Справа № 2-а-176/10/1570
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2012-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2012 р.Справа № 2-а-176/10/1570

Категорія:Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Потапчук В.О.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів в Одеській області, третя особа: ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів в Одеській області про визнання незаконним та скасування наказу в.о. начальника Одеської обласної державної інспекції з контролю якості лікарських засобів ОСОБА_3 за № 135-к від 07 грудня 2009 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності і застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани відносно ОСОБА_2

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2011 року відмовлено повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, згідно якої просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов повністю, посилаючись при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони до були сповіщені належним чином по час і місце судового розгляду справи, про що є докази в матеріалах справи: ОСОБА_2, Державна інспекція з контролю якості лікарських засобів в Одеській області та ОСОБА_3 - сповіщені згідно поштових повідомлень (а.с.217, 218, 219), представники до суду не прибули та причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів з огляду на зазначене, а також враховуючи те що в матеріалах справи достатньо доказів, дійшла висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає її без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції ухвалене рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач перебував на державнійслужбі на посаді завідувача сектору правової та кадрової роботи Одеської обласної державної інспекції з контролю якості лікарських засобів відповідно до наказу №68-к від 15.07.2009 р. 03.11.2009 р. Одеською обласною державною інспекцією з контролю якості лікарських засобів прийнято наказ №124-к від 03.11.2009 р. про проведення службового розслідування відносно державного службовця, завідуючого сектором правової та кадрової роботи ОСОБА_2 у строк з 03.11.2009 р. по 10.11.2009 р. у зв'язку з порушенням ним п.2 ст.5 Закону України «Про державну службу».

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до акту службового розслідування, затвердженого в.о. начальника Одеської обласної державної інспекції з контролю якості лікарських засобів ОСОБА_3 12.11.2009 р., 02.11.2009 р. у приміщенні Одеської обласної державної інспекції з контролю якості лікарських засобів, першим заступником інспекції ОСОБА_4 було проведено робочу нараду, у ході якої ОСОБА_2 повів себе некоректно, висловлював неповагу до ОСОБА_4 та назвав його «брехуном». ОСОБА_2 у ході проведення службового розслідування, відмовився від надання будь-яких пояснень з цього приводу.

Згідно наказу в.о. начальника Одеської обласної державної інспекції з контролю якості лікарських засобів від 07.12.2009р. №135-п про притягнення до дисциплінарної відповідальності - завідуючому сектору правової та кадрової роботи ОСОБА_2 у в'язку з порушенням етики поведінки державного службовця, що виразилося у нешанобливому ставленні до керівника - ОСОБА_4 та недотримання високої культури спілкування оголошено догану (а.с.7). При цьому, згідно доповідної записки заступника начальника Одеської обласної інспекції контролю якості лікарських засобів ОСОБА_3 від 02.11.2009р. у приміщенні інспекції у період проведення наради ОСОБА_2 допустив неетичне висловлювання на адресу ОСОБА_4, назвавши його «брехуном»у присутності колективу.

Колегія суддів дослідивши обставини справи, вважає за необхідне наголосити на матеріалах справи, а саме: згідно доповідної записки зав. сектору забезпечення документообігу та архівних справ ОСОБА_5 від 02.11.2009р. - 02.11.2009р. у приміщенні Одеської обласної інспекції контролю якості лікарських засобів ОСОБА_2 в присутності колективу інспекції назвав в.о. начальника інспекції ОСОБА_4- «брехуном»(а.с.29); відповідно до заяви начальника МТС ОСОБА_6 - 02.11.2009р. під час наради ОСОБА_2 вів себе некоректно, а саме сварився на адресу керівника та стукав руками по столу, (а.с.27).

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було допитано у якості свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12

Але колегія суддів критично ставиться до показань зазначених вище свідків, які були надані під час судового засідання суду першої інстанції. Оскільки деякі з них пояснили, що були присутні в під час наради, яку проводив ОСОБА_4 та на якій ОСОБА_2 вів себе некоректно, а саме назвав ОСОБА_4 «брехуном», а деякі із свідків пояснили, що під час наради ОСОБА_2 вів себе коректно та відповідно не називав ОСОБА_4 «брехуном»та взагалі характеризували позивача як тактичну та врівноважену людину.

Щодо апеляційних доводів про те, що наказ про проведення службового розслідування видавався саме ОСОБА_4 з яким у позивача виникли неприязливі відносини, - слід зазначити, що вказана апелянтом обставина не спростовує обставин встановлених актом службового розслідування та не вказує на неповноту встановлених фактів або порушення законодавства при проведенні такого службового розслідування.

Апеляційні доводи про порушену кримінальну справу відносно ОСОБА_4 та посилання на притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за корупційні діяння колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки зазначені обставини не стосується цієї справи та не впливають на вирішення спірного питання по суті спору.

Згідно з приписами ст. 5 Закону України «Про державну службу»від 16.12.1993 року встановлено, що державний службовець повинен сумлінно виконувати свої службові обов'язки; шанобливо ставитися до громадян, керівників, співробітників, дотримуватися високої культури спілкування; не допускати дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам державної служби чи негативно вплинути на репутацію державного службовця.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну службу»державні службовці мають право на повагу особистої гідності, справедливе і шанобливе ставлення до себе з боку керівників, співробітників і громадян.

Приписами п.п.1, 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну службу»передбачено, що основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина.

Згідно ч. 1 Постанови КМ України № 950 від 13.06.2000 р. «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування стосовно державних службовців»(у редакції чинній на час проведення службового розслідування та застосування дисциплінарного стягнення до позивача) відповідно до цього Порядку стосовно державних службовців може бути проведено службове розслідування: у разі невиконання або неналежного виконання ними службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян; у разі недодержання ними законодавства про державну службу, про боротьбу з корупцією, порушення етики поведінки; на вимогу державного службовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.11.2009 р. було складено акт відмови від надання пояснень ОСОБА_2, щодо недодержання ним етики поведінки державного службовця, при проведенні 02.11.2009 р. робочої наради Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів в Одеській області (а.с.29).

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про державну службу»визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, пов'язаних з проходженням державної служби, а також за вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює. До службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Щодо посилання апелянта на порушення відповідачем встановленого п.10 Постанови КМ України № 950 десятиденного строку прийняття рішення з дати надходження акта службового розслідування, - слід зазначити, що з актом службового розслідування ОСОБА_2 ознайомлений 07.12.2009р., що пов'язано з перебуванням його на лікарняному з 13.11.2009 р. по 05.12.2009 р., тобто у перший робочий день після виходу з лікарняного (а.с.76,184-185) Наказ про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності прийнято 07.12.2009 р.

З приводу апеляційних доводів про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8,- слід зазначити, що зазначені особи є працівниками відокремленого підрозділу Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів в м. Ізмаїл та апелянтом не надано і в матеріалах справи не міститься доказів того, що вони були присутні під час відповідної наради.

Апелянтом не обґрунтовано в скарзі не зазначено відповідних посилань, в чому полягає невірність застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права; необґрунтовано в чому полягає неповнота дослідження фактів або невідповідність висновків суду

обставинам справи. Таким чином, вимоги про скасування постанови суду правильно винесеної по суті спору є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування; Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Отже, апелянт не довів суду належними доказами відповідні обставини, якими апелянт обґрунтовує заявлені позовні вимоги.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують обставин встановлених по справі та не впливають на результат вирішення спірного питання по суті справи.

Оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 200 КАС України приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду без змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2011 року - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 липня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів в Одеській області, третя особа: ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування наказу без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання чинності безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: /ОСОБА_13/

Суддя: /ОСОБА_14/

Суддя: /ОСОБА_1/