Справа № 813/1971/16
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5267/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді: Сапіги В.П.,
суддів: Кухтея Р.В., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними і скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказів: Північного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 19.04.16р. № 69-ОС По особовому складу, в частині припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби старшого лейтенанта ОСОБА_1 (П-006305), начальника відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 III категорії (тип Б) 6 прикордонного загону (І категорії), без права носіння військової форми одягу; ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.16р. № 109-ос По особовому складу в частині виключення зі списків особового складу та зняття з усіх видів забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_1 (П-006305); Луцького прикордонного загону від 16.03.16р. № 134-КП Про підсумки оперативно-службової діяльності в період з 09.03.16р. по 16.03.16р., в частині оголошення догани начальнику відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 старшому лейтенанту ОСОБА_1 (П-006935).
Одночасно позивча просить зобов`язати Північне регіональне управління (І категорії) ДПС України поновити старшого лейтенанта ОСОБА_1 на посаді начальника відділу прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 III категорії (тип Б) Луцького прикордонного загону або, за його згодою, на іншій, рівній з попередньою посаді та поновити у списках особового складу та всіх видів забезпечення та стягнути з Північного регіонального управління (І категорії) ДПС України на користь ОСОБА_1 грошове та матеріальне забезпечення за час вимушеного прогулу.
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2017 року задоволено позовні вимоги.
Не погоджуючись з прийнятою постановою, Луцький прикордонний загін Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з положень ч. 1 ст. 195 КАС України, згідно з яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Стаття 8 Конституції України встановлює, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закон та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Правовий порядок в Україні, за визначенням ст. 19 Конституції України, ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України). Кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.12.2012р. між ОСОБА_1 та ректором Національної академії Державної прикордонної служби України імені Б. Хмельницького генерал-лейтенантом ОСОБА_2 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі.
При цьому ОСОБА_1 з 21.06.2013 проходив військову службу на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » III категорії (тип В) Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України у військовому званні старший лейтенант (звання присвоєно 22.06.2015).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковника ОСОБА_3 від 22.01.2016 № 100 «Про результати службового розслідування» за незадовільну організацію прикордонного контролю в пункті пропуску для автомобільного сполучення «Прикладники» ОСОБА_1 оголошено догану.
Оскаржуваним наказом начальника Луцького прикордонного загону від 16.03.2016 № 134 «Про підсумки оперативно-службової діяльності в період з 09.03.2016 по 16.03.2016», за порушення вимог наказу начальника Луцького прикордонного загону від 17.12.2015 №56 т-од «Про оперативно-службову діяльність у 2016 році» начальнику відділу прикордонної служби «Вичівка» старшому лейтенанту ОСОБА_1 оголошено догану.
29.03.2016р. начальником 6 прикордонного Волинського загону полковником ОСОБА_3 , у зв`язку з накладенням протягом року на позивача двох дисциплінарних стягнень (догани оголошеної наказом начальника загону від 22.01.2016р. №100-аг та догани, оголошеної наказом начальника загону від 29.03.2016р. № 134), внесено подання про звільнення позивача з військової служби у відповідності до пункту 284 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі.
Актом від 29.03.2016р. про відмову від підпису документів щодо звільнення з військової служби у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту стверджується, що ОСОБА_1 ознайомився з поданням на звільнення та аркушем бесіди, однак від їх підпису відмовився.
Рішенням атестаційної комісії Північного регіонального управління ДПС України, оформленим протоколом № 11 від 18.04.2016, ОСОБА_1 рекомендовано звільнити з займаної посади у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту.
Наказом начальника Північного регіонального управління від 19.04.2016 № 69-ОС «По особовому складу» припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби ОСОБА_1 за пунктом «и» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) частини 6 із застосуванням частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (на підставі подання та рішення атестаційної комісії).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.05.2016 № 109-ос «По особовому складу» позивача виключено із списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення.
Сторони не заперечують тієї обставини, що фактично підставою для звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас стала наявність у позивача на момент внесення подання про звільнення з військової служби двох дисциплінарних стягнень у вигляді догани.
Позивачем, зокрема оскаржується і наказ начальника Луцького прикордонного загону від 16.03.16р. № 134-КП «Про підсумки оперативно-службової діяльності в період з 09.03.16р. по 16.03.16р.», в частині оголошення ОСОБА_1 письмової догани, який послужив прийняттю в подальшому оскаржуваних наказів від 19.04.2016р. та 17.05.2016р.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 дійшов висновку, що Луцьким прикордонним загоном не обґрунтовано належними та допустимими доказами наявності достатніх підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани та дотримання процедури накладення такого стягнення.
Колегія погоджується з таким висновком суду, звертаючи увагу на наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно з ч.4 ст.2 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII одним із видів військової служби є військова служба за контрактом осіб рядового, сержантського і старшинського складу.
Правові основи організації та діяльності Державної прикордонної служби України, її загальну структуру, чисельність, функції, та повноваження відповідно до Конституції України визначено Законом України від 03.04.2003 №661-IV «Про Державну прикордонну службу України» (зі змінами та доповненнями) відповідно до ст.1 якого на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» прикордонний загін є основною оперативно-службовою ланкою Державної прикордонної служби України, на яку покладаються охорона певної ділянки державного кордону самостійно чи у взаємодії з іншими органами охорони державного кордону та Морською охороною, забезпечення дотримання режиму державного кордону і прикордонного режиму, а також здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів. До складу прикордонного загону можуть входити прикордонні комендатури, відділи прикордонної служби, прикордонні застави, контрольно-пропускні пункти, відділення прикордонного контролю.
При цьому загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (зі змінами та доповненнями), дія якого, у тому числі, поширюється на Державну прикордонну службу України.
Згідно з преамбулою, Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу. Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, внутрішні війська Міністерства внутрішніх справ України, війська Цивільної оборони України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту.
Пунктами 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (зі змінами та доповненнями), визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, (далі-Дисциплінарний статут).
Пунктом 45 Дисциплінарного статуту від 24.03.1999 №551-XIV передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Згідно з ст. 68 Дисциплінарного статуту від 24.03.1999 №551-XIV на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження у посаді. е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту від 24.03.1999 №551-XIV на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини
Частиною другою ст. 86 Дисциплінарного статуту від 24.03.1999 №551-XIV визначено, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Статтею 87 Дисциплінарного статуту від 24.03.1999 №551-XIV передбачено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення.
Сторона відповідача не заперечує тієї обставини, що перед винесенням наказу № 134-КП від 16.03.2016 про накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді догани службове розслідування не проводилось та письмові пояснення у позивача не відбирались.
Статтею 284 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі передбачено, що військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.
Відповідно до ст. 98 Дисциплінарного статуту під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Згідно з наказом № 134-КП від 16.03.2016 підставою для накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення було порушення ним вимог наказу начальника Луцького прикордонного загону від 17.12.2015 №56 т-од «Про оперативно-службову діяльність у 2016 році». Водночас, в наказі не вказано в чому саме полягають такі порушення.
Аналізуючи оскаржуваний наказ, колегія суддів дійшла висновку, що при обранні позивачу такого заходу стягнення як догана, відповідачем-2 не було в достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяння шкоди та обставини, за яких було вчинені виявлені порушення. Також не було відібрано пояснень позивача щодо виявлених порушень для повного, всебічного та об`єктивного розгляду дисциплінарного проступку.
Таким чином, однією із обставин, які потрібно довести при здійсненні дисциплінарного проступку, також є вина працівника в невиконанні або неналежному виконанні покладених на нього службових обов`язків.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на принцип презумпції невинуватості, який діє в трудовому праві. Тобто працівника не можна притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.
Суть порушення позивачем військової дисципліни викладена лише в службовій записці заступника начальника штабу - начальника відділу прикордонного контролю штабу підполковника ОСОБА_4 від 15.03.2016, копія якої долучена до матеріалів справи.
Зі змісту вказаної службової записки слідує, що за результатами аналізу прийнятих рішень начальниками відділів прикордонної служби та виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 на охорону державного кордону в пунктах пропуску у лютому 2016 року встановлено, що у вказаний період на відділах прикордонної служби мали місце не виконання окремих заходів по охороні державного кордону, зокрема, начальник ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » очолював зміну прикордонних нарядів в пункті пропуску «Прикладники» один раз протягом двох годин. Тоді як, відповідно до наказу від 17.12.2015 №56т-од «Про оперативно-службову діяльність у 2016 році» повинен був очолювати зміну прикордонних нарядів у пункті пропуску не менше 1 разу на місяць на весь період несення служби зміною прикордонних нарядів.
У зв`язку з виявленням такого порушення на ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » начальнику Луцького прикордонного загону рекомендовано притягнути до дисциплінарної відповідальності начальника ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_1 та першого заступника начальника ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_1 » старшого лейтенанта ОСОБА_5 .
Позивач стверджує і цього не заперечує сторона відповідача, що зі змістом службової записки та підставами притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ознайомлено не було, жодних пояснень з приводу вказаних в службовій записці порушень від позивача ніхто не вимагав, відтак командиром при накладенні дисциплінарного стягнення не було враховано характер проступку та ступінь вини позивача.
Про суть порушення військової дисципліни як стверджує позивач йому стало відомо лише в судовому засіданні. Вказане, на його думку, свідчить про відсутність фактичних підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.
Щодо твердження апелянта про те, що начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 стало відомо про вчинення позивачем правопорушення 15.03.2016 р. саме з службової записки складеної заступником начальника штабу-начальником відділу прикордонного контролю штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , то суд з цим не може погодитись, оскільки за представленою відповідачем світлокопією службової записки, що знаходиться в матеріалах справи на ар. 197 слідує, що така зареєстрована за вхідним №3322 лише 17.03.2016р., а саме на наступний день після винесення відповідачем оскаржуваного наказу.
Тому суд вважає, що суперечливим є твердження апелянта в тій частині, що відповідачем-2 дотримано вимог ст. 87 Дисциплінарного статуту від 24.03.1999 №551-XIV при прийнятті оскаржуваного наказу.
Надаючи оцінку вказаним обставинам суд враховує те, що наказ № 134-КП від 16.03.2016 доводився до підрозділів телеграмою від 21.03.2016, проте в цій телеграмі був відсутній запис про оголошення догани позивачу. Вказано лише про притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_5 .
Відповідачами не надано суду доказів доведення до відома позивача суті порушення ним військової дисципліни при оголошенні йому стягнення.
Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідно до ч. 2ст. 71 КАС України відповідач не довів суду належними та допустимими доказами факт порушення позивачем військової дисципліни як об`єктивної сторони дисциплінарного проступку.
За таких обставин, колегія суддів вважає неправомірним застосування до позивача заходів дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оскільки відповідач не довів обґрунтовано належними та допустимими доказами наявності достатніх підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та дотримання процедури накладення такого стягнення, а тому наказ № 134-КП від 16.03.2016 є протиправним та підлягає скасуванню.
Одночасно необхідно погодитись з висновком суду першої інстанції в тій частині, що похідними є прийняті на підставі наказу № 134-КП від 16.03.2016 р. накази про припинення контракту, звільнення ОСОБА_1 з військової служби та виключення його зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з 17.05.2016 р., які також є протиправними та підлягають скасуванню.
Окрім цього Північним регіональним управлінням Державної прикордонної служби України не подано апеляційної скарги на постанову Львівського окружного суду Львівської області від 15.03.2017р., а апелянт Луцький прикордонний загін не наділений такими повноваженнями.
Статтею 13 "Право на ефективний засіб юридичного захисту" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
У постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року в справі № 816/1229/14, поміж іншого, вказано, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Отож, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, має бути адекватним наявним обставинам.
Відтак, суд першої інстанції з метою повного захисту позивача, аналізуючи положення ст. 43 Конституції України обґрунтовано дає підстави для висновку, що за змістом п.п. 298 та 299 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України військовослужбовець підлягає поновленню на посаді, яку він обіймав до звільнення чи рівнозначній посаді, у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, встановленого законом, а тому правомірно зобов`язав поновити старшого лейтенанта ОСОБА_1 на посаді начальника відділу прикордонної служби «Вичівка» ІІІ категорії (тип Б) Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби та поновити у списках особового складу та всіх видів забезпечення з 18.05.2016.
Також колегія суддів вважає, що реалізуючи вимоги ч.2 ст.235 КЗпП України суд першої інстанції у відповідності до Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року стягнув з Північного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 32443,07 грн грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанова суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.
Керуючись ст. 160 ч.3, ст.ст.195, 196, ст. 198, ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2017р.у справі №813/1971/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя В. П. Сапіга
судді І. М. Обрізко
Р. В. Кухтей

Повний текс виготовлено 13.06.2017р.