Справа № 333/856/17
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 червня 2017 року м. Київ К/800/18194/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 24 березня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до молодшого інспектора взводу супроводження Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого сержанта поліції Поліщука Дмитра Ігоровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до Комунарського районного суду міста Запоріжжя з вказаним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії АР №925741 від 16 лютого 2017 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

Постановою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 24 березня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просив їх скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

За змістом статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (зокрема порушення частини першої статті 121-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення наведено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Так, частиною 2 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до частини 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (частина 5 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов'язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за №1408/27853).

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121 1, 121 2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Частиною 1 статті 121-2 Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачено, Перевезення водіями транспортних засобів, що працюють у режимі маршрутних таксі, пасажирів понад максимальну кількість, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, а також перевезення водіями транспортних засобів, що здійснюють міжміські чи міжнародні перевезення, пасажирів, кількість яких перевищує кількість місць для сидіння, передбачену технічною характеристикою транспортного засобу або визначену в реєстраційних документах на цей транспортний засіб, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, судами встановлено, що 16 лютого 2017 року о 17 год. 50 хв. на а.д.Харків-Сімферополь, 288 км., ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом Mersedes Benz (автобус), державний реєстраційний номер НОМЕР_1, перевозив в маршрутному таксі більшу кількість пасажирів, ніж передбачено технічними характеристиками заводу-виробника транспортного засобу, чим порушив п.21.1 ПДР, в зв'язку з чим молодшим інспектором взводу супроводження Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшим сержантом поліції Поліщуком Д.І. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №925741, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.; при цьому, як встановлено судами та не заперечувалось позивачем, останній факт порушення ч.1 ст.121-2 КУпАП, а саме перевезення ним в маршрутному таксі більшу кількість пасажирів, ніж передбачено технічними характеристиками транспортного засобу, визнає.

Отже, з огляду на наведені обставини та законодавчі приписи, виходячи з того, що ОСОБА_2 було вчинено адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачене частиною 1 статті 121-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про правомірність винесення поліцейським спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу; відповідач є уповноваженим працівником підрозділу Національної поліції, який має право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення від імені органів Національної поліції.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За змістом статті 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У пункті 10 постанови серії АР №925741 від 16 лютого 2017 року, а саме в графі копію постанови отримано (підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності) стоїть підпис позивача, при цьому, будь-яких зауважень чи незгоди з винесеною постановою, ним (ОСОБА_1В.) у зазначеній постанові не вказано.

Отже, підсумовуючи наведене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення від 16 лютого 2017 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, молодший інспектор взводу супроводження ГУ НП в Запорізькій області старший сержант поліції Поліщук Д.І. діяв на підставі та у межах наданих йому повноважень.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами попередніх інстанцій рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на постанову Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 24 березня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до молодшого інспектора взводу супроводження Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого сержанта поліції Поліщука Дмитра Ігоровича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник