Справа № 2-а-10046/10
Суддя: Ярмоленко В. В.
Дата ухвалення: 2010-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2010 р. м.Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Ярмоленка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження у м. Коростені адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації про стягнення недовиплачених коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2010 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що вона є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, віднесеному до зони радіоактивного забруднення, а тому відповідно до Закону України від 28.02.1991 року № 796 - XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи /далі Закон № 796 - XII/, має право на щомісячну грошову допомогу у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва. Однак, всупереч згаданому Закону вказані виплати проводились без застосування кратності до встановленого розміру мінімальної заробітної плати, а в твердих сумах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року, /далі «Постанова № 836»/ тому позивач вважає своє право порушеним та просить стягнути з управління праці та соціального захисту населення Коростенської райдержадміністрації недовиплачені кошти, передбачені ст.ст. 37 Закону № 796-Х1І в розмірі 7611,6 грн. за період з 01.01.2007 року по 01.01.2010 року.

Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заперечення, в якому позов не визнає.

Судом встановлено, що позивач має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи З категорії. Відповідно до ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання щомісячної грошової допомоги в звязку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва в розмірі 40% мінімальної заробітної плати як особа, що працює на території радіоактивного забруднення.

Проте в спірний період часу ці доплати та допомоги виплачувались частково, у фіксованому розмірі, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не в кратному відношенні до мінімальної зарплати.

Згідно п. 2 «Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 року № 936 розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються в числі інших управління праці та соціального захисту населення виконкомів міських Рад. Виплата компенсацій та допомог певних видів, в т.ч. і передбачених ст. ст. 37, 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи працюючим і непрацюючим громадянам та пенсіонерам проводиться центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управліннями праці та соціального захисту населення районних (міських) держадміністрацій, виконкомів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації. Правовідносини між сторонами виникли з дня набрання чинності вищевказаної постанови.

Таким чином, управління праці та соціального захисту населення Коростенської райдержадміністрації є належним відповідачем по справі. В порушення вимог ст. 71 КАС України останній не довів належними доказами факти відсутності фінансування та видатків Державного Бюджету України, що направляються управлінням Міністерства праці і соціального захисту населення для реалізації виплат потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи за ст.ст. 37, 39, 51 Закону № 796 - XII. Згідно вказаної норми Закону обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладено на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, доказів правомірності своїх дій відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядил визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності і них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд вирішує справи на підставі Конституції та закон в України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радо с України.

Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що у разі невідповідності нормативно-правового ак е Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість яких надаї j Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має і юридичну силу.

Оскільки Верховна Рада України і Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішені цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконни і нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме статті Закон, України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильське' катастрофи», а не вказана Постанова КМУ.

В силу ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод, інтересів особи на день звернення позивача до суду встановлювався річний строк, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав свобод чи інтересів.

Порушення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративног э

позову.

Виходячи з цього судовому захисту підлягають позовні вимоги за період з 20.04.2009 року п ) 01.01.2010 року.

Разом з тим, обираючи спосіб захисту порушеного права позивача суд керується п.2 ч.2 ст.16 ! КАС України та зобовязує відповідача вчинити певні дії, а саме нарахувати та виплатити позивач;/ невиплачену частину допомоги.

Керуючись ст.ст. 37,39 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 11, 94, 100, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Коростенської районно державної адміністрації перерахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу в звязку:- обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва відповідно до вимог ст. 37 Закону Україні «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»Я. період з 20.04.2009 року по 01.01.2010 року.

В решті позовних вимог відмовити за пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Від сплати судових витрат сторони звільнити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом десяти днів здші" проголошення.

Суддя :