Справа № 814/188/17
Суддя: Князєв В.С.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв

31 травня 2017 року Справа № 814/188/17

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Князєва В.С., за участю секретаря судового засідання Западнюк К.С.,

позивача: ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Руснакової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, 57156
доГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001
провизнання протиправним та скасування наказу від 23.01.2017р. № 44 б/с, поновлення на посаді позивача, зобов'язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 23.01.2017 року № 44 б/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника УКР ГУНП області капітана поліції ОСОБА_1»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 30.01.2017 року та № 22 о/с в частині звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_1;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного Управління Національної поліції Миколаївської області;

- зобовязати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 всі види грошового забезпечення (в тому числі премію) за час вимушеного прогулу з 30.01.2017 року по день поновлення на роботі;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області внести виправлення до трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 щодо його звільнення.

В обгрунтування своїх вимог позивач заначив, що накази від 23.01.2017 року № 44 о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника УКР ГУНП області капітана поліції ОСОБА_1» та від 30.01.2017 року та № 22 о/с в частині звільнення зі служби капітана поліції ОСОБА_1 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а отже позивач повинен бути поновлений на посаді.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечував та зазначив, що оскаржувані накази узгоджуються з вимогами законодавства і прийняті відповідно до обставин справи, отже є правомірним.

В судовому засіданні представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

Позивач з 07.11.2015 року працював на посаді оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю при Управлінні карного розшуку ГУНП Миколаївської області.

28.12.2016 року близько 03:30 год. позивач керував транспортним засобом «Ситроен» н/з НОМЕР_1 та був зупинений працівниками патрульної поліції. Під час зупинки працівники поліції запропонували позивачу надати документи на право керування вказаним автомобілем та пройти тест алкотестером «Драгер». У позивача на момент зупинки були відсутні документи на транспортний засіб та посвідчення водія, та він відмовився пройти тест на стан сп'яніння. За вказані порушення відносно позивача працівниками патрульної поліції були складені протоколи про порушення правил дорожнього руху.

Так, було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння), та за ч. 1 ст. 126 КпАП (за керування транспортним засобом без необхідних реєстраційних документів, посвідчення водія та полісу страхування).

В подальшому постановою інспектора патрульної поліції від 28.12.2016 року №АР759771 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом за відсутності необхідних документів за частиною 1 статті 126 КУпАП і застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень.

Позивачем штраф в сумі 425 гривень було сплачено за квитанцією від 04.01.2017 року.

Що стосується справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп'яніння, то вона була в подальшому розглянута Заводським районним судом м.Миколаєва, який своєю постановою від 18.01.2017 року провадження у справі закрив у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

За даними фактами відповідачем було проведено службове розслідування та складено висновок службового розслідування від 21.01.2017 року.

В зазначеному висновку встановлені вищезазначені обставини, а також крім цього зазначається, що позивач під час його зупинки працівниками патрульної поліції назвався видуманим ім'ям, а його особистість було встановлено лише після його доставки до відділення поліції. У висновку службового розслідування констатовано, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, який виразився в порушення ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 року щодо сприяння у зміцненні службової дисципліні, забезпеченні законності та статутного порядку, виявлення поваги до колег по службі; порушенні ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», щодо неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції; порушенні п. 2.1, п. 2.9 Правил дорожнього руху України щодо відмови пройти медичний огляд на стан сп'яніння та керування транспортним засобом без посвідчення водія та реєстраційного талону на нього; негідної поведінки у позаслужбовий час, зокрема приниження гідності працівника поліції.

Вказаним висновком було рекомендовано звільнити позивача зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію України».

Наказом відповідача від 23.01.2017 року № 44 о/с за вчинення перелічених вище дисциплінарних порушень позивача було звільнено зі служби в поліції за п.6 частини 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію України».

Наказом відповідача від 30.01.2017 року № 22 о/с у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення позивача було звільнено зі служби з поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію України».

Так, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію України», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Судом встановлено, що на час вчинення позивачем описаних вище дій, так само і на час розгляду справи Дисциплінарний статут Національної поліції України законодавцем не прийнято, відповідний нормативний акт відсутній. Однак в силу приписів п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію» наразі продовжує своє застосування до вказаних відносин Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22.02.2006 року (далі - Дисциплінарний статут).

Статтями 1, 7 Дисциплінарного статуту визначені загальні вимоги щодо службової дисципліни поліцейських. У висновку службового розслідування та у наказі про звільнення позивача з посиланням на ці статті Дисциплінарного статуту стверджується про недотримання позивачем вимог сприяння у зміцненні службової дисципліні, забезпеченні законності та статутного порядку, виявлення поваги до колег по службі.

Статтею 18 Закону «Про національну поліцію України» передбачено, що Поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції. У висновку службового розслідування та у наказі про звільнення позивача з посиланням на цю статтю закону родиться висновок про недотримання ним нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції.

Також у висновку службового розслідування та у наказі про звільнення позивача йдеться про негідну поведінку у позаслужбовий час, приниження гідності працівника поліції.

Аналізуючи правильність кваліфікації дій позивача суд відзначає таке. Вказані дії позивачем було вчинено у позаслужбовий час, тому суд не погоджується з кваліфікацією об'єктивної сторони дисциплінарного порушення позивача в частині того, що своїми діями він недотримувався зміцненню службової дисципліни, статутного порядку та не виявляв поваги до колег по службі, а також не дотримувався нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції.

Що стосується забезпечення законності, то дійсно, ця вимога була позивачем порушена, оскільки він допустив порушення правил дорожнього руху, яке виразилося у керування транспортним засобом за відсутності передбачених законом документів. В той же час працівник поліції своєю бездоганною поведінкою та беззаперечним поважним ставленням до законності повинен і у позаслужбовий час сприяти зміцненню законності та слугувати взірцем законослухняності. Ця вимога позивачем була недотримана, і в цій частині дії позивача були вірно кваліфіковано відповідачем як дисциплінарний проступок.

Що стосується неповаги до колег по службі, приниження гідності працівника поліції, то допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 (патрульний поліцейський, який зупинив та притягнув до адміністративної відповідальності позивача) показав, що неповаги до колег по службі під час зупинки та складення протоколів позивач не виявляв. Свідок також не підтвердив будь-яких фактів приниження гідності працівників поліції під час оформлення даного інциденту, крім того пояснив, що позивач під час зупинки транспортного засобу не називався чужим іменем, а назвався власним іменем.

Іншій свідок вказаної події - патрульний поліцейський ОСОБА_5 на неодноразові виклики до суду, адресовані за місцем служби, в судове засідання не з'явився, відповідач не забезпечив явку цього працівника поліції. Суд не може взяти до уваги в якості доказів письмові пояснення цієї особи щодо того, що позивач під час зупинки називався чужим іменем, оскільки ці пояснення отримані не в процесуальному порядку, за межами судового розгляду справи, пояснення дані вищестоящій щодо свідка посадовій особі, що може свідчити про їх необ'єктивність, та суперечать показанням свідка, допитаного в судовому засіданні. До того ж, навіть у цих поясненнях не зазначено про факти неповаги з боку позивача до колег чи приниження їх гідності.

Отже в судовому засіданні не підтвердилися факти неповаги з боку позивача до колег чи приниження їх гідності, як про це йдеться у висновку службового розслідування та наказі про звільнення позивача.

У висновку службового розслідування також в якості об'єктивної сторони дисциплінарного проступку зазначається про порушення позивачем п. 2.1, п. 2.9 Правил дорожнього руху України щодо відмови пройти медичний огляд на стан сп'яніння та керування транспортним засобом без посвідчення водія та реєстраційного талону на нього.

Що стосується відмови пройти медичний огляд на стан сп'яніння, то оцінка даним обставинам була дана у відповідному рішенні Заводським районним судом м.Миколаєва, який своєю постановою від 18.01.2017 року провадження у справ закрив у зв'язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення. За наявності такого рішення суду кваліфікувати ці дії ще додатково як дисциплінарний проступок є юридично помилковим, оскільки вказані дії повністю охоплюються складом правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, та відповідним компетентним органом - судом - було розглянути цю юридичну справу з її закриттям через реабілітуючи підстави.

Що стосується факту керування транспортним засобом без відповідних передбачених законом документів, то в цій частині позивач свою вину визнав, був притягнутий до адміністративної відповідальності, до нього було застосоване відповідне стягнення, яке ним повністю виконане.

Як вже зазначалося вище, факт такого правопорушення дійсно свідчить про неповагу до законності з боку позивача і є дисциплінарним порушенням поліцейського, та в цій частині суд погоджується з кваліфікацією, зазначеною у висновку дисциплінарного розслідування та у наказі про звільнення позивача.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана;4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

В наказі про звільнення позивача відповідачем не вмотивовано, чому за вказане порушення необхідно застосувати крайній вид стягнення у вигляді звільнення за служби, і чому неможливо застосувати всі інші менш суворі стягнення, або чому такі стягнення не досягнуть необхідного виховного та дисциплінуючого результату.

Як вбачається із матеріалів службового розслідування та матеріалів адміністративної справи, позивач за місцем служби характеризується виключно позитивно, за час служби у поліції попередніх дисциплінарних стягнень не мав, неодноразово відзначався різними дисциплінарними заохоченнями, в тому числі у 2016 році наказом Міністра внутрішніх справ України нагороджений медаллю - «10 років сумлінної служби».

За таких умов не можна вважати законним наказ про застосування до відповідача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, а відповідно і наказ про звільнення позивача. Відповідно позивач має бути поновлений на посаді та на його користь необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, а тому позов в цій частині слід задовольнити.

Вимоги позивача про зобов'язання відповідача внести виправлення до трудової книжки позивача є юридично зайвими, оскільки охоплюються процедурою поновлення на посаді, а тому окремо задоволенню не підлягають.

При цьому також не підлягають задоволенню вимоги про поновлення на посаді позивача з дня його звільнення, оскільки за рішенням суду працівник поновлюється на роботі лише з моменту винесення рішення суду, а за попередній період отримує компенсацію за час вимушеного прогулу.

В частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць постанова підлягає негайному виконанню на підставі статті 256 Кодексу адміністративного судочинства.

Середній заробіток суд розраховує на підставі довідки про грошове утримання позивача від 03.05.2017 року, відповідно до якої середньомісячне грошове забезпечення позивача становить 15127,71 грн. (а.с. 124).

Згідно п. 9 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за неповний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Сума середнього заробітку, який належить стягнути з відповідача складає 41369,99 грн. (за січень 2017 року - 488,00 грн. (15127,71 грн./31 день х 1 день); за лютий 2017 року - 10805,50 грн (15127,71 грн./28 днів х 20 днів), за березень 2017 року - 10735,80 грн. (15127,71 грн./31 день х 22 дні), за квітень 2017 року - 9580,88 грн. (15127,71 грн./30 днів х 19 днів; за травень 2017 року - 9759,81 грн). Без врахування середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 15127,71 грн., стягненню підлягають 26242,28 грн.

Згідно зі ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 23.01.2017 року № 44 о/с про притягнення до дисциплінарної відповідальності капітана поліції ОСОБА_1.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 30.01.2017 року № 22 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

4. Поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за час вимушеного прогулу з 31.01.2017 року до дати винесення судового рішення у розмірі 26242,28 грн. без відрахування податків та зборів та без врахування стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 15127,71 грн. без відрахування податків та зборів.

6. Допустити постанову до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

7. Допустити постанову до негайного виконання в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 15127,71 грн. без відрахування податків та зборів.

8. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення/отримання постанови, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили постанови за наслідками апеляційного провадження.

Порядок та строки апеляційного оскарження визначені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Князєв В.С.

Постанова оформлена у відповідності до ст. 163 КАС України

та підписана суддею 06 червня 2017 року.