Справа № 331/2334/17
Суддя: Скользнєва Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 331/2334/17-а
Провадження № 2-а /331/108/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Скользнєва Н.Г., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що Постановою Верховної Ради України від 22 березня 2001 року, наказом Голови Запорізького обласного суду від 13 квітня 2001 року № 9-к ОСОБА_1 звільнено у відставку з посади судді Запорізького обласного суду.

Наказом голови Апеляційного суду Запорізької області від 14.03.06 № 29-к ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 82% від заробітної плати судді.

Виплату щомісячного довічного грошового утримання позивачеві на момент виникнення спірних взаємовідносин проводило Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя за рахунок коштів Державного бюджету.

4 січня 2017 року позивачем подано заяву в Управління ПФ України в Олександрівському районі м Запоріжжя про проведення перерахунку та виплати йому щомісячного довічного грошового утримання з 1 січня 2017р. в новому розмірі, згідно з розрахунком суддівської винагороди встановленої з 1 січня 2017 року Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII.

Листом Управління ПФ України в Олександрівському районі м Запоріжжя від 18.01.2017 р. № 2 / С-9 позивачу фактично відмовлено в проведенні перерахунку в січні 2017 р., та відкладено на невизначений час в зв'язку з відсутністю: роз'яснення Міністерства соціальної політики України, щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, відповідного програмного забезпечення та довідки про складові суддівської винагороди.

Крім цього листом №52/с-9 від 28.03.2017 відповідач відмовив йому в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 1 грудня 2016р в зв'язку з недоцільністю.

Вважає, що дії відповідача щодо відмови у задоволенні заяв щодо перерахунку довічного грошового утримання не відповідають національному та міжнародному законодавству є неправомірними.

На підставі викладеного, просить суд визнати дії Управління ПФ України в Олександрівському районі м Запоріжжя щодо відмови в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці протиправними. Зобов'язати відповідача зробити перерахунок та виплачувати йому з 1 грудня 2016 року щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% суддівської винагороди працюючого судді в розмірі 26000,00 грн., згідно довідки апеляційного суду Запорізької області №07-50/152 від 02.12.2016р звільненого від сплати податку і без обмежень (відповідно ст. 43 Закону України "Про статус суддів"; з 1 січня 2017 року щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 82% суддівської винагороди працюючого судді в розмірі 72000,00 грн., згідно відповіді апеляційного суду Запорізької області №07-50/2/16вих звільненого від сплати податку і без обмежень (відповідно ст. 43 Закону України "Про статус суддів"). Стягнути з Державного бюджету України на його користь витрати по судовому збору в розмірі 1280 грн.00 коп.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Смолка І.О. від 13 квітня 2017 року відкрито скорочене провадження по справі.

Згідно п.2 ч.1 ст. 183-2 КАС України, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним особам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, застосовується скорочене провадження.

Відповідач у відповідності до ст. 183-2 КАС України надав суду письмові заперечення, з яких вбачається, що його дії щодо відмови у задоволенні заяви щодо перерахунку довічного грошового утримання судді у відповідності до вимог діючого законодавства є правомірними, а підстави для проведення перерахунку позивачу щомісячного грошового утримання в розмірі 82% відсутні, так як відсоток від заробітної плати для обчислення утримання складає 68%, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Скользнєвої Н.Г. від 02 червня 2017 року прийнято до провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою судді від 06 червня 2017 року замінено відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя, як сторону в адміністративній справі № 2-а/331/108/2017 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії його правонаступником - Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

08 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про залишення вимоги щодо зобов'язання відповідача зробити перерахунок та виплачувати йому з 1 грудня 2016 року щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% суддівської винагороди працюючого судді в розмірі 26000,00 грн., згідно довідки апеляційного суду Запорізької області №07-50/152 від 02.12.2016р звільненого від сплати податку і без обмежень (відповідно ст. 43 Закону України "Про статус суддів", без розгляду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2017 року вимогу ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов'язання відповідача зробити перерахунок та виплачувати йому з 1 грудня 2016 року щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці в розмірі 82% суддівської винагороди працюючого судді в розмірі 26000,00 грн., згідно довідки апеляційного суду Запорізької області №07-50/152 від 02.12.2016р звільненого від сплати податку і без обмежень (відповідно ст. 43 Закону України "Про статус суддів", залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про зобов'язання відповідача зробити перерахунок та виплачувати йому з 1 січня 2017 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82 % суддівської винагороди працюючого судді в розмірі 72 000,00 грн., згідно відповіді апеляційного суду Запорізької області № 07-50/2/1 вих. звільненого від сплати податку і без обмежень (відповідно до ст. 43 Закону України «Про статус суддів»); стягнення на його користь з Державного бюджету України судових витрат.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Постановою Верховної Ради України від 22 березня 2001 року, наказом Голови Запорізького обласного суду від 13 квітня 2001 року № 9-к ОСОБА_1 звільнено з посади судді Запорізького обласного суду з 17.04.01 у зв'язку із поданням заяви про відставку.

Наказом голови Апеляційного суду Запорізької області від 14.03.06 № 29-к ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 82% від заробітної плати з 01 березня 2006 року.

Виплату щомісячного довічного грошового утримання позивачеві на час розгляду справи проводить Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя за рахунок коштів Державного бюджету.

Відповідач виплачує з 1 травня 2016 р. ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 82% суддівської винагороди працюючого судді в розмірі 23925,00 грн., згідно довідки апеляційного суду Запорізької області №07-50/34 від 10.05.2016р звільнене від сплати податку і без обмежень, що у грошовому виразі складає 19618,50грн., на підставі постанови Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 19.10.16р.

04.01.2017 р. ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя із заявою про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в зв'язку із збільшенням суддівської винагороди працюючого судді встановленої з 1 січня 2017 року Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII. з 01.01.2017 р. без обмеження граничного розміру щомісячного та неоподаткованого довічного грошового утримання в розмірі 82% грошового утримання працюючого на відповідній посаді судді.

ОСОБА_1 надано розрахунок та відповідь на запит апеляційного суду Запорізької області № 07-50/2/16. (а.с. 10)

Листом Управління ПФ України в Олександрівському районі м Запоріжжя від 18.01.2017 р. № 2 / С-9 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку в січні 2017 р., та відкладено на невизначений час в зв'язку з відсутністю: роз'яснення Міністерства соціальної політики України, щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, відповідного програмного забезпечення та довідки про складові суддівської винагороди. (а.с. 11)

Вказані обставини стали підставою для звернення позивачем з відповідним позовом до суду.

Згідно ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість, якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативні акти не мають зворотної дії.

На підставі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як випливає з ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Норми Конституції.

Згідно з п. п, 1, 2 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах, повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою повноваження надано.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України» (заява №38677/06) зазначено, що відсутність механізму реалізації відповідного законодавчого положення становить втручання у право особи за ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу (рішення у справі "Суханов та Ільченко проти України" (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine), № 68385/10 та 71378/10), від 26.09.2014 р.).

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини суд вважає відмову в перерахуванні позивачеві щомісячного довічного грошового утримання викладену в листі від 18.01.2017 р. № 2 / С-9 із-за відсутності роз'яснення Міністерства соціальної політики України, щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, відповідного програмного забезпечення та довідки про складові суддівської винагороди неправомірною. Тим більш що відповідно до п.45 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII Кабінет міністрів України міністерства та інші центральні органи виконавчої влади зобов'язані до 1січня 2017 р. привести нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ч. 4 ст.142 якого передбачає, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Що стосується твердження відповідача в запереченнях та листі №52/с-9 про те що підстав для перерахування позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 82% так як згідно рішенню Конституційного суду України № 4-рп 2016 періоди навчання та проходження військової служби не зараховуються для розрахунку розміру грошового утримання судді, то воно також є неправомірним.

Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2016 не містить вказівки на те, що Пенсійний фонд України (його територіальні підрозділи), при виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який вийшов у відставку до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, має право перераховувати стаж особи на посаді судді, який був визначений їй відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом

ОСОБА_1 вийшов у відставку в квітні 2001 року у відповідності з діючим на той час законодавством та є суддею апеляційного суду у відставці.

Згідно ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" (в редакції на квітень 2001 року) судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Абзацом другим ч. 4 ст. 43 Закону було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується також час роботи на посадах суддів у судах колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до діючих на час відставки та призначення розміру щомісячного довічного грошового утримання Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту судців" та постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" було визначено що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Конституційний Суд України в Рішенні від 11 жовтня 2005 року №8-рп вказав: ". В Україні як соціальній, правовій державі політика спрямована на створення умов, що забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності його життя і здоров'я, честь і гідність Утвердження і дотримання закріплених в нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов'язком держави Діяльність її правотворчих і правозастосовних органів повинна здійснюватися на принципах справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - .. в встановлених Основним законом України межах і відповідно до закону.

Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України Правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин могли передбачити наслідки своїх дій і бути впевненими в своїх законних очікуваннях, що набуте ними на основі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене ".

На підставі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на положення, зазначені Європейським судом з прав людини у справі «Кечко проти України», поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу N 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатися як «майнові права» і, таким чином, як «власність» для цілей зазначеного положення. Питання, що вимагає визначення, полягає в тому, чи мав згідно обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений 1 статті 1 Протоколу N.

Крім того, отримане під час виходу у відставку в квітні 2001 року право на перерахунок та отримання згідно з приписами ст. 43 Закону України "Про статус суддів" звільненого від сплати податку і без обмежень щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 82% грошового утримання судді працюючого на відповідній посаді підтверджено рішеннями Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.01.2016 року та від 19.10.2016 року. Та не потребує доказуванню в силу ст.72 КАС України.

Аналізуючи вимогу позивача про перерахунок і виплату йому щомісячного довічного грошового утримання відповідно до суддівської винагороди встановленої Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Розділу XII Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII - Закон України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), втратив чинність з 30 вересня 2016 року, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Системний аналіз п. 3 та п.7 Прикінцевих та перехідних положень Розділу XII Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII свідчить про те, що статус, структура, повноваження, порядок роботи апеляційніх судів , права, обов'язки, гарантії суддів цих судів на 1 січня 2017 року визначаються Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII.

Положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами) щодо цих складових діють лише відносно Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України та їх суддів.

Виходячи з викладеного суд вважає, що на позивача розповсюджується дія Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII, в частині прав, обов'язків та гарантій як судді апеляційного суду у відставці, також як і при прийнятті Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), на нього була розповсюджена дія останнього, незалежно від того, що він вийшов у відставку в квітні 2001 року згідно норм Закону України "Про статус суддів".

Згідно ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII із наступними змінами, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років; перебування на адміністративній посаді в суді; науковий ступінь; роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, до базового розміру посадового окладу застосовуються регіональні коефіцієнти.

Відповідно до п. 24 Прикінцевих та перехідних положень Розділу XII Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII базовий оклад судді апеляційного суду становить з 1 січня 2017 року 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Як вбачається з п. 22 Прикінцевих та перехідних положень Розділу XII Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII норми про суддівську винагороду, згідно цього Закону почали діяти з 1 січня 2017 року.

При цьому суд вважає, що приписи п.п. 20 - 25, Прикінцевих та перехідних положень Розділу XII Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII щодо обчислення суддівської винагороди, відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами), не можуть розповсюджуватись на розрахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, так як вони діють тимчасово до проходження всіма суддями, які залишились працювати на 30 вересня 2016 року, кваліфікаційного оцінювання результатом якого є залишення судді на роботі чи його звільнення, жодним чином не впливають на його статус судді у відставці, отриманий в квітні 2001 року, згідно Закону України "Про статус суддів". Крім того, суд враховує, що жодним Законом України не встановлені які небудь обмеження права на обчислення довічного грошового утримання суддів у відставці, які вийшли у відставку згідно Закону України "Про статус суддів" у зв'язку з введенням кваліфікаційного оцінювання або іншими обставинами. Положення абзацу 2 п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Розділу XII Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII стосуються суддів які набувають статус судді у відставці після набрання сили цим Законом.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що з 1січня 2017року відбулось підвищення грошового утримання суддів працюючих на відповідних посадах, що дає право позивачу на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, відповідно до ч.4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII.

Що стосується розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача суд виходить з наступного.

Наказом голови Апеляційного суду Запорізької області від 14.03.06 № 29-к ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 82% від заробітної плати судді.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Проте, суд не має права застосовувати ці положення до позивача так як на час розгляду справи та виникнення спірних правовідносин діє положення абзацу 1 п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Розділу XII Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII, згідно з яким встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. Крім того суд враховує положення ст.ст. 22, 41,58 Конституції України.

Як вбачається з відповіді апеляційного суду Запорізької області №07-50/2/16вих (наданій замість довідки в зв'язку з різною оплатою суддівської винагороди та яка має всі атрибути довідки, яка надається для перерахунку) судова винагорода працюючого судді, який має стаж роботи 21 рік складає 72000 грн.

Що стосується дати, з якої підлягає проведення перерахування, то суд приймає до уваги, що позивач отримує по життєве утримання без обмежень його суми згідно рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2016 року, в період з 1 по 5 січня 2017 року діяла редакція п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Розділу XII Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII, якою максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці був обмеженний 10740 грн. Заперечення відповідача в частині того, що згідно з нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06 2016р. №1402 -VIII перерахунок щомісячного грошового утримання проводиться з першого числа місяця наступного за місяцем в якому змінилися розміри складових суддівської винагороди є хибними, так як така норма в Законі відсутня. За таких обставин суд вважає, що перерахування повинно проводитись з 5 січня 2017р.

Аналізуючи перелічені норми діючого законодавства України, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності УПФУ в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо відмови у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці протиправною; зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 неоподаткованого щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82% грошової винагороди з 01 січня 2017 року виходячи з винагороди судді в розмірі 72000 грн. без обмежень є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 п. 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншої стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються відповідно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 6, 71, 160, 161-163, 183-2 КАС України суд -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці протиправною.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 05 січня 2017 року неоподаткованого щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 82% грошової винагороди, виходячи з винагороди судді в розмірі 72000 грн., без обмежень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Центрального об'єднання управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 коп.).

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

09.06.2017 .