вересня 2016 року він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Заява зареєстрована 31.01.2017 року (а.с.7).

До заяви додано: копії паспорта, ідентифікаційного номера, копія посвідчення, а також викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки (а.с.7).

Головне управління Держгеокадастру України у Кіровоградській області, листом від 20.02.2017 року №Б-974/0-1683/0/6-17 повідомило позивача, що згідно ст.12 Земельного кодексу України, доручення віце-премєр-міністра України ОСОБА_2 та рішень колегії Держземагенства України, спрямованих на забезпечення прозорості земельних відносин та розширення повноважень місцевих рад, з 15 жовтня 2014 року обовязковим стало врахування позиції органів місцевого самоврядування у питаннях розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

При цьому, відповідачем підставою для відмови у наданні такого дозволу зазначено отримання від органу місцевого самоврядування заперечення щодо надання дозволу (а.с.9).

Згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується.

Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У відповідності до п."б" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

При цьому, з огляду на зміст пп."в" ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

На підставі п."б" ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Відповідно до ч.1, 7 ст.5 Закону України "Про особисте селянське господарство" від 15.05.2003 №742-IV для ведення особистого селянського господарства використовують земельні ділянки розміром не більше 2 гектара, передані фізичним особам у власність або оренду в порядку, встановленому законом.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про наявність можливості у позивача на отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, із земель державної власності сільськогосподарського призначення.

Згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Проаналізувавши норми Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року №14, суд дійшов висновку про наявність у відповідача повноважень щодо надання громадянам дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування обєкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

У відмові в наданні дозволу від 20.02.2017 року Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області посилається на те, що стаття 12 Земельного кодексу України, а також доручення Віце-премєр-міністра України ОСОБА_2 та рішення колегії Держземагнетства України визначають, що з 15.10.2014 року обов'язковим є врахування позиції органів місцевого самоврядування у питаннях розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності (а.с.9).

Так, до справи відповідачем надано копію листа Новогригорівської сільської ради від 17.02.2017 року №28/03 про заперечення щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, зокрема, ОСОБА_1, в зв'язку з тим, що жителям території Новогригорівської сільської ради (учасникам антитерористичної операції) також не надані земельні ділянки у власність (а.с.27).

Судом встановлено, що стаття 12 ЗК України вимог щодо врахування позиції органів місцевого самоврядування у питаннях розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності не містить.

Ідентифікації доручення Віце-премєр-міністра України ОСОБА_2 та рішень колегії Держземагнетства України, на які посилається відповідач, як на підставу неможливості позивачу отримати дозвіл, відмова не містить. Більш того, ч.7 ст.118 Земельного кодексу України містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, а тому будь-якими дорученнями та рішеннями колегій додаткові підстави встановлені бути не можуть.

Суд вважає, що позиція Новогригорівської сільської ради щодо поставлення в залежність права позивача на отримання земельної ділянки від факту відсутності таких земельних ділянок в учасників АТО тої місцевості не могла бути прийнята відповідачем в силу невідповідності закону та, як наслідок, не могла бути покладена в основу для відмови позивачу в наданні такої земельної ділянки, що свідчить про протиправність такої відмови та наявність обов'язку у Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області розглянути таку заяву повторно.

При цьому, посилання відповідача в якості обґрунтованості відмови на п.2.6. Порядку взаємодії між територіальними органами Держгеокадастру під час реалізації повноважень з передачі земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування від 04.06.4015 року №95 (далі - Порядок №95) не може бути прийнята в силу наступного.

Відповідно до 2.6. Порядку №95 у разі дотримання вимог, зазначених у пункті 2.5 Порядку, відповідним територіальним органом у строк, що не перевищує двох днів, надсилається запит органу місцевого самоврядування (сільській, селищній, міській раді) за місцем розташування земельної ділянки з проханням висловити позицію щодо можливості передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування (на безконкурентних засадах).

У запиті зазначаються підстави відмови у наданні земельної ділянки (частина сьома статті 118, частина третя статті 123 Кодексу), а також прохання перевірити бажане місце розташування земельної ділянки на відповідність затвердженому генеральному плану населеного пункту та іншій містобудівній і землевпорядній документації, розробленій на місцевому рівні, якими обґрунтовуються довгострокові стратегії планування та забудови території населеного пункту і розвитку відповідної територіальної громади.

Згідно п.2.7. Порядку №95 у випадку, якщо територіальний орган у двадцятиденний строк з дати направлення запиту органу місцевого самоврядування, отримав погодження відповідного органу місцевого самоврядування, або не отримав пропозицій щодо можливості передачі земельної ділянки у власність або користування (на безконкурентних засадах), територіальним органом приймається наказ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою і надсилається заявнику лист, до якого додається належним чином завірена копія наказу. У разі надання дозволу на розроблення документації із землеустрою необхідної для передачі земельної ділянки в оренду заявнику в листі можуть зазначатися також пропозиції щодо істотних та інших умов майбутнього договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до п.2.8. Порядку №95 перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою визначено частиною сьомою статті 118 і частиною третьою статті 123 Кодексу.

У відповідності до п.2.9. Порядку №95 лише за наявності підстав, передбачених чинним законодавством України, територіальний орган інформує заявника про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою із зазначенням конкретних причин відмови.

З огляду на те, що заперечення Новогригорівської сільської ради у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу в зв'язку з тим, що жителям території Новогригорівської сільської ради (учасникам антитерористичної операції) також не надані земельні ділянки не є підставою для відмови ні в розумінні Порядку №95, ні в розумінні ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.86, 94, 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, надану ОСОБА_1 листом від 20 лютого 2017 року №Б-974/0-1683/0/6-17.

3. Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20 вересня 2016 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_3