Справа № 521/940/17
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/940/17
Провадження № 2а/521/128/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 червня 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Гуревського В.К.,

при секретарі Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, просив визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з липня 2014 року по вересень 2015 року, через знецінення грошей внаслідок інфляції; визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області по утриманню із суми доплати до пенсії (по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року) податку на доходи фізичних осіб і військового збору в сумі 695,36 грн.; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, утримані із суми доплати до пенсії (по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року) в розмірі 695,36 грн.; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3910,29 грн. в якості відшкодування втрати частини доходів; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я в розмірі 50000,0 грн. в якості відшкодування понесених витрат, викликаних необхідністю лікування (витрат на придбання двох стентів коронарних Resolute Integrity); стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, в розмірі 50000,0 грн.; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях у зв`язку із ушкодженням здоров`я, в розмірі 50000,0 грн.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказав, що він є військовим пенсіонером, знаходиться на обліку у Відділі пенсійного забезпечення військовослужбовців Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області та, починаючи з 30 червня 2000 року отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

У 2008 році ОСОБА_1 стало відомо, що у зв`язку із виданням Міністром оборони України Наказу № 377 від 28 липня 2008 року (яким було збільшено суму посадового окладу, що має враховуватися при обчисленні пенсії позивача, з 1200,0 грн. до 1460,0 грн.) на підставі положень ч. 3 ст. 63 Закону №2262-ХІІ, відповідач зобов`язаний був провести перерахунок призначеної йому пенсії у бік збільшення (на суму в розмірі 563,56 грн.). У зв`язку із тим, що вказаного перерахунку проведено не було, то у 2008 році ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області з письмовою вимогою здійснити перерахунок його пенсії, у задоволенні якої було відмовлено.

Вважаючи, що дане рішення є незаконним, у листопаді 2008 року він був змушений звернутися до Одеського окружного адміністративного суду з відповідним адміністративним позовом проти відповідача. 01 жовтня 2010 року Одеським окружним адміністративним судом було ухвалено постанову у справі № 2а-11283/08/1570, визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням посадового окладу у розмірі 1460,0 грн., встановленого Наказом МОУ від 28 липня 2008 року № 377; Зобов`язано відповідача з 01 вересня 2008 року здійснити перерахунок раніше призначеної йому пенсії у відповідності із вимогами Наказу МОУ від 28 липня 2008 № 377 з урахуванням посадового окладу у розмірі 1460,0 грн. 27 січня 2011 року Одеським апеляційним адміністративним судом постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2010 року залишено без змін. На підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2010 року у 2011 році відповідач все ж таки здійснив перерахунок призначеної йому пенсії з 01 вересня 2008 року з урахуванням посадового окладу в сумі 1460,0 грн. (а не в сумі 1200,0 грн. як це відбувалося раніше) тобто в результаті розмір пенсії позивача нарешті був збільшений на суму в розмірі 563,56 грн.

24 квітня 2014 року Вищим адміністративним судом України постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. На підставі вказаної ухвали Вищого адміністративного суду України відповідач всупереч ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, з 01 липня 2014 року здійснив перерахунок пенсії позивача у бік зменшення з врахуванням посадового окладу в розмірі 1200,0 грн. (а не в сумі 1460,00 грн.). Отже після перерахунку його пенсії, проведеної відповідач з 01 липня 2014 року основний розмір його пенсії знову розрахувався так само як і до моменту звернення позивача до суду у листопаді 2008 року (тобто розмір його пенсії був зменшений на суму 563,56 грн.).

16 червня 2014 року на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 квітня 2014 року Одеським окружним адміністративним судом було постановлено ухвалу про прийняття до провадження справи за його позовом (від листопада 2008 року) до відповідача (про перерахунок пенсії) на новий розгляд. 20 серпня 2014 року Одеський окружний адміністративний суд, посилаючись на те, що відкрите провадження у даній справі предметно підсудне іншому суду, постановив ухвалу про передачу даної адміністративної справи на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси. Ухвалою від 01 жовтня 2014 року справу було прийнято до провадження Малиновського районного суду м. Одеси. 19 січня 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси було прийнято постанову, якою суд повністю задовольнив його адміністративний позов та постанова підлягала до негайного виконання, але відповідач, грубо порушуючи закон, її проігнорував та не виконав. При цьому ОСОБА_1 неодноразово особисто звертався до відповідача, прагнучи добитися належного виконання судового рішення, ухваленого на його користь.

Так, 05 березня 2015 року у черговий раз позивач прийшов на особистий прийом до керівництва та інспекторів Відділу пенсійного забезпечення військовослужбовців Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10-а, з проханням виконати постанову Малиновського районного суду від 19 січня 2015 року. В результаті працівники відповідача в черговий раз з невідомих причин відмовилися виконувати постанову суду. Через почуття несправедливості ОСОБА_1 сильно розхвилювався і йому сталося дуже зле, внаслідок чого він навіть не міг самотужки доїхати до дому. В результаті йому викликали до Відділу пенсійного забезпечення карету швидкої медичної допомоги, яка надала позивачу первинну допомогу та доставила його до 411 військового медичного центру Південного оперативного командування, де в нього було діагностовано гіпертонічний криз (артеріальний тиск становив 220/110), що підтверджуються копією талону до супровідного листка від 05 березня 2015 року та копією медичної карти стаціонарного хворого від 05 березня 2015 року №3957.

В подальшому відповідач подав до Одеського апеляційного адміністративного суду скаргу, в якій просив суд скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 19 січня 2015 року та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні ОСОБА_1 позовних вимог в повному обсязі. 02 квітня 2015 року за результатом розгляду Апеляційної скарги відповідача Одеським апеляційним адміністративним судом було прийнято постанову, якою суд визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку його пенсії у бік збільшення та зобов`язав відповідача здійснити перерахунок його пенсії у бік збільшення з 01 вересня 2008 року. 15 травня 2015 року на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду Малиновським районним судом м. Одеси було видано відповідний виконавчий лист, на підставі якого було відкрите виконавче провадження. Проте, незважаючи на це, відповідач і в подальшому відмовлявся виконувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, посилаючись при цьому на те, що за його думкою з вказаної постанови вбачалося, що після задоволення його позову, пенсія позивача має бути перерахована у бік зменшення.

Про той факт, що зазначене тлумачення постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року відповідачем є неправильним вбачалося із самої постанови суду, з предмету спору, з позовної заяви (разом з уточненнями); з заперечень відповідача; з апеляційної скарги відповідача; з ухваленими до цього у справі численними судовими рішеннями та порядку їх виконання. При цьому прийнята у справі постанова Одеського апеляційного адміністративного суду, ухвалена судом на користь позивача та задовольняє його позовні вимоги, а її резолютивна частина по суті повністю відповідає резолютивній частині постанови Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2010 року, яка належним чином тлумачилася та виконувалася відповідачем у період з 01 вересня 2008 року по липень 2014 року. Більш того, Одеській обласний військовий комісаріат направив довідку про грошове забезпечення відповідних йому військовослужбовців. У довідки були визначені усі види грошового забезпечення.

При цьому ОСОБА_1 вважає, що керівництво відповідача навмисно не виконувало постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, розраховуючи на його юридичну необізнаність, та прекрасно усвідомлюючи, що в нього (у пенсіонера) немає достатніх коштів для звернення за допомогою до адвокатів або до інших фахівців у галузі права, а самостійно він не зможе оскаржити їх дії та чогось добитися, оскільки в нього немає відповідної освіти і він в достатньому обсязі не володіє ані знаннями ані навичками, необхідними для захисту своїх прав та законних інтересів. Окрім того, позивач також вважає, що керівництво відповідача навмисно самостійно не проводило (ще у 2008 році) перерахунок його пенсії, сподіваючись на те що, з тих же саме підстав, не буде звертатися до суду.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 був змушений звернутися до Одеського апеляційного адміністративного суду із заявою про надання роз`яснення постанови від 02 квітня 2015 року. 27 серпня 2015 року Одеським апеляційним адміністративним судом було роз`яснено постанову від 02 квітня 2015 рок та зазначив, що відповідач зобов`язаний з 01 вересня 2008 року здійснити перерахунок його пенсії у бік збільшення. В результаті у вересні 2015 року відповідач нарешті здійснив перерахунок призначеної йому пенсії, та, починаючи з жовтня 2015 року, розмір його пенсії знову розраховувався з врахуванням посадового окладу в сумі 1460,0 грн. (а не в сумі 1200,0 грн. як це відбувалося раніше) тобто його пенсія була збільшена на суму в розмірі 563,56 грн.). Проте, незважаючи на викладене, відповідач продовжував навмисно ухилятися від виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року в частині виплати позивачу грошових коштів в сумі 8453,40 грн. (в якості доплати по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року).

Увесь цей час, на протязі семи років судових тяжб в судах різних інстанцій, якими було ухвалено численні судові рішення на користь позивача, відповідач, відчуваючи свою безкарність, все одно навмисно продовжував ухилятися від виконання судового рішення, чим істотно порушував його права. Внаслідок зазначених протиправних та зухвалих дій з боку відповідача ОСОБА_1 дуже хвилювався та перебував у стані постійного стресу. В результаті постійного хвилювання через описану протиправну поведінку посадовців відповідача у відношенні до нього, 28 листопада 2015 року він переніс обширний інфаркт, від якого він майже не помер. У той день для врятування життя позивача реанімаційно-кардіологічною бригадою швидкої медичної допомоги його було доставлено до Одеської обласної лікарні, де в екстреному порядку йому було зроблено процедуру стентування, на проведення якої він був змушений витрати 50000,0 грн. (на придбання двох стентів коронарних Resolute Integrity), що підтверджується копією виписного епікризу із медичної карти № 229039/2689 від 14 грудня 2015 року; копією квитанція до прибуткового касового ордера № 201 від 30 листопада 2015 року та копією видаткової накладної від 30 листопада 2015 року № 594.

Проте, навіть після таких жахливих наслідків відповідач все одно продовжував ухилятися від виконання Постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року в частині виплати йому грошових коштів в сумі 8453,40 грн. (в якості доплати по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року).

Враховуючи викладене, взимку 2016 року ОСОБА_1 був змушений звернутися до Прокуратури Одеської області із відповідної письмовою заявою, та 01 березня 2016 року Приморським відділом Поліції м. Одеси Головного Управління Національної Поліції в Одеській області було розпочато досудове розслідування у відношенні службових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області по факту умисного невиконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року по справі № 521/17105/14 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 Кримінального Кодексу України, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000086. В результаті у вересні 2016 року за Дорученням № ДЮО 098442/56 відповідач вирахував, що розмір суми, яка підлягає до виплати позивачу в якості доплати по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року становить 8453,40 грн. Після цього у грудні 2016 року відповідач нарешті остаточно виконав постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року в частині виплати йому грошових коштів в якості доплати по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року. При цьому замість фактично нарахованої суми в розмірі 8453,40 грн. йому було виплачено лише 7758,04 грн. (тобто на 695,36 грн. менше ніж було зараховано).

Також з викладеного вбачається, що грошові кошти в сумі 8453,40 грн., які повинні були виплачуватися позивачу відповідачем щомісячно у складі пенсії в період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року по 563,56 грн., фактично були виплачені йому відповідачем лише у грудні 2016 року. Отже в результаті протиправного порушення відповідачем термінів виплати грошових коштів ОСОБА_1 було втрачено частину доходу у вигляді знецінення грошей внаслідок їх інфляції.

Враховуючи викладене, та з огляду на положення ч. 2. ст. 55 Закону №2262-ХІІ, з якої вбачається, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, 12 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з проханням виплатити йому недоотриману суму доплати в розмірі 695,36 грн. (яка визначається як різниця між нарахованою сумою доплати по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року та фактично виплаченими позивачу коштами: 8453,40 грн. - 7758, 04 грн. = 695,36 грн.), а також нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів через знецінення грошей внаслідок інфляції. На вказане звернення 23 грудня 2016 року відповідачем була надана йому відповідь вих. № 1464/С-11, з якої вбачається, що відповідач відмовив в нарахуванні та виплаті йому компенсації втрати частини доходів, а також надав роз`яснення, що з нарахованої суми доплати в розмірі 8453,40 грн. відповідачем був утриманий податок на доходи фізичних осіб і військовий збір в сумі 695,36 грн.

Зазначені дії відповідача ОСОБА_1 вважає такими, що порушують його права та суперечать вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного: У своїй відповіді, щодо утримання із суми доплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору в сумі 695,36 грн. відповідач не посилається на будь-які законодавчі акти, якими передбачено вчинення відповідачем зазначених дій. При цьому за станом справ на момент здійснення відповідачем фактичної виплати йому грошових коштів на законодавчому рівні відсутні будь-які підстави для утримання із пенсійного забезпечення податку на доходи фізичних осіб і військового збору. Більш того відповідачем було залишено поза увагою той факт, що позивачу встановлена друга група інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби, відповідно до довідки до акта огляду МСЄК серії 10 ААВ № 792135. Обов`язок відповідача по нарахуванню та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів передбачений ч. 2. ст. 55 Закону №2262-ХІІ, з якої вбачається, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, а також Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Тому, необхідно визнати відповідні дії відповідача протиправними та зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошові кошти в сумі 695,36 грн. (які були незаконно утримані відповідачем з нарахованої до виплати йому суми недоотриманої пенсії в якості податку на доходи фізичних осіб і військового збору), а також зобов`язати відповідача виплатити йому грошові кошти в сумі 3910,29 грн. в якості відшкодування втрати частини доходів через, недоотримання ним з вини відповідача частини пенсії у період з липня 2014 року по вересень 2015 року включно.

Внаслідок протиправних дій відповідача, які виражаються у нездійсненні відповідачем автоматичного перерахунку пенсії з 2008 року, а також у навмисному подальшому невиконанні відповідачем судового рішення, ухваленого на його користь, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях (у вигляді постійних хвилювань та перебування у стані постійного стресу на протязі семи років, впродовж яких відбувалися судові тяжби, та надалі після навмисного невиконання відповідачем судового рішення), а також у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я (перенесеним обширним інфарктом, який спричинили сильні хвилювання, викликані довготривалою протиправною поведінкою відповідача у відношенні до нього). Тому, загальний розмір моральної шкоди, завданої позивачу протиправними діями відповідача, має бути визначений судом в розмірі 100000,0 грн. із розрахунку: - розмір моральної шкоди, завданої йому протиправними діями відповідача, яка полягає у душевних стражданнях, має бути визначений в розмірі 50000,0 грн.; - розмір моральної шкоди, завданої йому протиправними діями відповідача, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, має бути визначений судом в розмірі 50000,0 грн.

При цьому право на отримання позивачем від відповідача відшкодування заподіяної йому моральної шкоди передбачено ст. 17 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»; пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 квітня 2005 року № 4; ст. ст. 23, 1167, Цивільного Кодексу України. Окрім того з викладеного вбачається, що внаслідок протиправних дій відповідача, які виражаються у нездійсненні відповідачем автоматичного перерахунку пенсії з 2008 року, а також у навмисному подальшому невиконанні відповідачем судового рішення, ухваленого на його користь, позивач зазнав шкоду, заподіяну ушкодженням його здоров`я (перенесеним інфарктом, який спричинили сильні хвилювання, викликані довготривалою протиправною поведінкою відповідача у відношенні до нього. В результаті щоб уникнути смерті, він був змушений витрати на лікування грошові кошти в сумі 50000 грн. (на придбання двох стентів коронарних Resolute Integrity). Тому, позивач, вимушений звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси надав заперечення проти позову, в якому просив відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 у повному обсязі, зазначивши, що на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, з урахуванням ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року, та наданої 11 лютого 2015 року Одеським обласним військовим комісаріатом довідки про розмір грошового забезпечення, позивачу головним управлінням у вересні 2015 року проведено перерахунок пенсії відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 та наказу Міністра оборони України від 28 липня 2008 року № 377 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України» з урахуванням посадового окладу у розмірі 1460,0 грн. окладу за військове звання, відсоткової надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці і премії.

В результаті перерахунку позивачу нараховано доплату за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року в сумі 8453,40 грн. та утримано податок на доходи фізичних осіб і військовий збір в сумі 695,36 грн. Отже, разом з поточною пенсією за грудень 2016 року виплачено 7758,04 грн. (8453,40 695,36 = 7758,04) про що головне управління листом № 1464/с-11 від 23 грудня 2016 року повідомлено позивача. Вимоги позивача щодо визнання протиправними дій головного управління а саме щодо утримання із суми доплати до пенсії податку на доходи фізичних осіб і військового збору в сумі 695,36 грн. та стягнення з головного управління утриманої суми є безпідставним. Таким чином, головне управління діє на підставі та у межах, передбачених діючим законодавством України і підстави для визнання зазначених дій протиправними відсутні.

Позивачем не надано жодних підтверджуючих доказів, які б свідчили про моральні страждання, що спростовує його вимоги щодо стягнення моральної шкоди. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (шкоди) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Також позивач повинен доказати факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення. Крім того, Постановою № 4 підкреслено, що особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Таким чином, враховуючи, що позивачем не доведено моральні страждання, та відповідно не доведено, що вони йому завдані в результаті протиправних дій головного управління, законні підстави для визнання за ним права на відшкодування моральної шкоди відсутні.

Згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Зазначена доплата в сумі 7758,04 грн. має характер разового платежу, а тому ніяким чином не може бути використана в контексті ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ. З метою реалізації цього Закону, Кабінет Міністрів України 21 лютого 2001 року прийняв постанову № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до п. 1 Порядку його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових/доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Згідно абз. 1 п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат; стипендії), порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання) та затримка виплати доходів один і більше календарних місяців. Враховуючи те, що доходи, а в даному випадку пенсія, виплачуються позивачу вчасно, щомісячно до 25-го числа та без затримки, підстав для виплати компенсації немає. Крім того, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року на головне управління жодних зобов`язань щодо розрахунку та виплати компенсації втрати частини доходів громадян.

Позивачем не надано доказів того, що понесені ним на лікування витрати в розмірі 50000,0 грн. пов`язані з діями (бездіяльністю) головного управління.

У подальшому ОСОБА_1 надав до суду додаткові письмові обґрунтування до вимог, викладених у позовній заяві, зазначивши, що дата виникнення зобов`язань у відповідача по здійсненню перерахунку пенсії позивача у бік збільшення припадає на 2008 рік. Натомість відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача у бік збільшення в осені 2015 року, а доплату по перерахунку не до нарахованої пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року відповідач фактично виплатив позивачеві лише у грудні 2016 року. При цьому для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати порушене ним зобов`язання по перерахунку пенсії позивача у бік збільшення позивач був змушений спочатку майже сім років судитися із відповідачем у судах різних інстанціях, а потім додатково ще на протязі 20 місяців (з 02 квітня 2015 року по 02 грудня 2016 року) добиватися від відповідача належного виконання порушеного ним зобов`язання та виконання судового рішення, ухваленого на користь позивача, шляхом неодноразового звернення до Державної виконавчої служби, правоохоронних органів а також повторно - до суду.

В результаті вищеописаного порушення відповідачем своїх зобов`язань по перерахунку пенсії позивача у бік збільшення, він, будучи юридично необізнаною особою, а також будучи пенсіонером і не маючи необхідних коштів для звернення за допомогою до адвокатів або до інших фахівців у галузі права, був змушений досить тривалий час (з 2008 року та по 2016 рік) самостійно вести свої справи у судах, а у подальшому через правоохоронні органи, державну виконавчу службу та через суди додатково добиватися виконання судового рішення, ухваленого на його користь. При цьому відповідач, розуміючи скрутне становище позивача, та відчуваючи свою безкарність, увесь цей час (з 2008 року та по грудень 2016 року) навмисно продовжував ухилятися від виконання свого зобов`язання та навмисно створював позивачеві штучні перепони у реалізації позивачем свого порушеного права на отримання підвищеної пенсії. Внаслідок довготривалих протиправних і зухвалих дій з боку відповідача по невиконанню та порушенню відповідачем свого зобов`язання по перерахунку пенсії позивача у бік збільшення, увесь цей час (з 2008 року та по грудень 2016 року), позивач дуже хвилювався та перебував у стані постійного стресу, в результаті якого 28 листопада 2015 року він переніс обширний інфаркт. У той день для врятування життя позивача реанімаційно-кардіологічною бригадою швидкої медичної допомоги його було доставлено до Одеської обласної лікарні, де в екстреному порядку йому було зроблено процедуру стентування, на проведення якої позивач був змушений витрати 50000,0 грн. (на придбання двох стентів коронарних Resolute Integrity). З вищеописаних обставин вбачається, що внаслідок порушення та невиконання відповідачем свого зобов`язання по перерахунку пенсії позивача у бік збільшення (ще у 2008 році) позивачеві було завдано шкоду. При цьому зобов`язання відповідача по перерахунку пенсії позивача у бік збільшення з вересня 2008 року передбачений та виникає на підставі: ч.3 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294; Наказу Міністра оборони України від 28 липня 2008 року №377 «Про затвердження схем розмірів посадових окладів військовослужбовців військових навчальних закладів (військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів України) і наукових установ Збройних Сил України».

Той факт, що відповідач порушив свої зобов`язання по здійсненню своєчасного перерахунку пенсії (тобто з вересня 2008 року) підтверджується постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року у справі № 521/17105/14а. У випадку, якщо відповідач дійсно вважає, що завдана позивачеві моральна шкода та шкода завдана ушкодженням його здоров`я, не є наслідком порушення відповідачем своїх зобов`язань, то відповідач зобов`язаний довести відсутність у цьому своєї вини. Також, доводимо до відому суду, що факт завдання позивачеві моральної шкоди, факт моральних страждань позивача, а також той факт, що перенесений ним у листопаді 2015 року інфаркт, є наслідком перебування позивача у стані постійного стресу, спричиненого діями відповідача стосовно відмови у здійсненню перерахунку пенсії, та спробами відповідача ухилитися :від виконання рішення суду, ухваленого на користь позивача, може бути підтверджена показаннями свідків.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вивчивши адміністративну справу, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено, щоОСОБА_1 є військовим пенсіонером, перебуває на обліку у Відділі пенсійного забезпечення військовослужбовців Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області та, починаючи з 30 червня 2000 року отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

У 2008 році ОСОБА_1 стало відомо, що у зв`язку із виданням Міністром оборони України Наказу № 377 від 28 липня 2008 року (яким було збільшено суму посадового окладу, що має враховуватися при обчисленні пенсії ОСОБА_1 , з 1200,0 грн. до 1460,0 грн.) на підставі положень ч. 3 ст. 63 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, відповідач зобов`язаний був провести перерахунок призначеної йому пенсії у бік збільшення (на суму в розмірі 563,56 грн.).

У зв`язку із тим, що вказаного перерахунку проведено не було, то у 2008 році ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області з письмовою вимогою здійснити перерахунок його пенсії, у задоволенні якої позивачу було відмовлено.

У листопаді 2008 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з відповідним адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
01 жовтня 2010 року Одеським окружним адміністративним судом було ухвалено постанову у справі № 2а-11283/08/1570, визнано неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській областіщодо відмови у перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії з урахуванням посадового окладу у розмірі 1460,0 грн., встановленого Наказом МОУ від 28 липня 2008 року № 377; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській областіз 01 вересня 2008 року здійснити перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії у відповідності із вимогами Наказу МОУ від 28 липня 2008 № 377 з урахуванням посадового окладу у розмірі 1460,0 грн.
27 січня 2011 року Одеським апеляційним адміністративним судом постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2010 року залишено без змін.

На підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2010 року у 2011 році Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській областіздійснив перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2008 року з урахуванням посадового окладу в сумі 1460,0 грн. (а не в сумі 1200,0 грн.), тобто в результаті розмір пенсії позивача був збільшений на суму в розмірі 563,56 грн.

24 квітня 2014 року Вищим адміністративним судом України постанову Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2010 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2011 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
На підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 квітня 2014 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській областівсупереч ч. 3 ст. 63 Закону № 2262-ХІІ, з 01 липня 2014 року здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 у бік зменшення з врахуванням посадового окладу в розмірі 1200,0 грн. (а не в сумі 1460,00 грн.).

Отже після перерахунку пенсії, проведеної Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській областіз 01 липня 2014 року основний розмір пенсії ОСОБА_1 знову розрахувався так само як і до моменту звернення позивача до суду у листопаді 2008 року (тобто розмір його пенсії був зменшений на суму 563,56 грн.).

16 червня 2014 року на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 24 квітня 2014 року Одеським окружним адміністративним судом було постановлено ухвалу про прийняття до провадження справи за його позовом (від листопада 2008 року) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області(про перерахунок пенсії) на новий розгляд.

20 серпня 2014 року Одеський окружний адміністративний суд, посилаючись на те, що відкрите провадження у даній справі предметно підсудне іншому суду, постановив ухвалу про передачу даної адміністративної справи на розгляд до Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвалою від 01 жовтня 2014 року справу було прийнято до провадження Малиновського районного суду м. Одеси.

19 січня 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси було прийнято постанову, якою суд повністю задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 та постанова підлягала до негайного виконання, але Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, не виконав вимоги постанови.
05 березня 2015 року ОСОБА_1 прийшов на особистий прийом до керівництва та інспекторів Відділу пенсійного забезпечення військовослужбовців Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10-а, з проханням виконати постанову Малиновського районного суду від 19 січня 2015 року.

В результаті працівники Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовилися виконувати постанову суду.

ОСОБА_1 сталося зле, внаслідок чого йому викликали до Відділу пенсійного забезпечення карету швидкої медичної допомоги, яка надала ОСОБА_1 первинну допомогу та доставила його до 411 військового медичного центру Південного оперативного командування, де в нього було діагностовано гіпертонічний криз (артеріальний тиск становив 220/110), що підтверджуються копією талону до супровідного листка від 05 березня 2015 року та копією медичної карти стаціонарного хворого від 05 березня 2015 року №3957.

В подальшому Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області подав до Одеського апеляційного адміністративного суду скаргу, в якій просив суд скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 19 січня 2015 року та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні ОСОБА_1 позовних вимог в повному обсязі.

02 квітня 2015 року за результатом розгляду Апеляційної скарги Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області Одеським апеляційним адміністративним судом було прийнято постанову, якою суд визнав протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у бік збільшення та зобов`язав Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у бік збільшення з 01 вересня 2008 року.

15 травня 2015 року на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року Малиновським районним судом м. Одеси було видано відповідний виконавчий лист, на підставі якого було відкрите виконавче провадження.
Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області не виконувало постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, посилаючись при цьому на те, що за його думкою з вказаної постанови вбачалося, що після задоволення його позову, пенсія ОСОБА_1 має бути перерахована у бік зменшення.

Постанова Одеського апеляційного адміністративного суду ухвалена судом на користь ОСОБА_1 та задовольняє його позовні вимоги, а її резолютивна частина по суті повністю відповідає резолютивній частині постанови Одеського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2010 року, яка належним чином тлумачилася та виконувалася відповідачем у період з 01 вересня 2008 року по липень 2014 року.

Одеській обласний військовий комісаріат направив довідку про грошове забезпечення відповідних йому військовослужбовців. У довідки були визначені усі види грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 був змушений звернутися до Одеського апеляційного адміністративного суду із заявою про надання роз`яснення постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року.

27 серпня 2015 року Одеським апеляційним адміністративним судом було роз`яснено постанову від 02 квітня 2015 рок та зазначено, що відповідач зобов`язаний з 01 вересня 2008 року здійснити перерахунок його пенсії у бік збільшення.

В результаті у вересні 2015 року Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснив перерахунок призначеної пенсії ОСОБА_1 та починаючи з жовтня 2015 року розмір його пенсії знову розраховувався з врахуванням посадового окладу в сумі 1460,0 грн. (а не в сумі 1200,0 грн. як це відбувалося раніше) тобто його пенсія була збільшена на суму в розмірі 563,56 грн.).

Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області не виконувало постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року в частині виплати ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 8453,40 грн. (в якості доплати по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року).

На протязі семи років розгляду позовів ОСОБА_1 , якими було ухвалено судові рішення на його користь, Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області ухилялися від виконання судового рішення.

Внаслідок зазначених з боку Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_1 перебував у стані стресу.

28 листопада 2015 року ОСОБА_1 переніс обширний інфаркт.

З метою лікування реанімаційно-кардіологічною бригадою швидкої медичної допомоги позивача було доставлено до Одеської обласної лікарні, де йому було зроблено процедуру стентування, на проведення якої він був змушений витратити 50000,0 грн. (на придбання двох стентів коронарних Resolute Integrity), що підтверджується копією виписного епікризу із медичної карти № 229039/2689 від 14 грудня 2015 року; копією квитанція до прибуткового касового ордера № 201 від 30 листопада 2015 року та копією видаткової накладної від 30 листопада 2015 року № 594.

У зв`язку з невиконанням рішення суду взимку 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Прокуратури Одеської області із відповідної письмовою заявою, та 01 березня 2016 року Приморським відділом Поліції м. Одеси Головного Управління Національної Поліції в Одеській області було розпочато досудове розслідування у відношенні службових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області по факту умисного невиконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року по справі № 521/17105/14 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 Кримінального Кодексу України, про що свідчить витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження № 0000086.

Як наслідок у вересні 2016 року за Дорученням № ДЮО 098442/56 Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області вирахував, що розмір суми, яка підлягає до виплати ОСОБА_1 в якості доплати по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року становить 8453,40 грн.

У грудні 2016 року Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області виконав постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року в частині виплати ОСОБА_1 грошових коштів в якості доплати по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року.

При цьому замість фактично нарахованої суми в розмірі 8453,40 грн. ОСОБА_1 було виплачено 7758,04 грн. (тобто на 695,36 грн. менше ніж було зараховано).

Грошові кошти в сумі 8453,40 грн., які повинні були виплачуватися ОСОБА_1 Головним Управління Пенсійного фонду України в Одеській області щомісячно у складі пенсії в період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року по 563,56 грн., фактично були виплачені йому відповідачем лише у грудні 2016 року.

В результаті дій Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області порушені терміни виплати грошових коштів ОСОБА_1 ним було втрачено частину доходу у вигляді знецінення грошей внаслідок їх інфляції.

Відповідно до ч. 2. ст. 55 Закону № 2262-ХІІ що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

12 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області з проханням виплатити йому недоотриману суму доплати в розмірі 695,36 грн. (яка визначається як різниця між нарахованою сумою доплати по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року та фактично виплаченими позивачу коштами: 8453,40 грн. - 7758, 04 грн. = 695,36 грн.), а також нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів через знецінення грошей внаслідок інфляції.

На вказане звернення 23 грудня 2016 року Головним Управління Пенсійного фонду України в Одеській області була надана ОСОБА_1 відповідь вих. № 1464/С-11, з якої вбачається, що Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовив в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, а також надав роз`яснення, що з нарахованої суми доплати в розмірі 8453,40 грн. відповідачем був утриманий податок на доходи фізичних осіб і військовий збір в сумі 695,36 грн.

У своїй відповіді, щодо утримання із суми доплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору в сумі 695,36 грн. Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області не посилається на будь-які законодавчі акти, якими передбачено вчинення відповідачем зазначених дій.

За станом справ на момент здійснення Головним Управління Пенсійного фонду України в Одеській області фактичної виплати ОСОБА_1 грошових коштів на законодавчому рівні відсутні будь-які підстави для утримання із пенсійного забезпечення податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

Головним Управління Пенсійного фонду України в Одеській області було залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби, відповідно до довідки до акта огляду МСЄК серії 10 ААВ № 792135.

Обов`язок Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області по нарахуванню та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів передбачений ч. 2. ст. 55 Закону №2262-ХІІ, з якої вбачається, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, а також Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Тому, суд вважає, що необхідно визнати відповідні дії відповідача протиправними та зобов`язати відповідача виплатити позивачу грошові кошти в сумі 695,36 грн. (які були незаконно утримані відповідачем з нарахованої до виплати йому суми недоотриманої пенсії в якості податку на доходи фізичних осіб і військового збору), а також зобов`язати відповідача виплатити йому грошові кошти в сумі 3910,29 грн. в якості відшкодування втрати частини доходів через, недоотримання ним з вини відповідача частини пенсії у період з липня 2014 року по вересень 2015 року включно.

Суд вважає, що саме внаслідок протиправних дій Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, які виражаються у нездійсненні відповідачем автоматичного перерахунку пенсії з 2008 року, а також у подальшому тривалим невиконанням відповідачем судових рішень, ухвалених на користь позивача, йому було завдано шкоду здоров`ю (перенесеним обширним інфарктом, внаслідок чого встановлена інвалідність). ОСОБА_1 був змушений нести витрати на лікування в сумі 50000,0 грн. (на придбання двох стентів коронарних Resolute Integrity), а тому підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача на користь позивача шкода, заподіяна ушкодженням здоров`я в розмірі 50000,0 грн. в якості відшкодування понесених витрат, викликаних необхідністю лікування за рахунок коштів Державного бюджету України.

Встановивши факт протиправної поведінки відповідача, беручи до уваги, що своїми діями відповідач порушив нормальний уклад життя позивача, заподіяв моральні й душевні страждання, враховуючи тривалість розгляду пенсійної справи, суд вважає обґрунтованою позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, настання якої викликано протиправними діями відповідача згідно ст. 23 ЦК України. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, судом прийняті до уваги характер правопорушення, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди та з урахуванням розумності й справедливості, суд визнає обґрунтованою вимогу про стягнення на користь позивача моральної шкоди в розмірі 30000,0 гривень.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили обставини заподіяної шкоди відповідачем.

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. Суд має визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з липня 2014 року по вересень 2015 року внаслідок інфляції; визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області по утриманню із суми доплати до пенсії (по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року) податку на доходи фізичних осіб і військового збору в сумі 695,36 грн.; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, утримані із суми доплати до пенсії (по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року) в розмірі 695,36 грн.; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3 910,29 грн. в якості відшкодування втрати частини доходів від інфляції; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я в розмірі 50 000 грн. в якості відшкодування понесених витрат, викликаних необхідністю лікування за рахунок коштів Державного бюджету України; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30000,0 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України. Судові витрати компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 55, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ; ст. ст. 2, 3, 4, 6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»; ст. 17 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»; ст. ст. 23, 1167, 1195 ЦК України; ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 17-19, 21, 71, 99, 100, 158-163, 181, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів за період з липня 2014 року по вересень 2015 року внаслідок інфляції.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області по утриманню із суми доплати до пенсії (по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року) податку на доходи фізичних осіб і військового збору в сумі 695,36 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти, утримані із суми доплати до пенсії (по перерахунку пенсії за період з 01 липня 2014 року по 30 вересня 2015 року) в розмірі 695,36 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3 910,29 грн. в якості відшкодування втрати частини доходів від інфляції.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`я в розмірі 50 000 грн. в якості відшкодування понесених витрат, викликаних необхідністю лікування за рахунок коштів Державного бюджету України.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30000,0 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судові витрати компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: Гуревський В.К.