Справа № 805/591/17-а
Суддя: Васильєва Ірина Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Козаченко А.В.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2017 року справа №805/591/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Васильєвої І.А.

Суддів: Гайдара А.В.

ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 805/591/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання нечинною вимогу та зобовязання суд вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» (далі позивач, ТОВ «Сади Донбасу») звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (далі відповідач, Костянтинівська ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області) з вимогами про визнання нечинною вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 04 жовтня 2016 року № Ю-218-23 на суму 366 610,56 грн., а також винести окрему ухвалу щодо неправомірних дій посадових осіб відповідача, які ігнорують судові рішення у справах №№: 805/90/16-а, 805/358/16-а, 233/6572/15-а, 233/7045/15-а, 233/7049/15-а які набрали законної сили (арк. справи 4-6).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року адміністративний позов задоволений, скасовано вимогу Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області № Ю-218-23 від 04.10.2016 року про сплату боргу (недоїмки) на суму 366 610 (триста шістдесят шість тисяч шістсот десять) гривень 56 (пятдесят шість) копійок (арк. справи 101-103).

Не погодившись із постановою суду першої інстанції відповідачем (далі апелянт, Костянтинівська ОДПІ) подано апеляційну скаргу, в якій останній посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки на думку апелянта, судом першої інстанції не враховано, що до вимоги була включена недоїмка, що сформована внаслідок подання самим позивачем відповідної звітності з єдиного внеску, а ЗУ № 2464 в рамках ЗУ № 1669 не звільняє платника податків від сплати єдиного внеску, а тому в рамках пункту 25.6 статті 25 ЗУ № 2464 суми єдиного внеску, що надходять від платника податків погашаються за рахунок попередніх платежів у порядку календарної черговості. При цьому апелянт вказав, що рішеннями, на які посилається позивач останнього не звільнено від сплати єдиного внеску, та не зобовязано контролюючий орган внести зміни до інформаційної системи органу доходів і зборів, до того ж апелянт вказав, що періоди роботи працівників зараховуються до стажу, який дає право на призначення пенсії лише за умови сплати страхових внесків, а якщо роботодавець не здійснив відповідну сплату, незалежно від причин , період виробничого стажу працівника не можна розцінювати як страховий стаж, що порушує права працівників підприємств (арк. справи 104-106).

Сторони до судового засідання не зявились, належним чином повідомлені про розгляд справи, а тому з урахуванням статті 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дослідивши письмові матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» () є юридичною особою, розташоване за адресою: вул. Юбілейна, 38, с. Полтавка, Костянтинівський район, Донецька область, 85172.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, згідно наданим звітам, позивачем самостійно було нараховано суму єдиного внеску за: січень 2016 року - 30 004, 78 грн., лютий 2016 року - 38 361, 19 грн., березень 2016 року - 36 408, 75 грн., квітень 38 644, 68 грн., травень 2016 року - 37 776, 64 грн., червень 2016 року - 52 868, 63 грн., липень 2016 року - 48 501, 45 грн., серпень 2016 року - 44 122, 46 грн.

Разом з цим, з картки особового рахунку вбачається те, що сплачені позивачем кошти були зараховані як платежі за минулі періоди.

04.10.2016 Костянтинівська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області сформувала та прийняла вимогу № Ю-218-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску станом на 30.09.2016 в розмірі 366 610, 56 грн., з розрахунку якої вбачається, що борг по єдиному внеску в сумі 366610,56 грн. складається з нарахувань за січень 2016 року - 48828, 54 грн. (сплачено 8906, 56 грн.), лютий 2016 року 30004, 78 грн., березень 2016 року 38 361, 19 грн., квітень 2016 року 36 408, 75 грн., травень 2016 року 37776, 64 грн., червень 2016 року - 52868, 63 грн., липень 2016 року 48 501, 45 грн., серпень 2016 року - 44122, 46 грн.

Рішеннями Головного управління ДФС у Донецькій області та ДФС України від 08.11.2016 року № 6377/10/05-99-10-01-12-1 та від 12.12.2016 № 22809/6/99-99-11-02-02-25 спірна вимога № Ю-218-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску станом на 30.09.2016 в розмірі 366 610, 56 грн. залишена без змін.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що в позові позивач наполягав на тому, що є судові рішення, які набрали законної сили, а саме: №№: 805/90/16-а, 805/358/16-а, 233/6572/15-а, 233/7045/15-а, 233/7049/15-а, які набрали законної сили з урахуванням яких позивач звільняється від сплати єдиного внеску до 01 січня 2016 року.

Таким чином спірним питанням даної справи з урахуванням доводів апеляційної скарги є правомірність винесення відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства вимоги зі сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає в себе суми, що були включені позивачем до сплати у звітності з єдиного внеску за попередні періоди до 01 січня 2016 року, зарахування яких з 01 січня 2016 року погашалось в автоматичному режимі в рахунок попередніх платежів у порядку календарної черговості їх виникнення, з чим не погоджується позивач спираючись на те, що є судові рішення, згідно з якими позивач не повинен платити єдиний внесок до 01 січня 2016 року, а тому зарахування сум єдиного внеску, які позивач сплачує з 01 січня 2016 року неправомірно вноситься контролюючим органом в рахунок погашення попередніх періодів, за якими єдиний внесок сплачений не був.

З приводу цього колегія суддів зауважує, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з проведенням адміністративної реформи» від 04 липня 2013 року № 406-VII до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI) та ПК України внесено зміни, відповідно до яких право адміністрування єдиного внеску, яке раніше було у органів Пенсійного фонду України, передано органам доходів і зборів.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI).

Частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначав тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України 1669 внесено зміни до Закону України від 8 липня 2010 року № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а саме підпункт б) розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» було доповнено пунктом 9-3 (який згідно з Законом України від 02.03.2015 р. № 219-VІІІ перейменований в пункт 9-4) такого змісту:

«9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обовязків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обовязків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються».

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу».

Тобто, в силу положень п. 9-3 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, який надалі вважається пунктом 9-4 законодавець має на увазі, що позивач звільняється від виконання зобовязань платника єдиного внеску, встановлених частиною 2 статті 6 ЗУ № 2464 тільки в частині своєчасності та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, а не звільнятись від сплати єдиного внеску взагалі. Зазначені доводи були вказані також і в судових рішеннях, на які посилається позивач.

При цьому колегія судді звертає увагу, що вказана норма проіснувала з 15 жовтня 2014 року до 01 січня 2016 року, внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Проте вказаним Законом № 1669 не конкретизований період, в який такий платник повинен виконати зобовязання, встановлені частиною 2 статті 6 ЗУ № 2464, отже право виконання вказаних зобовязань зберігається за платником до закінчення АТО, яка триває станом на час складення контролюючим органом податкової вимоги та станом на час винесення даного рішення.

Як встановлено судом, позивач з січня 2016 року почав сплачувати єдиний внесок за 2016 рік, при цьому в позовній заяві позивач зауважував на тому, що відповідач неправомірно внаслідок сплати позивачем єдиного внеску з 2016 року зараховує його в рахунок попередніх періодів, проте суд не приймає такі посилання позивача до уваги, оскільки така процедура прямо встановлена:

- п. 25.6 статті 25 ЗУ № 2464: «за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення».

- п. 87.9 ст. 87 ПК України: «у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом».

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм матеріального права, у разі наявності у платника податків безперервного податкового боргу та не погашення такого протягом встановленого законом чи судовим рішенням строку, податковий орган зобов'язаний зараховувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати.

До того ж колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як передбачено статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи працівників зараховуються до стажу, який дає право на призначення пенсії окрім іншого: за умови сплати страхових внесків, несплата яких на думку колегії суддів в першу чергу несе негативні наслідки для працівників підприємств.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що в діях відповідача відсутня будь-яка неправомірність як в частині прийняття вимоги про сплату недоїмки з єдиного внеску, так і в частині зарахування сплачених з січня 2016 року сум єдиного внеску в попередні періоди в порядку календарної черговості виникнення податкового боргу з єдиного внеску від сплати якого позивач не звільнявся, а лише мав право в рамках ЗУ № 1669 несвоєчасно його сплачувати, а тому відсутні і підстави для винесення окремої ухвали на адресу субєкта владних повноважень.

На підставі викладеного колегія робить висновок, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, шляхом не взяття до уваги вищенаведені обставини, що відповідно до вимог статті 202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Здійснені документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору не підлягають розподілу відповідно до вимог статті 94 КАС України, оскільки позов вирішений на користь субєкта владних повноважень, якому на підставі вказаної статті повертаються підтверджені документально судові витрати, повязані тільки із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Керуючись статтями 195, 197, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 805/591/17-а, - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 805/591/17-а, - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сади Донбасу» до Костянтинівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання нечинною вимогу та зобовязання суд вчинити певні дії, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили. Постанова прийнята за наслідками розгляду в письмовому проваджені набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі.

Головуючий суддя І.А. Васильєва

Суддів: А.В. Гайдар

ОСОБА_2