Справа № 158/1449/17
Суддя: Костюкевич О. К.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/1449/17
Провадження № 2-а/0158/102/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

12 червня 2017 року Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Костюкевича О.К.

секретаря Хмілевської І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ківерці справу за адміністративним позовом Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина ОСОБА_1 Федерації Хасієва Іса Сайд-Емієвіча про примусове видворення іноземця з України та продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить примусово видворити з України громадянина ОСОБА_1 Федерації Хасієва Іса Сайд-Емієвіча, ІНФОРМАЦІЯ_1, та продовжити строк його затримання терміном не більше, як на 12 місяців.

Позивач зазначає, що постановою Мостиського районного суду Львівської області від 12 травня 2017 року, задоволено клопотання позивача та затримано громадянина ОСОБА_1 Федерації Хасієва Іса Сайд-Емієвіча, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, який незаконно перебуває в Україні до завершення процедури прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Позивач зазначає, що громадянина ОСОБА_1 Федерації Хасієва Іса Сайд-Емієвіча, ІНФОРМАЦІЯ_1, 09.05.2017 року о 09 год. 00 хв. було передано з ОСОБА_2 на територію України в пункті пропуску «Смільниця», що на території Старосамбірського району Львівської області, на підставі Угоди про реадмісію осіб, за те, що останній 08.05.2017 року здійснив незаконний перетин державного кордону України з України до ОСОБА_2 поза пунктом пропуску на напрямку 408-409 прикордонного знаку.

Зазначає, що за результатами з'ясування обставин даного правопорушення було встановлено, що відповідач потрапив на територію України законним шляхом. Однак, знаючи про можливість легально в'їхати до Європейських країн, відповідач вибрав незаконний спосіб досягнення своєї мети, усвідомлюючи, що при цьому він неодноразово буде грубо порушувати та ігнорувати законодавство України на своєму шляху.

Стверджує, що підставами вважати, що відповідач і в подальшому буде ухилятися від самостійного виїзду за межі України і спробує повторно незаконно перетнути ДКУ є: небажання самостійно повертатись на Батьківщину; невиконання рішення начальника Мостиського прикордонного загону про примусове повернення від 07.04.2017 року; відсутність законних підстав, які дають право перебувати на території України; відсутність на території України родинних зв'язків; відкритий намір потрапити в країни Західної Європи незаконним шляхом, а також залишення Головним управлінням ДМС України у Львівській області заяви відповідача про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, без розгляду. Відносно відповідача прийнято рішення про поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців (далі ПТПТ). Позивач просить суд примусово видворити громадянина ОСОБА_1 Федерації Хасієва Іса Сайд-Емієвіча, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України. Зважаючи на те, що відповідач не має документа, який дає йому право на виїзд з України, а для виконання рішення про примусове видворення за межі території України громадянина треба значний час просить продовжити строк затримання.

Представником відповідача було подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого в задоволенні адміністративного позову просить відмовити, так як позивач раніше вже звертався до суду із аналогічним позовом про видворення відповідача, однак постановою Мостиського районного суду Львівської області від 12 травня 2017 року в задоволення даної частини позовних вимог було відмовлено, будь-які обставини з моменту винесення вказаного рішення суду не змінились, тому провадження у даній справі підлягає до закриття. Крім того, у матеріалах справи відсутнє рішення уповноваженого органу про примусове повернення відповідача до країни походження, тому підстав для примусового його видворення також немає.

В судове засідання представник позивача, відповідач та його представник не зявились, згідно поданих заяв просили проводити розгляд справи у їх відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 41 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд виходить із наступних обставин.

Згідно з ч. 4 ст. 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 3 ст. 183-5 Кодексу адміністративного судочинства України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусова повернення в країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням відповідного органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Адміністративні справи, передбачені частиною першою цієї статті, розглядаються судом у п'ятиденний строк з дня надходження позовної заяви за обов'язкової участі сторін.

Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_1 Федерації Хасієв Іса Сайд-Емієвіч, ІНФОРМАЦІЯ_1, чеченець, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 - відповідач у справі, потрапив на територію України законним шляхом, потягом сполучення «Мінськ-Київ». 06.04.2017 року відповідач о 12.00 год. був затриманий в районі 388 прикордонного знаку на відстані 1800 метрів від лінії державного кордону України в районі с. Тиха на території Старосамбірського району Львівської області, за пробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску з України в ОСОБА_2, чим порушив ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» та вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Постановою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 07.04.2017 року відповідача за вищевказане діяння визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 1700 гривень.

Як вбачається зі змісту постанови Мостиського районного суду Львівської області від 12.05.2017 року цього ж дня, а саме 07.04.2017 року згідно з вимогами ст. 26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" начальником Мостиського прикордонного загону прийнято рішення про примусове повернення відповідача за межі України та зобов'язано його покинути територію України у термін до 21.04.2017 року. Однак, вказане рішення про примусове повернення за межі України відповідачем самостійно у визначений строк виконано не було.

Більше того, в подальшому, 09.05.2017 року відповідач о 09.00 год. в пункті пропуску «Смільниця-Кросценко» був переданий представниками прикордонної варти РП, у зв'язку із тим, що 08.05.2017 року о 12.00 год. був затриманий представниками прикордонної варти РП в населеному пункті Кросценко РП на напрямку 408-409 прикордонного знаку за незаконний перетин державного кордону з України до ОСОБА_2, поза пунктом пропуску, чим своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. Постановою судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 12.05.2017 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 3400 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Разом із цим, згідно з ч. 8 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а ст. 3 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» містить пряму заборону вислання або примусового повернення біженця чи особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, до країни, з якої вони прибули та де їх життю або свободі загрожує небезпека.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, під час в'їзду в Україну незаконно перетнула державний кордон України, повинна без зволікань звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно з ч. 4 цієї статті особа, зазначена в частині другій цієї статті, не несе відповідальності за незаконне перетинання державного кордону України, якщо вона без зволікань звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така особа не несе відповідальності за порушення правил перебування в Україні, якщо вона перебуває на території України протягом часу, необхідного для подання заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

За таких обставин, враховуючи, що на момент розгляду даної адміністративної справи вирішене питання щодо звернення відповідача із заявою про надання йому статусу біженця, а саме як вбачається із відповіді ГУ ДМС України у Львівській області № 140734 від 24.05.2017 року заява відповідача про надання йому статусу біженця залишена без розгляду (а.с. 6-7), тому безпідставним є посилання представника відповідача на те, що на момент розгляду адміністративної справи Мостиським районним судом Львівської області позову про видворення відповідача та на момент розгляду даної адміністративної справи не змінилися будь-які обставини. Доказів повторного звернення відповідача до уповноважених органів із заявою про надання йому статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту суду надано не було, тому відсутні підстави для відмови в задоволення позовних вимог щодо видворення відповідача за межі України.

Також судом встановлено, що відповідач перебуває на території України без відповідних правових підстав та затриманий при спробі перетину державного кордону на шляху слідування до країн Європи. При цьому, не має можливості і наміру самовільно покинути територію України, що є підставами для примусового видворення в судовому порядку.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до частини 4 статті 30 Закону України Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частиною 7 статті 183-7 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більше як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніше як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусово видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення, є: відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Судом не береться до уваги твердження представника відповідача про те, що в матеріалах справи відсутнє рішення компетентного органу про примусове повернення відповідача з України, що є свідчить про відсутність такого рішення взагалі, оскільки посилання на рішення начальника Мостиського прикордонного загону про примусове повернення відповідача за межі України та зобов'язано його покинути територію України у термін до 21.04.2017 року, наявне у постанові Мостиського районного суду Львівської області від 12.05.2017 року, тому додатковому доказуванню не підлягає.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог Мостиського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України також про продовження строку затримання громадянина ОСОБА_1 Федерації Хасієва Іса Сайд-Емієвіча, ІНФОРМАЦІЯ_1,.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України, суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в постанові звернути до негайного виконання постанову про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України, про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення іноземця або особи без громадянства та про продовження строку такого затримання, про затримання до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 11, 17, 18, 94, 160-163, 183-7, 256 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Примусово видворити громадянина ОСОБА_1 Федерації Хасієва Іса Сайд-Емієвіча, ІНФОРМАЦІЯ_1, - за межі території України.

Затримати громадянина ОСОБА_1 Федерації Хасієва Іса Сайд-Емієвіча, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою забезпечення його ідентифікації та примусового видворення за межі території України, та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк визначений п. 7 ст.183-7 КАС України.

Постанова суду підлягає негайному виконанню.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі її оскарження з моменту проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя

Ківерцівського районного суду ОСОБА_3