Справа № 233/2676/17
Суддя: Каліуш О. В.
Дата ухвалення: 2017-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Каліуш О. В. , за участі секретаря Франчук А.О., розглянувши у скороченому провадженні у м. Костянтинівка справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради, зобов'язати відповідача здійснити виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік у розмірі 6015 грн., відшкодувати моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послався на те, що у 2017 році відповідачем виплачена йому разова щорічна допомога до 5 травня у розмірі, що не відповідає розміру, встановленому ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Порушення відповідачем його прав, спричинило йому моральну шкоду, яку він оцінює в 50000,00 грн.

Відповідач надав суду письмові заперечення проти позовних вимог ОСОБА_1 в яких зазначив, що разова грошова допомога до 5 травня у 2017 році була виплачена позивачу у розмірі, визначеному постановою КМУ від 05.04.2017 року № 223 в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом 3-ї групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії Є № 030280 від 15 вересня 2014 року (а.с.5).

Відповідно до довідки УСЗН Костянтинівської міської ради № 01-22-2182-08 від 12.06.2017 року ОСОБА_1 як інвалід армії Ш групи у 2017 році отримав разову грошову допомогу до 5 травня за 2017 рік у розмірі 2700,00 гривень через установу ПриватБанку на особистий розрахунковий рахунок, згідно списку від 05.04.2017 року (а.с.15).

Даючи оцінку правомірності дій відповідача щодо виплати позивачу разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2017 рік суд дійшов таких висновків.

Частиною 5 статті 13 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-ХІІІ) передбачалось, що інвалідам війни Ш групи щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі семи мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» частину 5 статті 13 викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».

У подальшому, зміни, внесені підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-VI визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Пунктом 63 Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ (набрав чинності 01 січня 2015 року) розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Ця норма Закону № 79-VІІІ нечинною або неконституційною не визнавалась.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення). Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв'язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, ? за місцем їх проживання) у таких розмірах: інвалідам війни - III групи -2 700 гривень.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

У рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною 1 статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині 3 статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у 2017 році у відповідача не було правових підстав для нарахування щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни Ш групи до 5 травня у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2017 рік нараховано та виплачено позивачу у розмірі 2700,00 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року № 223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», суд вважає, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

Оскільки позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. є похідними від позовних вимог про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, вони задоволенню не підлягають.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. 183-2 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

На постанову до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області може бути подана апеляція протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.В.Каліуш