Справа № 810/106/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Щавінський В.Р. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року Справа № 810/106/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Печерського П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач-1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (далі - відповідач-2) про:

- визнання бездіяльності та дій Уповноваженої особи протиправними;

- зобов'язання Уповноваженої особи включити позивача до першої черги кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський», внести в списки на виплату, виплатити належні кошти в сумі 23321,29 грн. та завершити операцію з надходження коштів до постачальника в сумі 9000,00 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, так як, на її думку, оскаржувана постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.04.2016 р. між ПАТ «Банк Михайлівський» та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір № 8901 про відкриття та обслуговування поточного рахунку і підписано заяву-приєднання про відкриття карткового рахунку від 18.04.2016 р. № 980-018-000002259 в ПАТ «Банк Михайлівський».

23.05.2016 р. позивачем на її рахунок № НОМЕР_1 було перераховано кошти в розмірі 16950,00 грн.

Цього ж дня, у касі відділення Банку їй було видано лише 1000,00 грн. із зазначеної суми коштів. У видачі решти - відмовлено.

23.05.2016 р. позивач звернулася до начальника Білоцерківського відділення ПАТ «Банк Михайлівський» Кондратенка О.М. із заявами, які були зареєстровані банком за вх. №№ 27/19-23-10, 27/19-23-11 від 23.05.2016 р. про виконання платіжних доручень від 23.05.2016 р. №№ 5, 6, 7, видачу коштів в розмірі 16950,00 грн. та 6422,14 грн.

Станом на момент вчинення вищезазначеної операції та звернення позивача до начальника відділення Банку Уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк Михайлівський» не приступила до виконання своїх обов'язків.

23.05.2016 р. правлінням НБУ було прийнято рішення № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних».

На підставі зазначеної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 р. № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та від 13.06.2016 р. № 991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з якими 23.05.2016 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Ю.П. від 24.05.2016 р. № 27/1 було створено Комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

06.06.2016 р. позивач звернулася до Тимчасового адміністратора ПАТ «Банк Михайлівській» Ірклієнка Ю.П. з вимогою щодо повернення належних їй коштів.

Листом від 08.07.2016 р. № 21-29395/16 Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивача було повідомлено про віднесення ПАТ «Банк Михайлівській» до категорії неплатоспроможних та запровадження Тимчасової адміністрації, під час якої не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів Банку, а також про те, що в разі прийняття НБУ рішення про ліквідацію Банку задоволення вимог кредиторів здійснюватиметься в порядку черговості, згідно зі ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в разі подання відповідної заяви кредитором Банку.

12.07.2016 р. правлінням НБУ прийнято постанову № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 р. № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Юрія Петровича строком на 2 роки з 13.07.2016 р. по 12.07.2018 р.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Ю.П. від 13.07.2016 р. № 2 продовжено роботу Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними на строк 6 місяців з дня початку ліквідаційної процедури ПАТ «Банк Михайлівський».

22.07.2016 р. позивач звернулася зі скаргою до начальника управління внутрішнього контролю ФГВФО, в якій просила провести внутрішню перевірку діяльності Уповноваженої особи Ірклієнка Ю.П. з питань щодо повернення коштів з її рахунку.

11.08.2016 р. позивач звернулася до Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Ю.П. з кредитною вимогою, в якій просила включити її до 1-ї черги кредиторів Банку.

За результатами розгляду вказаної заяви кредиторські вимоги позивача були акцептовані та віднесені до 7-ї черги кредиторів ПАТ «Банк Михайлівський».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 р. № 1702 Уповноваженою призначено особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та делеговано всі повноваження ліквідатора банку Волкову Олександру Юрійовичу з 05.09.2016 р.

06.09.2016 р. позивач звернулася до Уповноваженої особи з вимогою про видачу належних їй коштів.

Крім того, 06.09.2016 р. позивач звернулася до директора Департаменту розслідування протиправних діянь ФГВФО зі скаргою на бездіяльність та перевищення службових обов'язків Уповноваженою особою по її справі про повернення коштів з її поточного рахунку.

Листом від 13.09.2016 р. Уповноважена особа повідомила позивача про те, що задоволення вимог кредиторів Банку здійснюється у порядку черговості, відповідно до законодавства.

06.10.2016 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом № 30-40657/16 повідомив позивача про віднесення ПАТ «Банк Михайлівській» до категорії неплатоспроможних та запровадження Тимчасової адміністрації, під час якої не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів Банку, а також про те, що в разі прийняття НБУ рішення про ліквідацію Банку задоволення вимог кредиторів здійснюватиметься в порядку черговості, згідно зі ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в разі подання відповідної заяви кредитором Банку.

23.11.2016 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом № 30-44853/16 повідомив позивача про те, що виплата коштів, які надійшли на рахунок ФОП ОСОБА_2 23.05.2016 р. в розмірі 16950,00 грн., будуть здійснені в порядку, передбаченому ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

07.12.2016 р. позивач звернулася до Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. про виплату належних їй коштів в розмірі 16950,00 грн. та 4952,00 грн.

09.12.2016 р. позивач повторно звернулася до Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. з вимогою про виплату належних їй коштів.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідачів щодо включення її до 7-ї черги кредиторів Банку та бездіяльність щодо не включення до 1-ї черги, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Уповноваженою особою було акцептовано кредиторські вимоги позивача і її включено до реєстру вимог кредиторів в порядку, визначеному законодавством, а також з того, що завершення переказу грошових коштів після ліквідації Банку є неможливим.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 р. № 4452-VI у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 4452-VI), «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 р. № 2346-III (далі - Закон № 2346-III), Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 р. № 2 (далі - Положення № 2).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Пунктом 2.1 Положення № 2 передбачено, що виведення неплатоспроможного банку з ринку - заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним із способів, визначених статтею 39 цього Закону.

У ч. 1, 2, 5, 6 ст. 36 Закону № 4452-VI закріплено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. У разі ухилення від виконання зазначених обов'язків винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку);

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Частиною 5 статті 45 Закону № 4452-VI встановлено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування кредитори мають право заявити Фонду/уповноваженій особі Фонду гарантування про свої вимоги до банку.

Згідно зі ст. 49 Закону № 4452-VI Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

Фонд зобов'язаний у 60-денний строк з дня початку процедури ліквідації банку надіслати повідомлення всім клієнтам, які користуються послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення. Матеріальні цінності, що перебували на відповідальному зберіганні банку і не були вилучені власниками в зазначений у повідомленні строк, вважаються фондами, на які не можуть претендувати кредитори банку. Такі цінності переходять у розпорядження Фонду для повернення законним власникам.

Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

У ч. 1 ст. 52 Закону № 4452-VI кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов'язаних із консолідованим продажем активів Фондом;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов'язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано;

7) вимоги інших вкладників, які не є пов'язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов'язаними особами банку;

8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов'язаними особами банку;

10) вимоги за субординованим боргом.

Відповідно до п. 21.1 ст. 21, п.п. 1.30, 1.35 ст. 1, п.п. 22.1, 22.3, 22.4, 22.9 ст. 22, п. 30.1 ст. 30 Закону № 2346-III ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа.

Розрахунковим є документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача.

Одним із видів розрахункових документів є платіжне доручення, що містить доручення платника банку або іншій установі - члену платіжної системи, що його обслуговує, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Розрахункові документи, за винятком платіжної вимоги - доручення, мають подаватися ініціатором до банку, що його обслуговує. При використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Системний аналіз правових норм надає підстави стверджувати, що законодавством регламентовано чіткий і послідовний порядок задоволення вимог кредиторів неплатоспроможного банку, зокрема шляхом включення їх до відповідної черги в порядку ст. 52 Закону № 4452-VI .

Разом з тим, як було правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ФОП ОСОБА_2 було реалізовано її право на звернення до Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» з кредиторськими вимогами до Банку і такі вимоги були акцептовані та включені до 7-ї черги кредиторів, у відповідності до вимог законодавства.

При цьому, доводи апелянта про те, що заявлені нею як ФОП кредиторські вимоги до ПАТ «Банк Михайлівський» підлягають включенню до 1-ї черги кредиторів Банку, тобто як зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, оскільки, кошти на рахунку у цьому Банку були їй потрібні для лікування і реабілітації батька та матері, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства з наступних підстав.

Так, пункт 1 частини 1 статті 52 Закону № 4452-VI, на який посилається апелянт, врегульовує першочергове відшкодування кредиторських вимог, що виникли із зобов'язальних правовідносин між кредитором і Банком внаслідок факту заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян.

Однак, в даному випадку такі правові підстави відсутні і обставини щодо стану здоров'я батька та мати позивача не є юридичними фактами у розумінні вказаної правової норми.

З огляду на це, колегія суддів вважає, що у відповідачів не було достатніх та необхідних правових підстав для включення кредиторських вимог позивача до першої черги.

Посилання апелянта на п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону № 4452-VI апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, частиною 1 та пунктом 5 частини 6 статті 36 Закону № 4452-VI визначено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виконання операцій з виплати переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Згідно з п. 2.1 Положення № 2 виведення неплатоспроможного банку з ринку - це заходи, які здійснює Фонд стосовно банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, щодо виведення його з ринку одним зі способів, визначених статтею 39 Закону.

У ч. 2 ст. 39 Закону № 4452-VI закріплено, що У плані врегулювання на підставі оцінки фінансового і майнового стану банку визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із таких способів: 1) ліквідація банку з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб у порядку, встановленому цим Законом; 2) ліквідація банку з відчуженням у процесі ліквідації всіх або частини його активів і зобов'язань на користь приймаючого банку; 3) відчуження всіх або частини активів і зобов'язань неплатоспроможного банку на користь приймаючого банку з відкликанням банківської ліцензії неплатоспроможного банку та подальшою його ліквідацією; 4) створення та продаж інвестору перехідного банку з передачею йому активів і зобов'язань неплатоспроможного банку і подальшою ліквідацією неплатоспроможного банку; 5) продаж неплатоспроможного банку інвестору.

Таким чином, умовою для застосування положень вказаної правової норм є надходження коштів на рахунок саме з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку, тобто у контексіт спірних правовідносин у даній адміністративній справі - з дня початку процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський», тобто з 13.07.2016 р. /Т.1 а.с.212/.

Отже, на операції позивача, вчинені 23.05.2016 р. положення п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону № 4452-VI не розповсюджуються.

Крім того, обставини, на які посилається апелянт також й не є правовою підставою для включення її кредиторських вимог до 1-ї черги.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що у межах даного адміністративного спору позивачем обрано спосіб захисту її порушеного права шляхом включення її вимог до 1-ї черги кредиторів та звершення переказу коштів за платіжним дорученням і заявлені відповідні позовні вимоги через протиправність дій і бездіяльності відповідачів.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у своєму адміністративному позові ОСОБА_2 також просила зобов'язати Уповноважену особу завершити операції з надходження коштів до постачальників у розмірі 9000,00 грн.

Разом з тим, системний аналіз вищевикладених положень Законів №№ 4452-VI, 2346-III дозволяє стверджувати, що проведення банківських операцій, про які просить позивач, у ході процедури ліквідації Банку, після відкликання банківської ліцензії є неможливим і всі вимоги кредиторів банку задовольняються у відповідності до процедур, регламентованих Законом № 4452-VI.ї

Більш того, апеляційний суд встановив, що транзакція з переказу позивачем її постачальникам коштів у розмірі 9000,00 грн. не була виконана банком і ці кошти залишилися на поточному рахунку позивача /Т.1 а.с.214-223/.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, судом першої інстанції було повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Київського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 14 червня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Кобаль М.І.

Карпушова О.В.