Справа № 2-а-3026/11/2170
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2012 р.Справа № 2-а-3026/11/2170

Категорія:10.3.4Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами Херсонського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів, прокурора Цюрупинського району Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 липня 2011 року у справі за позовом Прокурора Цюрупинського району Херсонської області в інтересах держави в особі Херсонського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів до державного підприємства «Великокопанівське лісомисливське господарство»про стягнення адміністративно-господарських санкцій,

В С Т А Н О В И Л А :

Прокурор Цюрупинського району Херсонської області в інтересах держави в особі Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до адміністративного суду з позовом про стягнення з державного підприємства «Великокопанівське лісомисливське господарство»18772,73 грн. штрафних санкцій та 197,05 грн. пені за несвоєчасну сплату штрафних санкцій.

В судовому засіданні представник позивача та прокурор позов підтримали, просили суд позов задовольнити. Пояснивши, що відповідачем не сплачені штрафні санкції у розмірі та порядку, передбаченому статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»за невиконання у 2010 році нормативу створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, передбаченого ст. 19 цього Закону. Виходячи з чисельності штатних працівників, відповідач мав створити 7 робочих місць для інвалідів, але свого обов'язку не виконав, створивши тільки 6 місць. Відповідно до частини другої статті 20 Закону порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволені з підстав того, що підприємство створило робочі місця для інвалідів, провело їх атестацію. Відповідач для виконання приписів Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»інформував Цюрупинський центр зайнятості про створені робочі місця, займався самостійно пошуком інвалідів. Відповідач посилається на те, що є спеціалізованим державним лісогосподарським підприємством, 85 відсотків робочих місць на підприємстві потребують спеціалізованої освіти, 40 % робочих місць це роботи із шкідливими умовами праці, вони включені до переліку робіт з підвищеною небезпекою. Обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обв'язкою підбирати інвалідів на створені робочі місця, такий обов'язок покладається на органи працевлаштування. Самостійно відповідач не може працевлаштувати необхідну кількість нормативів. Відповідач вважає, що ним вжито всі належні заходи щодо виконання нормативу працевлаштування інвалідів, вини в невиконанні нормативу немає, тому відсутні правові підстави для сплати адміністративно-господарських санкцій.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 21 липня 2011 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням Херсонське обласне відділення фонду соціального захисту інвалідів та прокурор Цюрупинського району Херсонської області звернулись з апеляційною скаргою на зазначену постанову.

Згідно з п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, про те про розгляд справи були належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що Державне підприємство «Великокопанівське лісомисливське господарство»на виконання вимог Закону №875 «Про основи соціальної захищеності інвалідів України»наказами від 20.08.2010 року №116 та від 27.08.2010 року №118 провів переатестацію робочих місць для інвалідів, визначив їх кількість, а також перелік осіб, відповідальних за виконання згаданих наказів. З урахуванням вимог державної служби зайнятості відповідачем щомісяця на протязі 2010 року надсилалися на адресу Цюрупинського районного центру зайнятості звіти про наявність вакансій за встановленою формою №3-ПН, в яких у графі 15 постійно вказувалось про можливість та потребу працевлаштування 3(трьох) інвалідів. Згідно наданих до Цюрупинського районного центру зайнятості даних був направлений один інвалід для працевлаштування, але відмовився від запропонованої роботи. У липні-вересні 2010 року відповідачем на адресу жителів-інвалідів, які мешкають у Цюрупинському районі, направлялись листи-запрошення на роботу.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Згідно вимог ст. 8 Закону України №875 «Про основи соціальної захищеності інвалідів України»державне управління в галузі забезпечення соціальної захищеності інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, Міністерством охорони здоровя України та органами місцевого самоврядування. Відповідно до вимог пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2008 року №1434, Фонд соціального захисту інвалідів є урядовим органом державного управління, здійснює контроль за своєчасним перерахуванням сум штрафних санкцій, що надходять від підприємств, установ і організацій за недодержання ними нормативів робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів. Пунктом 11 Порядку сплати підприємствами (обєднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 року № 1767, передбачено, що у разі несплати підприємствами, установами, організаціями, яке не забезпечують нормативу робочих місць, штрафних санкцій в установлений термін відділення Фонду соціального захисту інвалідів вживають заходів щодо їх стягнення в судовому порядку.

Вимогами частини 2 статті 4 вказаного Закону передбачено, що держава створює правові, економічні, політичні, соціально-побутові та соціально-психологічні умови для задоволення потреб інвалідів у відновлення здоровя, матеріальному забезпеченню, посильний трудовій та громадській діяльності. Згідно вимог ст.19 Закону №875 для роботодавців установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової численності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Вимогами статті 20 Закону України №875 «Про основи соціальної захищеності інвалідів України»встановлено обовязок підприємств (обєднань), установ і організацій (незалежно від форм власності і господарювання), де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ч. 1 ст. 19 вказаного Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (обєднанні), установі, організації за кожне робоче місце, незайняте інвалідом. Штрафні санкції сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним.

Відповідно до вимог ст. 18, 18-1 Закону №875 працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Підприємства, установи, організації, які використовують працю інвалідів, зобовязані створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством; підприємства, установи, організації зобовязані надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів. Рішення про визнання інваліда безробітним і взяття його на облік для працевлаштування приймається центром зайнятості за місцем проживання інваліда на підставі поданих ним рекомендації МСЕК та інших передбачених законодавством документів. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікацій та знань, з урахуванням його побажань. Виходячи з вищезазначеного вбачається, що обовязок з працевлаштування інвалідів законодавство покладає на орган державної влади з питань праці та соціальної політики, органи місцевого самоврядування, громадські організації інвалідів, але цьому мають передувати певні дії підприємств, установ і організацій зі створення робочих місць для інвалідів, а саме: останні, маючи вільні робочі місця і бажання працевлаштувати на них робітників, в тому числі інвалідів, повинні подати до державної служби зайнятості інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) за формою № 3-ПН «Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних) та потребу в працівниках», вказавши кількість робочих місць для інвалідів.

Процедуру падання інформації до центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів визначено Порядком подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування. Інформація подається роботодавцем до центру зайнятості за місцем його реєстрації як платника податків страхових внесків на загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом, а також звітують Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів про зайнятість і працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що роботодавець - Державне підприємство «Великокопанівське лісомисливське господарство»вжив усіх необхідних заходів для недопущення господарського правопорушення. Свій обовязок щодо надання інформації про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів відповідач виконав. Також судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не підтвердив належними доказами того, що відповідачем не було вжито всіх відповідних заходів для недопущення порушення нормативу робочих місць.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Віповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Херсонського обласного відділення фонду соціального захисту інвалідів, прокурора Цюрупинського району Херсонської області залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21 липня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький