Справа № 826/7429/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/7429/17

У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

13 червня 2017 року

м. Київ

№ 826/7429/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у порядку письмового провадження подання Головного управління ДФС у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Аурум Продакшн» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, з урахуванням усунення виявлених недоліків, надійшло подання Головного управління ДФС у місті Києві (далі - заявник) до товариства з обмеженою відповідальністю «Аурум Продакшн» (далі - платник податків) про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Ухвалою суду від 12.06.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/7429/17 (далі - справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні 13.06.2017 року.

Під час переходу до розгляду справи по суті представник заявника підтримав подання та просив задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представник платника податків не визнала подання та просила відмовити у його задоволенні повністю. При цьому зазначила про наявність спору про право.

У судовому засіданні 13.06.2017 року представники заявника та платника податків не заперечували проти подальшого розгляду та вирішення справи за їх відсутності, у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у судовому засіданні 13.06.2017 року судом, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

У ході розгляду справи у порядку письмового провадження судом з’ясовано наступне.

Заявником 08.06.2017 року о 14 год. 30 хв. прийнято рішення №5576, яким застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт мана), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24 (далі - рішення про арешт).

Підставою для прийняття заявником рішення про арешт стали відмова платника податків від проведення документальної перевірки (далі - перевірка) та недопуск посадових осіб заявника до проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення.

Так, відповідно до п. 94.1, пп. 94.2.3 п. 94.2, п.п. 94.3-94.6, 94.10 ст. 94 Податкового кодексу України (далі - ПК України), адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов'язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з'ясовується одна з таких обставин: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у п. 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на

Арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов'язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов'язковому попередньому отриманні дозволу керівника відповідного контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Керівник контролюючого органу (його заступник) за наявності однієї з обставин, визначених у п. 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Тобто, з вище викладених норм вбачається, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

У листі Вищого адміністративного суду України від 02.02.2011 року №149/11/13-11 зазначено, що перевірка обґрунтованості накладення адміністративного арешту передбачає встановлення судом наявності підстав для застосування адміністративного арешту, передбачених п. 94.2 ст. 94 ПК України. Предметом перевірки є відповідність рішення керівника податкового органу (його заступника) про накладення адміністративного арешту на майно платника податків умовам, за яких таке рішення може бути ухвалено.

Як з’ясовано судом у ході розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, наказом заявника від 02.06.2017 року №4431 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Аурум Продакшн» (далі - наказ №4431) обумовлено проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків з питань дотримання податкового законодавства при взаємовідносинах із ПП «Грін-А Компані» за період із 01.04.2016 року по 30.04.2016 року.

02.06.2017 року заявником оформлено направлення на перевірку №547 та №548, у яких зазначено, що метою проведення перевірки є перевірка дотримання вимог податкового законодавства платником податків при взаємовідносинах із ПП «Грін-А Компані» за період із 01.04.2016 року по 30.04.2016 року.

Вказані направлення пред’явлено, а копію наказу №4431 вручено представнику платника податків 07.06.2017 року, однак ним відмовлено у допуску до проведення перевірки на підставі абз. 5 п. 81.1 ст. 81 ПК України.

Згідно з п. 75.1, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1, пп. 78.1.4 п. 78.1, п. 78.4, п. 78.5 ст. 78, п. 81.1, п. 81.2 ст. 81 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин:

- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту;

- виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 цього Кодексу.

Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці 5 цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

З наявної у матеріалах справи копії наказу №4431 вбачається, що його оформлено на підставі пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України.

При цьому, як зазначено у поданні та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, перевірку платника податків призначено у зв’язку з ненаданням документів у повному обсязі на письмовий запит контролюючого органу від 05.04.2017 року №8360/10/26-15-14-04-05-14.

Так, заявником на адресу платника податків направлено письмовий запит від 05.04.2017 року №8360/10/26-15-14-04-05-14 про надання письмових пояснень та їх документального підтвердження, а саме, як вбачається зі змісту вказаного запиту, копія якого міститься у матеріалах справи, щодо пояснень та їх документального підтвердження щодо взаємовідносин платника податків із ПП «Грін-А Компані» за квітень 2016 року.

На письмовий запит заявника платник податків листом від 28.04.2017 року №28-04/2017 повідомив, що надає копії документів, які безпосередньо стосуються господарських відносин із ПП «Грін-А Компані» за період із 01.04.2016 року по 30.04.2016 року.

Проаналізувавши викладені норми та обставини, суд прийшов до висновку, що перевірка платника податків мала бути призначена відповідно до п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, а не згідно з п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78ПК України.

Тобто, у наказі №4431 заявником підмінено підставу призначення перевірки.

До того ж, судом приймаються до уваги твердження платника податків про те, що представнику не пред’явлено службового посвідчення працівника заявника, який мав намір провести перевірку. Доказів зворотного заявником суду не надано.

При цьому, судом також враховано твердження платника податків про наявність спору про право.

Зокрема, як з’ясовано судом, позов платника податків щодо оскарження наказу №4431 зареєстровано у комп’ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», адміністративній справі присвоєно №826/7526/17; на час розгляду по суті подання будь-яких процесуальних дій суддею, якого шляхом автоматизованого розподілу визначено головуючим у вказаній справі, не вчинено; на час постановлення у справі даного судового рішення провадження за позовом платника податків про оскарження наказу №4431 не відкрито.

Разом з тим, суд зауважує, що наявність спору про право може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом та відкриттям провадження у справі, а заперечення платника податків щодо законності проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, також свідчать про наявність спору про право та відсутність беззаперечної правомірності дій податкового органу, внаслідок чого відсутні підстави для розгляду зазначеного спору в порядку, передбаченому ст.183-3 КАС України.

Зокрема, як зазначено у п. 9 листа Вищого адміністративного суду України від 02.02.2011 року №149/11/13-11, спір про право в контексті ст. 183-3 КАС України має місце в разі, якщо предметом спору є правовідносини, існування яких є передумовою виникнення підстав для застосування спеціальних заходів, перелічених у ст. 183-3 КАС України. Зокрема, спір про право наявний у разі, коли платник податків висловлює незгоду з рішенням податкового органу, що було підставою для виникнення обставин для внесення відповідного подання. Наприклад, платником податків оскаржено до суду рішення про застосування адміністративного арешту (п. 94.11 ст. 94 ПК України); оскаржено податкове повідомлення-рішення, яке покладено в основу податкового боргу, що стягується шляхом внесення подання, тощо. При цьому незгода платника податків із рішеннями податкових органів щодо застосування спеціальних заходів, згаданих у ст. 183-3 КАС України, може підтверджуватися не лише зверненням із відповідним адміністративним позовом. Суд може встановити наявність спору також із змісту заперечень платника податків, стосовно якого внесено подання. Зокрема, платник податків може заперечувати розмір податкового боргу, що стягується, або факт узгодження податкових зобов'язань, з яких виник податковий борг; склад майна, щодо якого застосовується адміністративний арешт; заперечувати наявність податкового боргу, у зв'язку з яким накладено адміністративний арешт, або законність проведення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, тощо.

Наявність спору про право в окремих випадках може бути виявлена також і після відкриття провадження у справі за відповідним поданням. У такому разі судам необхідно закривати провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу. При цьому судам слід мати на увазі, що закриття провадження у справі за поданням податкового органу не позбавляє заявника права звернутися до суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку, платник податків, вважаючи незаконним призначення документальної позапланової виїзної перевірки, оскаржив наказ в судовому порядку.

При цьому, нормами процесуального закону не передбачено наслідків встановлення судом існування спору про право після відкриття провадження у справі за поданням контролюючого органу.

Однак, суд ще раз зауважує, що Вищий адміністративний суд України в інформаційному листі від 22.04.2011 року №571/11/13-11 зазначив, що в такому разі необхідно закривати провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки відповідні вимоги не можуть бути розглянуті в порядку окремого виду адміністративного судочинства, яким є провадження за поданням податкового органу.

З урахуванням викладеного, суд встановив, що наявні у справі докази свідчать про наявність спору про право, предметом якого є правомірність призначення перевірки, недопущення до якої призвело до застосування адміністративного арешту, а тому суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, Суд закриває провадження у справі: якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 128, 157, 160, 165, 183-3 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі №826/7429/17 за поданням Головного управління ДФС у м. Києві до товариства з обмеженою відповідальністю «Аурум Продакшн» про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Копію ухвали про закриття провадження в адміністративній справі надіслати сторонам.

Роз'яснити заявнику, що закриття провадження у справі за поданням контролюючого органу не позбавляє його права звернутися до суду з відповідною вимогою у загальному порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п'яти днів з дня її отримання особою, яка оскаржує ухвалу, за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя В.І. Келеберда