Справа № 133/2145/16-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 133/2145/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воронюк В.А.

Суддя-доповідач: Білоус О.В.

07 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Кучер Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про оскарження дій,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому з врахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати неправомірними дії Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу період його роботи: з І7.09.1990 року по 10.01.1992 року - монтажником в кооперативі «Дорожник»; з 24.06.1992 року по 14.12.1993 року - монтажником на виробничо-будівельному підприємстві «Газбуд»; з 15.12.1993 року по 29.09.1995 року - монтажником в Акціонерній будівельній компанії «Подряд».

Постановою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Зокрема, в апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача (апелянта) в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просила залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач працював з 17.09.1990 року по 10.01.1992 року - монтажником в кооперативі "Дорожник", з 24.06.1992 року по 14.12.1993 року- монтажником на виробничо-будівельному підприємстві "Газбуд", з 15.12.1993 року по 29.09.1995 році - монтажником в Акціонерній будівельній компанії "Подряд" Ханти-Мансійського автономного округу Тюменської області, що підтверджується трудовою книжкою серії БТ-1 № 2834074 ( а.с. 5-7) та архівними довідками (а.с.8-14 ).

В грудні 2015 року позивач звернувся до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХП з врахуванням наданих ним документів, що підтверджують дані умови праці.

Рішенням комісії при Козятинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з недостатністю пільгового стажу для призначення відповідного виду пенсії. При цьому відповідачем було враховано лише пільговий стаж за період з 03.08.1985 року по 30.08.1990 року, що складає 5 років 28 днів.

Водночас, період роботи з 17.09.1990 року по 10.01.1992 року відповідачем не зараховано до пільгового стажу, оскільки не уточнено характер роботи та не надано відомості про ліквідацію кооперативу «Дорожник»; період роботи з 23.06.1992 року по 14.12.1993 року та період роботи з 15.12.1993 року по 29.09.1995 року в Акціонерній будівельній компанії "Подряд" також не було зараховано до пільгового стажу, оскільки не надано відомості про атестацію робочого місця та про ліквідацію підприємства «Газбуд».(а.с.14).

Вважаючи таку відмову необгрунтованою та безпідставною позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні факт проведення атестації робочого місця позивача не знайшов свого підтвердження, а отже не породжує виникнення у нього права на зарахування йому до пільгового стажу період роботи з 17.09.1990 року по 10.01.1992 року - монтажником в кооперативі "Дорожник", з 24.06.1992 року по 14.12.1993 року - монтажником на виробничо-будівельному підприємстві "Газбуд", та з 15.12.1993 року по 29.09.1995 році - монтажником в Акціонерній будівельній компанії "Подряд".

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають, зокрема, чоловіки - після досягнення 60 років при стажі роботи не менше 25 років.

У відповідності до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, якою визначено, що у відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій та їх правонаступників.

Згідно записів трудової книжки позивач у період роботи: з 17.09.1990 року по 10.01.1992 року працював монтажником в кооперативі «Дорожник»; у період з 24.06.1992 року по 14.12.1993 року - монтажником на виробничо-будівельному підприємстві «Газбуд»; у період з 15.12.1993 року по 29.09.1995 року - монтажником в Акціонерній будівельній компанії «Подряд».

Крім того, пільговий стаж роботи позивав у вказані періоди підтверджується наявними в матеріалах справи архівними довідками, зокрема:

- архівною довідкою № 1795 від 07.10.2011 року, яка видана Архівною службою Адміністрації міста Урай, Ханти-Мансійського автономного округу-Югра, Тюменської області, Російської Федерації, підтверджується факт роботи позивача монтажником в кооперативі «Дорожник» у період з 17.09.1990 року по 15.03.1989 року (а.с. 11);

- архівною довідкою № 1050 від 07.07.2011 року, яка видана Архівною службою Адміністрації Советського району, Ханти-Мансійського автономного округу-Югра, Тюменської області, Російської Федерації, підтверджується факт роботи позивача монтажником на виробничо-будівельному підприємстві "Газбуд" у період з 24.06.1992 року по 14.12.1993 року (а.с. 9);

Водночас факт роботи на позивача в Акціонерній будівельній компанії «Подряд» у період з 15.12.1993 року по 29.09.1995 року підтверджує довідки про зарплату, а саме : архівною справкою № С-155/2 від 24.05.2013 року, виданою Управлінням з питань муніципальної служби, кадрів та архівів адміністрації міста Югорска, Ханти-Мансійського автономного округу-Югра, Тюменської області, Російської Федерації, про заробітну плату у період квітень-травень 1993 року, вересень-листопад 1994 року.

Згідно вказаного архівного документу Акціонерна будівельна компанія «Подряд» постановою адміністрації Советського району від 19.07.1996 року реорганізована в Закрите акціонерне товариство "Акціонерна будівельна компанія "Подряд", яка в подальшому постановою голови адміністрації м. Югорська від 29.11.2000 року ліквідована, а документи, які стосуються діяльності компанії передані на архівне зберігання не в повному обсязі. Накази по особистому складу за 1993-1995 роки на архівне зберігання не передавались. Облікові рахунки по нарахуванню заробітної плати передані частково.

Окрім того, судова колегія звертає увагу на п. 18 Порядку № 637, де визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Так, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції у якості свідка ОСОБА_5, який працював разом з позивачем в АБК "Подряд" Ханти-Мансійського автономного округу, підтвердив факт роботи ОСОБА_4 на посаді монтажника стальних і залізобетонних конструкцій з 1993 року.

Застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «а» і «б» ст.13 та ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», врегульовано Порядком застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт і професій, посад та показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 383 від 18.11.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 (Далі - Порядок № 383).

Так, відповідно до п. 4.5 Порядку № 383, якщо атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності «Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 442 від 01.08.1992 (далі Порядок № 442). У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1992, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком та розробленими на виконання Постанови № 442 «Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці», затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) № 41 від 01.09.1992.

Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 10 березня 2015 року по справі №21-51а15 та від 10 вересня 2013 року по справі №21-183а13.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що у спірні періоди позивача працював на підприємствах, які знаходились на території Російської Федерації, а тому питання щодо можливості зарахування цих періодів роботи до пільгового стажу за відсутності висновків атестації, слід розглядати у відповідності до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода).

Частинами 2, 3 цієї Угоди встановлено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Водночас, за приписами статті 7 Угоди, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі (далі - Угода СНД), згідно із статтею 1 якої, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.

Отже, із змісту наведених норм видно, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Це означає, що у випадку виникнення спору у таких питаннях, суду слід перевірити умови, за яких такий стаж підлягає зарахуванню до пільгового відповідно до законодавства країни, де особа його набула.

Трудовим кодексом Російської Федерації та Федеральним законом «Про основи охорони праці Російської Федерації» на роботодавців покладено обов'язок періодично проводити атестацію робочих місць в умовах праці. Відповідно, всі підприємства, заклади і організації повинні планувати заходи щодо атестації робочих місць.

Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці визначається на основі Положення про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Мінпраці Росії № 12 від 14.03.1997 року.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що законодавством Російської Федерації до 1997 року проведення атестації робочого місця передбачено не було, а тому період роботи позивача до 01.07.1997, також зараховується до пільгового стажу без проведення атестації робочого місця.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що періоди роботи позивача з 17.09.1990 року по 10.01.1992 року - монтажником в кооперативі "Дорожник", з 24.06.1992 року по 14.12.1993 року - монтажником на виробничо-будівельному підприємстві "Газбуд", та з 15.12.1993 року по 29.09.1995 році - монтажником в Акціонерній будівельній компанії "Подряд" підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача для призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку № 2, оскільки трудовий стаж для перерахунку пільгової пенсії повністю підтверджений записами у його трудовій книжці, які сумнівів щодо своєї об'єктивності чи достовірності не викликають, та наявними у справі архівними довідками.

Згідно ст.9 КАС України, суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийнята постанова не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Постанову Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 31 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про оскарження дій скасувати.

Прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати неправомірними дії Козятинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи ОСОБА_4: з І7.09.1990 року по 10.01.1992 року - монтажником в кооперативі «Дорожник»; з 24.06.1992 року по 14.12.1993 року - монтажником на виробничо-будівельному підприємстві «Газбуд»; з 15.12.1993 року по 29.09.1995 року - монтажником в Акціонерній будівельній компанії «Подряд».

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 12 червня 2017 року.

Головуючий Білоус О.В.

Судді Курко О. П. Совгира Д. І.