Справа № 2-а/1570/3452/11
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2012 р.Справа № 2-а/1570/3452/11

Категорія:8.1.1Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою юридичної компанії «Юніком-Південь» дочірнього підприємства на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2011 року у справі за позовом юридичної компанії «Юніком-Південь»дочірнього підприємства до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про визнання незаконним та скасування рішення, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 компанія «Юніком-Південь» дочірнє підприємство звернувся до суду з зазначеним позовом про визнання незаконними та скасування рішення ДПІ у київському районі м. Одеси №11336/15-02/111 від 19.04.2011 року; зобовязання відновити позивачу реєстрацію платника податку на додану вартість та зареєструвати позивача платником податку на додану вартість.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував, що оскаржуване рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси №11336/15-02/111 від 19.04.2011 року є незаконним, так як підстави для анулювання реєстрації платника податку шляхом виключення з реєстру платників податків, передбачені абз. «и»п. 184.1 ст. 184 ПК України, на позивача не поширюються. У 2007 році юридична компанія «Юніком-Південь»дочірнє підприємство було зареєстровано платником податку на додану вартість згідно з п. 2.1 ст. 2, п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість», тобто в обовязковому порядку, не у добровільному. Враховуючи, що закріплена в абз. «и»п. 184.1 ст. 184 ПК України норма поширюється на платників податків, які були зареєстровані добровільно, позивач вважає анулювання реєстрації платника податку на додану вартість такою, що вчинена з порушенням вказаної норми, у звязку з чим звернувся у суд з даним позовом.

Представник відповідача заявлені вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову вказуючи, що за результатом проведеного ДПІ у Київському районі м. Одеси аналізу податкових звітів юридичної компанії «Юніком-Південь»дочірнє підприємство було встановлено, що підприємством протягом останніх дванадцяти податкових місяців надавалися декларації з податку на додану вартість з показником, де загальний обсяг постачання склав 223 475 грн., з яких обсяг постачання не платникам ПДВ склав 195 653 грн., тобто 87,6% від загального обсягу постачання. Зазначене згідно з абз. «и»п. 184.1 ст. 184 ПК України є підставою для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість та, в силу п. 184.2 ст. 184 ПК України, може бути здійснено за самостійним рішенням відповідного органу державної податкової служби.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2011 року в задоволенні позову юридичної компанії «Юніком-Південь»дочірнє підприємство відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням юридична компанія «Юніком-Південь»дочірнє підприємство звернулось з апеляційною скаргою на зазначену постанову, просить її скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю. Апелянт вважає оскаржену постанову необґрунтованою та такою, що прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, постанова містить недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими.

Апелянт вважає хибним висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 компанія «Юніком-Південь»дочірнє підприємство при перереєстрації у звязку зі зміною місцезнаходження була зареєстрована як платник податку на додану вартість. Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість», в редакції, яка діяла на момент перереєстрації, такої підстави, як анулювання свідоцтва на підставі перереєстрації у звязку із місцезнаходженням відсутні. Тобто ОСОБА_2 компанія «Юніком-Південь»дочірнє підприємство не була зареєстрована за новою заявою та підстави реєстрації залишились торгівля за готівкові кошти. Позивач був вимушений змінити лише свідоцтво, про що свідчить незмінність індивідуального податкового номеру. У звязку з тим, що позивачу не потрібна реєстрація як платника податку на додану вартість на підставі, які визначені в Податковому кодексі, то зберігаються первинні підстави для його реєстрації.

Також апелянт посилається на те, що жодного доказу, який би вказував на те, що позивач був добровільно зареєстрований як платник податку на додану вартість, відповідачем надано не було. При цьому зазначає, що позивачем були надані всі документи, які свідчать про обовязковість порядку його реєстрації.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, про те про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що юридична компанія «Юніком-Південь»дочірнє підприємство була зареєстрована виконавчим комітетом Приморської ради народних депутатів 25 лютого 1994 року. В подальшому, а саме 22 квітня 2004 року, була перереєстрована виконавчим комітетом Одеської міської ради за №2002781.

Позивачем здійснювалась підприємницька діяльність з торгівлі за готівкові кошти. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість №2246509, що було видано у звязку з перереєстрацією замість свідоцтва №22461369, юридична компанія «Юніком-Південь»дочірнє підприємство була зареєстрована платником податку на додану вартість. У звязку зі зміною адміністративного району компанія перейшла на облік до ДПІ у Київському районі м. Одеси від СДПІ у Приморському районі м. Одеси з 01 січня 2005 року. Комісією ДПІ у Київському районі м. Одеси було встановлено, що обсяг постачання товарів платником податку іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців (з березня 2010 року по березень 2011 року) сукупно становить менше 50 відсотків загального постачання, що в силу абз. «и»п. 184.1 ст. 184 Податкового кодексу України є підставою для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість. Представником позивача при розгляді справи даний факт не заперечувався.

На підставі вказаних обставин ДПІ у Київському районі м. Одеси було прийнято рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість юридичної компанії «Юніком-Південь»дочірнє підприємство № 11336/15-02/111 від 19.04.2011 року.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Як на підставу заявлених позовних вимог позивач посилається на той факт, що юридична компанія «Юніком-Південь»дочірнє підприємство була зареєстрована платником податку на додану вартість в обовязковому порядку, внаслідок чого положення абз. «и»п. 184.1 ст. 184 ПК України не може бути підставою для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, так як це положення поширюється виключно на платників податків, що були зареєстровані добровільно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про хибність та безпідставність зазначених доводів позивача з таких підстав.

ОСОБА_2 компанія «Юніком-Південь»дочірнє підприємство була зареєстрована як платник податку на додану вартість на підставі Закону України «Про податок на додану вартість».

Згідно до положень п. 9.3 ст. 9 Закону України «Про податок на додану вартість»субєкти підприємницької діяльності, що створюються після набрання чинності цим Законом, незалежно від виду діяльності і запланованих обсягів операцій з продажу товарів (робіт, послуг) та діючи особи, що підпадають під визначення ст. 2 цього Закону, зобовязані зареєструватись як платники податку за місцем їх знаходження в податковому органі. Форма заяви про реєстрацію встановлюється центральним податковим органом України. Якщо особа, що не підпадає під визначення п. 2.1 як платник податку, в звязку з обсягами оподатковуваних операцій з продажу товарів (робіт, послуг) меншими, ніж 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вважає за доцільне зареєструватись як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою.

За визначенням п. 2.1 ст. 2 зазначеного Закону діюча особа, це особа, обсяг операцій з продажу товарів (робіт, послуг) якої протягом будь-якого періоду з останніх двадцяти календарних місяців перевищував 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Прикінцевими положеннями Податкового кодексу України від 02.12.2010 року передбачено, що він набирає чинності з 01.01.2011 року, при цьому Закону України «Про податок на додану вартість»втрачає чинність.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Тобто, дія нормативно-правового акту в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, що вбачається з Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1/99-рп.

Посилання апелянта на те, що йому не потрібна реєстрація як платника податку на додану вартість на підставах, які визначені в Податковому кодексі і зберігаються первинні підстави для його реєстрації є необґрунтованими та безпідставними. Так, з набранням чинності Податковим кодексом України були змінені вимоги щодо обовязкової реєстрації осіб як платників податку на додану вартість.

Згідно з п. 181.1 ст. 181 ПК України у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної компютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300 000 грн. (без урахування податку на додану вартість), така особа зобовязана зареєструватися як платник податку в органі державної податкової служби за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених ст. 183 ПК України, крім особи, яка є платником єдиного податку.

Положеннями ст. 182 ПК України визначено, що якщо особа, яка провадить оподатковувані операції і відповідно до п. 181.1 ст. 181 ПК України не є платником податку у звязку з тим, що обсяги оподатковуваних операцій є меншими від встановленої зазначеною статтею суми та обсяги постачання товарів/послуг іншим платникам податку за останні 12 календарних місяців сукупно становлять не менше 50 відсотків загального обсягу постачання, вважає за доцільне добровільно зареєструватися як платник податку, така реєстрація здійснюється за її заявою.

Для прийняття рішення щодо добровільної реєстрації особи платником податку на додану вартість така особа має бути зареєстрована в органах реєстрації субєктом господарювання не менше ніж 12 календарних місяців та обсяги постачання товарів/послуг іншим платникам податку такою особою, яка подала заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість, за останні 12 календарних місяців сукупно повинні становити не менше 50 відсотків загального обсягу постачання. Невиконання зазначеної вимоги є підставою для виключення з реєстру платників податку на додану вартість відповідно до літ. «и»п. 184.1 ст. 184 ПК України.

Згідно до вимог п. 184.2 ст. 184 ПК України анулювання реєстрації на підставі, визначеній у пп. «а»п. 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у пп. «б»-«и»п. 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішення відповідного органу державної податкової служби. Свідоцтво про реєстрацію платника податку вважається анульованим з дати анулювання реєстрації платника податку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для цілей літ. «и» п. 184.1 ст. 184 ПК України під особами, які зареєстровані платниками податку у добровільному порядку, слід розуміти тих осіб, які відповідають встановленим ст. 182 ПК України вимогам.

В звязку з цим колегія суддів не приймає посилання апелянта на факт реєстрації компанії в обовязковому порядку за правилами Закону України «Про податок на додану вартість»як на підставу для скасування рішення ДПІ про анулювання реєстрації платника податку, так як вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

При винесенні оскаржуваного рішення ДПІ у Київському районі м. Одеси діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу юридичної компанії «Юніком-Південь»дочірнього підприємства залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький