Справа № 810/1225/17
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1225/17

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

26 травня 2017 року № 810/1225/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення пені з Державного бюджету України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “Васт-Транс” з позовом до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про стягнення з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Васт-Транс” пені на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України у загальному розмірі 8522,38 грн.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 04.05.2017 відкрито провадження у справі №810/1225/17, витребувано докази по справі від сторін, закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

26.04.2017 представником позивача через канцелярію суду було подано клопотання №98 від 25.04.2017 про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, до якого було додано документальні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

В обґрунтування доводів вказаного клопотання позивач зазначив, що бюджетна заборгованість за лютий 2012 року була перерахована на рахунок позивача лише 28.03.2017 та відповідне триваюче правопорушення з боку Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області припинилось лише через чотири роки і сім місяців.

Позивач також зазначив, що згідно листа ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області №2339/10-13-09-02 від 28.08.2015 було повідомлено про вилучення податкової звітності позивача за період 2010-2012 роки, аналогічно у листі Міністерства доходів і зборів України №9989/6/99-99-15-01-01-15 від 29.08.2013 про розгляд листа від 02.08.2013 №456, відповіді Прокуратури Київської області №07/1-2373вих-13 від 18.09.2013, листі Слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області від 01.03.2016 вих. №600/10-13-09-02.

Зі змісту вищевказаних звернень та отриманих відповідей, як зазначив позивач, вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Васт-Транс” неодноразово зверталося до податкових органів із заявами щодо питання про відшкодування сум бюджетного відшкодування з урахуванням пені, у тому числі за лютий 2012 року, тобто намагалось захистити своє порушене право у позасудовому порядку.

Проте, позивач повідомив, що отримані листи не містять чітких відповідей на питання про проведення камеральної перевірки податкової декларації за відповідний період та причин невідшкодування суми податку з бюджету, що своєю чергою зумовило подальше листування позивача з податковим органом.

Присутній у судовому засіданні 22.05.2017 представник Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області вирішення питання щодо клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску звернення до суду поважними залишив на розсуд суду.

Розглядаючи клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість встановлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 99 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними, зокрема, частинами четвертою та п’ятою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приписами норми статті 102 Податкового кодексу України врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов'язань, які становлять 1095 днів.

Положеннями пункту 102.5 статті 102 Податкового кодексу України передбачено, що заяви про повернення надміру сплаченого грошового зобов'язання або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Таким чином для звернення до адміністративного суду з позовом про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість та пені з Державного бюджету України встановлюється спеціальний строк звернення з позовом до суду, який становить 1095 днів з дня виникнення права позивача на отримання суми бюджетного відшкодування.

Згідно з пунктом 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Відповідно до 200.10 статті 200 Податкового кодексу України протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

З матеріалів справи слідує, що податкова декларація з податку на додану вартість за лютий 2012 року подана до ДПІ 20.03.2012, що і є граничним терміном її отримання.

Орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету (п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 200.13 ст. 200 Податкового кодексу України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу. Відтак, з урахуванням строків, передбачених положеннями пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, в які мала бути проведена камеральна перевірка податкової декларації з ПДВ за лютий 2012 року та надання після закінчення перевірки висновку органу Державної казначейської служби України із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету суд зазначає, що право на звернення до суду із позовом про стягнення суми бюджетного відшкодування за податковою декларацією за лютий 2012 року виникло у позивача з 04.05.2012 за умови проведення камеральної перевірки податкової декларації за лютий 2012 року, що є беззаперечною підставою у разі відсутності порушень у поданій податковій декларації для складання відповідного висновку.

Згідно з п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Позивач у позові просить стягнути пеню на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України у розмірі 8522,38 грн., з яких пеня за період з 04.05.2012 по 10.06.2013 складає 4289,79 грн.

З огляду на вищевикладене перебіг строку звернення до суду з адміністративним позовом про стягнення пені за період з 04.05.2012 по 10.06.2013 у розмірі 4289,79 грн. починається з 04.05.2012, у зв'язку з чим позивачем пропущено строк звернення до суду у цій частині з 04.05.2012 по 10.06.2013.

Суд звертає увагу, що позивач із даною позовною заявою звернувся до суду 30.03.2017, що підтверджується відтиском штемпеля канцелярії Київського окружного адміністративного суду №1266/17 на позовній заяві ТОВ "Васт-Транс".

Таким чином суд зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про стягнення пені за період з 04.05.2012 по 10.06.2013.

Відповідно до частини першої статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Принцип юридичної визначеності та “право на суд” заявника, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 і полягає в тому, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним та підлягає дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, й щодо строків звернення до суду за захистом порушеного права. Норми, що регулюють строки подачі адміністративного позову, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту, в тому числі й у разі наявності певних обставин, які зумовили порушення встановлених процесуальних строків.

Така позиція була зазначена Європейським судом з прав людини у справі “Пономарьов проти України” від 03.04.2008.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі Bellet v. France зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У той же час, як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у теорії адміністративного права триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання суб'єктом установлених законодавством вимог. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обов’язок, або виконує його не повністю чи неналежним чином.

Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Такі дії/бездіяльність безперервно порушують закон протягом певного часу.

Суд зазначає, що протиправні діяння відповідача - 1 класифікуються як триваюче правопорушення у формі бездіяльності, оскільки сума бюджетного відшкодування з ПДВ згідно податкової декларації за лютий 2012 року позивачу була відшкодована лише 28.03.2017, відповідачем жодних чітких пояснень на неодноразові звернення позивача з приводу проведення камеральної перевірки податкової декларації з ПДВ позивача за лютий 2012 року та вчинених дій з метою повернення суми податку з бюджету чи відмови позивачу в отриманні такого бюджетного відшкодування не було надано.

Аналізуючи у сукупності вищевикладене та з метою недопущення обмеження права позивача на судовий захист, суд визнає поважними причини пропуску строку на звернення до суду з позовом про стягнення пені за період з 04.05.2012 по 10.06.2013, оскільки позивачем було вжито заходи досудового врегулювання спору, однак такі заходи виявились безрезультатними.

Керуючись статтями 55, 99, 100, 102, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати поважними причини пропуску Товариством з обмеженою відповідальністю "Васт-Транс" строку на звернення до суду з позовом про стягнення пені за період з 04.05.2012 по 10.06.2013.

2. Копію ухвали надіслати (видати) особам, які беруть участь у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та не підлягає окремому оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути викладені в апеляційній чи касаційній скарзі на прийняте по суті рішення.

Суддя Кушнова А.О.