Справа № 201/2259/17(2-а/201/99/17)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2017 рокусправа № 201/2259/17(2-а/201/99/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Головко О.В. Суховаров А.В.

секретар судового засідання: Троянов А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ЕАА №057416 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю притягнення його до адміністративної відповідальності за відсутності події правопорушення та будь-яких доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. Також вказує, що інспектор не оголосив та не зачитав права позивача, визначені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач посилається на те, що 04.02.2017 о 14:54 хотів заїхати на заправку SKY за адресою м. Дніпро, вул. Генерала Пушкіна, 42б, але не зміг, оскільки в'їзд на її територію був закритий. При спробі продовжити рух був зупинений інспектором за порушення п. 15.9 ПДР «Порушення зупинок, ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо місця виїзду», за що було складено постанову про адміністративне правопорушення. В постанові невірно зазначено адресу правопорушення, та при складанні цієї постанови інспектор не ознайомив позивача з його правами визначеними статтею 268 КУпАП.

Постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 березня 2017 року позов задоволено. Визнано дії інспектора роти 5 батальйону 3 Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у м. Дніпрі Чуприна А. С. щодо складення постанови серії ЕАА № 057416 від 04 лютого 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за порушення частини 1 статті 122 КУпАП незаконними. Скасовано постанову серії ЕАА № 057416 від 04 лютого 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. за порушення частини 1 статті 122 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а ткож, що оскаржувана постанова винесена відповідачем з порушенням порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні оскаржуваної постанови дотримано чинні норми Правил дорожнього руху та Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказує, що судом першої інстанції фактично не було досліджено відеоматеріали, з яких вбачається факт правопорушення з моменту звернення інспектора Чуприни А. С. до позивача та прохання його від'їхати від в'їзду на АЗС, що призвело до безпідставного звільнення позивача від відповідальності.

Позивач та його представник заперечують проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Відповідач у судове засіданні апеляційної інстанції не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 057415 від 04.02.2017, винесеної лейтенантом поліції Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровськ Чуприна А. С. 3 батальйон 5 рота, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн.

Відповідно до змісту вказаної постанови, 04.02.2017 о 14 год. 54 хв. ОСОБА_1, керуючи автомобілем TOYOTA LAND CRUISER, державний номер НОМЕР_1, суть і обставини правопорушення: м. Дніпро вул. Генерала Пушкіна, 123А, допустив зупинку та стоянку біля прилеглої території, чим порушив п. 15.9.и ПДР - Порушення зупинок, ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій безпосередньо з місця виїзду.

Відповідно до підпункту «и» пункту 15.9 Правил дорожнього руху зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З відеозапису, який міститься в матеріалах справи встановлено наступне.

З початку запису зафіксовано, що інспектор знаходиться поряд з транспортним засобом позивача, який зупинився біля пішохідного переходу при в'їзді до автозаправочної станції, на якому по колу ходять люди, та звертається до позивача стосовно того, що зупинка в місці виїздів з прилеглих територій заборонена, просить позивача проїхати від виїзду з автозаправочної станції. Проїхавши далі, позивач неодноразово вказував працівнику патрульної поліції про відсутність порушення ним Правил дорожнього руху, оскільки під'їхавши до автозаправочної станції, та побачивши групу людей на пішохідному переході, він намагався зрозуміти, чи зможе заїхати на територію автозаправочної станції. Також, вказував працівнику патрульної поліції, що біля в'їзду до автозаправочної станції, за його автомобілем в черзі також стояли кілька автомобілів, проте зауважень до водіїв вказаних автомобілів працівник патрульної поліції не виказував та протоколи про адміністративне правопорушення щодо них не складав.

Факт того, що на пішохідному переході при в'їзді до автозаправочної станції знаходилось кілька чоловік, які ходили по колу, фактично перешкоджаючи проїзду на територію автозаправочної станції, а також, що інші автомобілі, стяли в черзі за автомобілем позивача перед пішохідним переходом при в'їзді до автозаправочної станції, зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції, долученого до матеріалів справи.

При отримання постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, позивач зробив запис, що він не згоден з цією постановою, тобто своєї вини не признав.

Відповідно до частини першої статті 9 та статті 10 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Відповідно до положень статті 251 КУпАП посадова особа у визначеному законом порядку встановлює винність особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що зупинка позивача, як і зупинка наступних автомобілів була здійснена внаслідок наявності перешкоди при в'їзді на автозаправочну станцію, що свідчить про відсутність вини позивача в порушення Правил дорожнього руху та відсутність складу адміністративного правопорушення

Стосовно висновків суду першої інстанції щодо порушення відповідачем порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Так, відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин 04.02.2017) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

В даному випадку дії інспектора поліції щодо виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та складання постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі такого виявлення передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію». Отже вчинення інспектором поліції законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення - постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому самі по собі дії щодо складення постанови у справі про адміністративне правопорушення не можуть бути визнані протиправними.

Правильно встановивши фактичні обставини справи та правильно вирішивши спір по суті, судом першої інстанції не враховано наведених норм законодавства та помилково зроблено висновок про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Проте, не може бути скасовано правильне по суті судове рішення, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, та зважаючи на недоведення відповідачем належними та беззаперечними доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про неправомірність оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та наявність підстав для її скасування..

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції і - залишити без задоволення.

Постанову Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 02 березня 2017 року залити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров