Справа № 2-а-4548/10/2170
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2012-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2012 р.Справа № 2-а-4548/10/2170

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Яковлєва О.В.,

суддів Бойка А.В., Романішина В.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від

13 жовтня 2010 року, у справі за позовом Приватного підприємства "Херсон зерно" до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому ставить вимоги до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про зобов'язання Державної податкової інспекції у м. Херсоні визнати податкову декларацію з податку на додану вартість позивача та додаток № 5 до неї, як податкову звітність.

Вимоги обґрунтовано тим, що позивачем надіслано до ДПІ у м. Херсоні податкову декларацію з податку на додану вартість та Додаток №5 до неї за звітний період - квітень місяць 2010р.

23.06.2010 року ДПІ у м. Херсоні своїм листом №17153/10/28-330 "Про невизнання як податкової звітності" не визнано декларацію як податкову звітність, посилаючись на абз. 5 пп. 4.1.2. п. 4.1. ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" з тих підстав, що в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків та на те, що ПП "Херсон зерно" не зазначено код ЄДРПОУ, КВЕД, КОАТУУ та не проставлено прочерк в показниках, які не заповнюються.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2010 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу, з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.05.2010 року приватним підприємством "Херсон зерно" подано до ДПІ у м. Херсоні податкову декларацію та додаток № 5 з податку на додану вартість за квітень 2010 року. ДПІ у м. Херсоні з посиланням на абз. 5 п.п. 4.1.2 п.4.1 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" повідомлено позивача, що податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, заповнено ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення та не визнано як податкова декларація, оскільки в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, зроблено висновок щодо обґрунтованості позовних вимог, з яким погоджується судова колегія з наступних підстав.

Підпунктом 4.1.2 п.4.1 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 № 2181-ІІІ передбачено, що податкові декларації приймаються контролюючим органом без попередньої перевірки зазначених у них показників через канцелярію, чий статус визначається відповідним нормативно-правовим актом. Відмова службової (посадової) особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин або висування нею будь-яких передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється та розцінюється як перевищення службових повноважень такою особою, що тягне за собою її дисциплінарну та матеріальну відповідальність у порядку, визначеному законом.

Податкова звітність, отримана контролюючим органом від платника податків як податкова декларація, що заповнена ним всупереч правилам, зазначеним у затвердженому порядку її заповнення, може бути не визнана таким контролюючим органом як податкова декларація, якщо в ній не зазначено обов'язкових реквізитів, її не підписано відповідними посадовими особами, не скріплено печаткою платника податків. Це положення Закону № 2181-ІІІ не підлягає розширеному тлумаченню, так як перелік цих підстав є вичерпним. У цьому випадку, якщо контролюючий орган звертається до платника податків з письмовою пропозицією надати нову податкову декларацію з виправленими показниками (із зазначенням підстав неприйняття попередньої), то такий платник податків має право: надати таку нову декларацію разом зі сплатою відповідного штрафу; оскаржити рішення податкового органу в порядку апеляційного узгодження. Аналогічні підстави неприйняття декларації містяться у п. 4.3 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.05.1997 № 166.

Таким чином, законодавець визначив тільки три випадки, при наявності яких податкова інспекція має право не визнати декларації.

З матеріалів справи вбачається, що звітність, яку подано позивачем до ДПІ, підписано керівником підприємства, скріплено печаткою платника податків, в ній зазначено обов'язкові реквізити, в тому числі найменування підприємства, код ЄДРПОУ.

Згідно листа податкової інспекції від 23.06.2010 року вбачається, що відмова в прийнятті декларації ґрунтується на відсутності в деклараціях прочерків та кодів.

Колегія суддів вважає, що прочерки в незаповнених графах не є обов'язковим реквізитом декларації, відсутність цих прочерків, є недотриманням вимог щодо оформлення декларації, але не є підставою для невизнання такої декларації як податкової звітності.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія не вбачає порушень з боку позивача під час подання декларації з податку на додану вартість, оскільки її заповнено та подано до податкової інспекції відповідно до Закону № 2181-ІІІ та Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, а тому відмова відповідача в прийнятті податкової звітності позивача є безпідставною та необґрунтованою.

Такої правової позиції додержується й Вищий Адміністративний Суд України у своєму рішенні по справі К-8167/09 від 12 травня 2011 року.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи не допустив порушень норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що є підставою для залишення її без задоволення.

Керуючись ст.ст.185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАСУ, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Херсоні залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2010 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена протягом 20 днів, після набрання нею законною сили до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

ОСОБА_1