Справа № 212/353/17-а (2-а/212/73/17)
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
08 червня 2017 рокусправа № 212/353/17-а (2-а/212/73/17)
Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді: Лукманової О.М.
суддів: Божко Л.А. Кругового О.О.
при секретарі: Сонник А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року по справі № 212/353/17-а (2-а/212/73/17) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання призначити пенсію по втраті годувальника,-
в с т а н о в и л а:
У січні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач), в якому просила визнати протиправними дії відповідача у відмові в переведенні її на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язати призначити пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з часу звернення за призначенням пенсії з 11.07.2016 року.
Постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.02.2017 року позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язано Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по втраті годувальника згідно з Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію по втраті годувальника, що призначається членам сімей військовослужбовців, відповідно до ст.37 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з 11 липня 2016 року.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт вказував, що позивач не має права на призначення пенсії по втраті годувальника у порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки померлий не був військовослужбовцем, у період з 05.03.1987 року по 08.05.1987 року ОСОБА_2 перебув на військових зборах та за ним зберігався середній заробіток за основним місцем роботи, на військовій службі як військовослужбовець у період 05.03.1987 року по 08.05.1987 року не перебував.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військовослужбовці - це особи, які проходили військову службу та ті особи, які брали участь у військових зборах як військовозобов`язані, померлий батько ОСОБА_2 перебував на військових зборах та був призваний через військомат, брав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджено свідоцтвом учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та іншими документами, був військовослужбовцем, його захворювання пов`язане з проходженням військової служби, оскільки громадяни із числа військовозобов`язаних, які проходять збори, у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями. Суд першої інстанції вказував, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії в разі втрати годувальника призначаються незалежно від тривалості служби, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Суд першої інстанції зазначав, що відповідно до ст.83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами. Заява була подана позивачкою 11.07.2016 року, недодержання форми, однак форма заяви не може бути підставою для відмови у прийнятті її до розгляду за умови, що така містить усі відомості необхідні для розгляду питання про переведення з одного виду пенсії на інший пенсії згідно з положеннями пенсійного законодавства.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 .
Встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 .
Встановлено, що ОСОБА_2 був направлений на спеціальні збори у військову частину № НОМЕР_3 , та останній знаходився на військових зборах з 05.03.1987 року по 08.05.1987 року по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією військового квитка ОСОБА_2 № НОМЕР_4 та довідкою Жовтнево-Тернівського об`єднаного районного військового комісаріату.
Відповідно до профільного медичного висновку Військово-лікарської комісії південного регіону Міністерства оборони України від 23.06.2016 року № 320 причиною смерті встановлено захворювання, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії від 20.10.2004 року № 4229-8112 ОСОБА_2 мав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 був інвалідом 2 групи, мав пільги, встановлені законодавством України як ветеран війни інвалід війни. Згідно посвідчення серія НОМЕР_6 ОСОБА_2 мав статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Встановлено, що 11.07.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Криворізького північного УПФУ Дніпропетровської області з заявою про переведення її з пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію по втраті годувальника як військовослужбовця.
Встановлено, що з заявою щодо пенсії по втраті годувальника ОСОБА_1 зверталась до Жовтнево-Тернівського об`єднаного районного військового комісаріату. 26.08.2016 року заяву з пакетом документів було перенаправлено до Дніпропетровського обласного військового комісаріату. 16.06.2016 року Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом заяву ОСОБА_2 направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за належністю.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 є студенткою Державного вищого навчального закладу «Криворізький державний педагогічний університет», що підтверджується довідкою від 13.10.2016 року № 16-158.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців (особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають(перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань), працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно примітки до вказаної статті: тут і надалі до військовослужбовців належать, зокрема, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори.
Колегія суддів враховує, що померлий ОСОБА_2 перебував на військових зборах пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, під час перебування на таких зборах він вважався військовослужбовцем як військовозобов`язаний, призваний на військові збори. Експертним висновком встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_2 з захворюванням пов`язаним з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, набутим під час перебування на військових зборах.
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно ст. 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.
Відповідно до ст. 29, ст. 30, ст. 37 вищевказаного Закону, пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті. Право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України і державної пожежної охорони), стажисти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23-річного віку. Пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Матеріалами справи підтверджено, що померлий батько позивачки, перебував на військових зборах як військовослужбовець під час чого отримав захворювання пов`язане з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час звернення у серпні 2016 року до Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області, мала вік менше 23 років, є студенткою учбового закладу. Отже, ОСОБА_1 як дочка померлого військовослужбовця, що помер внаслідок отриманого захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, має право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Посилання відповідача, що заява ОСОБА_1 про переведення з одного виду пенсії на інший не відповідає встановленій формі, є не обґрунтованою. ОСОБА_1 звернулась з відповідною заявою до Жовтнево-Тернівського об`єднаного районного військового комісаріату, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З змісту заяви та доданих до неї документів можливо встановити, що ОСОБА_1 прохала призначити їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід залишити без змін, як таку, що прийнята з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2017 року по справі № 212/353/17-а (2-а/212/73/17) залишити без змін.
Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України відповідно до ст.ст. 211-212 КАС України.
Головуючий: О.М. Лукманова
Суддя: Л.А. Божко
Суддя: О.О. Круговий