Справа № 813/446/15
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 року м. Київ К/800/53589/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого: Маринчак Н.Є.,

Суддів: Бившевої Л.І., Вербицької О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області

на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року

у справі №813/446/15 (876/5092/15)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сокме» (надалі - ТОВ «Сокме»)

до Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (наділі - Сокальська ОДПІ)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

ТОВ «Сокме» звернулось до Львівського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Сокальської ОДПІ від 14.08.2014 року № та від 13.11.2014 року №.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.04.2015 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2015 року, позовні вимоги задоволено.

Не погодившись з висновками судів попередніх інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій, посилаючись на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції, ухвали суду апеляційної інстанції та прийняття у справі нового рішення про повну відмову в задоволенні позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, Сокальською ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «Сокме» від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту з податку на додану вартість за листопад - грудень 2013 року та січень - травень 2014 року, наслідки якої оформлено актом від 22.07.2014 року №391/13-29-15-00/32051454.

Перевіркою встановлено порушення позивачем пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14, п. 189.4 ст. 189, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у зв'язку з неправомірним формуванням податкового кредиту з податку на додану вартість за операціями з передачі (поставки) будівельних матеріалів та підрядних робіт Житлово-будівельним кооперативом «Монастирський» на підставі договору доручення від 20.02.2009 року №1.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган посилався на те, що ЖБК «Монастирський» не є прибутковою організацією, придбавав будівельні матеріали та підрядні роботи за рахунок коштів, що надходили у вигляді пайових, цільових та членських внесків, що виключає право ТОВ «Сокме» на податковий кредит за вказаними операціями.

Крім того, Сокальська ОДПІ дійшла висновку про недотримання платником пп. 4.6.7 п. 4.6 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25.11.2011 року №1492 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), з огляду на безпідставне неврахування при формуванні показників податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2014 року висновку, викладеного в акті документальної виїзної позапланової перевірки від 24.10.2013 року №639/22-00/32051454, та прийнятого на його підставі податкового повідомлення-рішення від 11.11.2013 року № про зменшення розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 1131298,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.08.2014 року №, згідно з яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 1579514,94 грн.

За наслідками адміністративного оскарження, назване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а також додатково зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 1131298,00 грн., що стало підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення від 13.11.2014 року №.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодилась колегія апеляційного суду, цілком правильно та обґрунтовано виходив з наступного.

Відповідно до п. 189.4 ст. 189 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Дата збільшення податкових зобов'язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198 цього Кодексу.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту у відповідності з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Тобто базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються в межах, зокрема, договору доручення, є вартість постачання цих товарів/послуг, визначена виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін. Дата збільшення податкових зобов'язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах такого договору, визначається за загальновстановленими правилами.

При цьому слід враховувати, що згідно із ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на формування даних податкового обліку є факт реального здійснення операцій з придбання активів з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування, судові інстанції встановили, що між ТОВ «Сокме» та ЖБК «Монастирський» укладено договір доручення від 20.02.2009 року №1, за умовами якого ЖБК «Монастирський» як повірений зобов'язався виконати юридичні дії з організації будівництва житлового кварталу забудови в м. Червонограді, а довіритель (позивач) виплатити контрагенту винагороду. Відповідно до укладеного договору повірений має право використовувати власні кошти для покриття витрат, пов'язаних з виконанням зобов'язань; він веде бухгалтерський облік (на позабалансових рахунках) та податковий облік об'єктів закупівлі. В свою чергу, в позивача при придбанні повіреним товарів, робіт, послуг на виконання договору доручення право на податковий кредит не виникає; право на податковий кредит він отримує при передачі ЖБК «Монастирський» усього одержаного за договором доручення.

За наслідками придбання товарів, робіт, послуг на виконання розглядуваного договору доручення ЖБК «Монастирський» як платник податку на додану вартість набув право на податковий кредит. Після виконання повіреним зобов'язань за договором доручення (вчинення юридичних дій з організації будівництва житлового кварталу забудови) ним повернуто все отримане за договором (матеріали (роботи, послуги)) позивачу. Таке постачання є об'єктом оподаткування податком на додану вартість згідно з пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України.

На підтвердження реального характеру оспорюваних господарських операцій ТОВ «Сокме» долучено до матеріалів справи належним чином оформлені копії: повідомлень повіреного про виконання договору доручення від 20.02.2009 року; актів приймання-передачі від 16.12.2013 року №1, від 16.12.2013 року №2 та від 16.12.2013 року №3; податкових накладних від 16.12.2013 року №1, від 16.12.2013 року №2 та від 16.12.2013 року №3. На виконання договору доручення позивачем виплачено ЖБК «Монастирський» винагороду за платіжним дорученням від 07.03.2014 року №375 та оформлено податкову накладну від 06.03.2014 року №1.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Більш того, судами з'ясовано, що правомірність діяльності ЖБК «Монастирський», у тому числі щодо виконання зобов'язань за спірним договором доручення, підтверджено обставинами, встановленими постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.11.2013 року у справі №813/5433/13-а, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.05.2014 року.

При наданні оцінки правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 13.11.2014 року № слід враховувати положення п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з яким з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Як з'ясовано судовими інстанціями, податкове повідомлення-рішення від 11.11.2013 року № про зменшення ТОВ «Сокме» розміру від'ємного значення суми податку на додану вартість на 1131298,00 грн. оскаржено позивачем в судовому порядку. На час формування показників податкової звітності з податку на додану вартість за травень 2014 року зазначене зменшення не набуло статусу узгодженого, а тому й не підлягало коригуванню в податковій декларації.

За наведених обставин та з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог та визнання протиправними й скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків судових інстанцій.

З огляду на викладене, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Приймаючи до уваги те, що сплату судового збору ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.12.2015 року відстрочено до ухвалення судового рішення по суті, несплачена сума судового збору підлягає стягненню.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2015 року - залишити без змін.

Стягнути із Сокальської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області судовий збір у сумі 5846,40 грн. (п'ять тисяч вісімсот сорок шість гривень 40 коп.) до спеціального фонду Державного бюджету України (отримувач УДКCУ у Печерському районі, рахунок отримувача 0007, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38004897, код банку отримувача 820019, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходу бюджету 22030105 «Судовий збір (Вищий адміністративний суд України, 075)».

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: ___________________ Н.Є. Маринчак

Судді: ___________________ Л.І. Бившева

___________________ О.В. Вербицька