Справа № 236/1169/17
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шаньшина М.В.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року справа №236/1169/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Сухарька М.Г.

при секретарі судового засідання Борисова А.А.,

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_3

відповідач: Давиденко В.М. (за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому провадженні провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Красний Лиман Донецької області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 травня 2017 року по справі №236/1169/17 (головуючий І інстанції Шаньшина М.В.) за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Красний Лиман Донецької області про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Красний Лиман Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення №07 від 04.04.2017 року щодо відмови у призначені пенсії за вислугу років; зобов'язання призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за вислугу років, на підставі ст..86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, починаючи з 31.03.2017 року та виходячи з розміру 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 травня 2017 року позовні вимоги задоволені, визнано протиправним та скасовано рішення №07 від 04.04.2017 року, щодо відмови у призначені пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру»; зобов'язано призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за вислугу років відповідно до ст..86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, починаючи з 31.03.2017 року та виходячи з розміру 60 % від суми заробітної плати.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що судом першої інстанції не було враховано те, що з 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIIІ від 02.03.2015 , пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються,зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». До 1 червня 2015р. відповідного закону, що стосувався б усіх видів пенсійного забезпечення осіб, у тому числі спеціальних пенсій не прийнято, а тому відсутні підстави для призначення позивачеві пенсії згідно до вимог Закону України «Про прокуратуру»

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач працює в органах прокуратури України з 29.12.2000 року, станом на 31.03.2017 року має загальну вислугу років 23 роки 23 дні.

Позивач 31.03.2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно з Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII.

Рішенням від 04.04.2017 року № 07 відповідачем було відмовлено в призначенні позивачеві пенсії згідно з Законом України «Про прокуратуру», оскільки з 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України № 213-VIIІ від 02.03.2015 року, пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Згідно ч.1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року N1697-VII (далі Закон N 1697-VII), який набрав чинності 15.07.2015р., прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (ч.2 ст.86 Закону).

За приписами ч.8 цієї статті право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров'я, у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв'язку із скороченням кількості прокурорів, у зв'язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування.

З 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIIІ від 02.03.2015 (далі - Закон № 213-VIIІ), пунктом 5 Прикінцевих положень якого передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

На час прийняття та набрання чинності Закону № 213-VIII, а також на час вступу в дію пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII, тобто станом на 01 червня 2015 року, діяв Закон України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, яким серед іншого регулювалося питання пенсійного та соціального забезпечення прокурорів (стаття 50-1).

Згідно із ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про безпідставне поширення відповідачем норм пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII на Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII, який набрав чинності після набрання чинності Законом № 213-VIII та після настання умов для реалізації пункту 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII.

Як вбачається з матеріалів справи, на дату звернення з заявою про призначення пенсії за вислугою років позивач працював в органах прокуратури та мав достатній стаж для призначення пенсії у відповідності до вимог ст.86 Закону України «Про прокуратуру», а тому судом першої інстанції правомірно задоволено позов.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Красний Лиман Донецької області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 травня 2017 року по справі №236/1169/17 - залишити без задоволення.

Постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 11 травня 2017 року по справі №236/1169/17 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 14 червня 2017 року.

Ухвала у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 15 червня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А.Блохін

М.Г.Сухарьок