Справа № 199/1182/17
Суддя: Якименко Л. Г.
Дата ухвалення: 2017-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/1182/17
ПОСТАНОВА

іменем України

30.03.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Борулько М.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську, в якому просила суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату працюючого державного службовця з урахуванням підвищення заробітної плати з 01.01.2017 року для перерахунку з 01.01.2017 року пенсії державного службовця; зобов'язати відповідача видати довідку про розмір заробітної плати працюючого державного службовця на посаді, з якої обчислений розмір пенсії з урахуванням підвищення заробітної плати з 01.01.2017 року та здійснити перерахунок пенсії державного службовця з 01.01.2017 року в розмірі 90% від суми заробітної плати, відповідно до довідки Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську про розмір пенсії з урахуванням підвищення заробітної плати з 01.01.2017 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилалась на те, що вона вийшла на пенсію з посади державного службовця начальника Самарського районного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську у 2002 році, яка призначена позивачці відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» в редакції чинній на дату призначення пенсії та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 в редакції, чинній на день призначення пенсії в розмірі 90% середньомісячної заробітної плати, яка визначалась із нарахованої позивачці заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи до призначення пенсії.

На заяву від 06.02.2017 року до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську про розмір заробітної плати працюючого державного службовця на посаді, з якої обчислений розмір пенсії з урахуванням підвищення заробітної плати з 01.01.2017 року та здійснення перерахунку пенсії державного службовця з 01.01.2017 року, позивачка отримала відмову від 06.02.2017 року № 1659/10/33, оскільки постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів» скасовано п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №868 від 31.05.2000 року, яким затверджувався порядок визначення заробітної плати для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» та п. 5 викладений у новій редакції, що позбавило її права на перерахунок пенсії за ст. 37-1 Закону України №3723-ХІІ, який визначався постановами Кабінету Міністрів України.

Позивачка не погодилась із наданою відмовою, вважає дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську неправомірними, тому просила суд визнати протиправними дії щодо відмови у видачі довідки про заробітну плату працюючого державного службовця з урахуванням підвищення заробітної плати з 01.01.2017 року для перерахунку з 01.01.2017 року пенсії державного службовця; зобов'язати відповідача видати довідку про розмір заробітної плати працюючого державного службовця на посаді, з якої обчислений розмір пенсії з урахуванням підвищення заробітної плати з 01.01.2017 року та здійснити перерахунок пенсії державного службовця з 01.01.2017 року в розмірі 90% заробітної плати з урахуванням підвищення з 01.01.2017 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року №15 «Питання оплати праці працівників державних органів» на підставі довідки Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську про розмір пенсії з урахуванням підвищення заробітної плати з 01.01.2017 року.

Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час, день та місце судового розгляду повідомлена належним чином, на позовних вимогах наполягала просила розглянути справу на підставі матеріалів справи у її відсутність.

Представник відповідача - Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську надав письмові заперечення на адміністративний позов, яким зазначає, що позивачці було призначено пенсію до 01.06.2015 року. Пунктом 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку із чим з 01.06.2015 року пенсії в порядку та на умовах визначених законами не призначаються і не перераховуються.

Також відповідач зазначив, що постановою Кабінету міністрів України від 09.12.2015 року №1013 виключено п. 4 Постанови Кабінету Міністрів №868 від 31.05.2000 року, яким було затверджено порядок визначення заробітної плати для перерахунку раніше призначеної пенсій за Законом України «Про державну службу».

Згідно ч. 4 ст. 122 КАС України, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, згідно клопотань учасників судового розгляду про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вийшла на пенсію з посади державного службовця у 2002 році, яка призначена відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» в редакції чинній на дату призначення пенсії та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 в редакції, чинній на день призначення пенсії в розмірі 90% середньомісячної заробітної плати, яка визначалась із нарахованої позивачці заробітної плати за останні 24 календарні місяці роботи до призначення пенсії.

На заяву від 06.02.2017 року до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську про перерахунок пенсії у зв'язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючого державного службовця, позивачка отримала відмову від 06.02.2017 року № 1659/10/33, вмотивовану тим, що постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативних актів» виключено п.4 Постанови Кабінету Міністрів України №868 від 31.05.2000 року, яким затверджувався порядок визначення заробітної плати для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» та п. 5 викладений у новій редакції, що позбавило позивачку права на перерахунок пенсії за ст. 37-1 Закону України №3723-ХІІ, який визначався постановами Кабінету Міністрів України.

За ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь - які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

За ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, яка діяла до набрання чинності 01.01.2015 року Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01.01.2015 року, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, починаючи з 01.01.2015 року змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх державних службовців. Така підстава (умова) для перерахунку раніше призначених пенсій, як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відсутня в новій редакції статті 37-1 Закону України «Про державну службу», а визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Однак, Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до Постанови №865 внесено зміни, які застосовуються з 01.12.2015 року та якими, зокрема, виключено пункт 4.

Згідно п.3 Постанови Кабінету міністрів України №77 від 11.02.2016 року «Про внесення змін до постанов Кабінету міністрів України №1078 від 17.07.2003 року «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» та №1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів», яка набрала чинності з 24.02.2016 року та застосовується з 01.12.2015 року, посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджені, зокрема, додатками постанови Кабінету міністрів України № 268 підвищуються на 25%.

Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України №15 від 18.01.2017 року «Питання оплати праці працівників державних органів» було затверджено: схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів у 2017 році; розмір надбавок до посадових окладів за ранги державних службовців; перелік посад державної служби, що прирівнюються до відповідних груп оплати праці; умови оплати праці працівників патронатних служб в державних органах; умови оплати праці працівників державних органів, які виконують функції з обслуговування, і працівників Управління адміністративних будинків Господарсько-фінансового департаменту Секретаріату Кабінету Міністрів України, Управління адміністративними будинками Державного управління справами, Управління адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України; порядок преміювання державних службовців, які займають посади державної служби категорії «А»; положення про застосування стимулюючих виплат державним службовцям, однак питання щодо перерахунку розміру раніше призначеної пенсії державного службовця даним нормативно-правовим актом не регулюється.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, у зв'язку з чим положення Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 у № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, яка набрала чинності з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, з 01.05.2016 року Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року, по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи вимоги ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року та Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Посилання відповідача, як на підставу відмови у перерахунку пенсії позивачки на пункт 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, згідно якого у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу», як на норму, що стосується призначення, а не перерахунку вже призначених пенсій, суд не вважає правомірною.

Доводи позивача щодо необхідності, при вирішенні питання про наявність у особи права на перерахунок раніш призначеної пенсії, застосовувати положення Закону, які діяли на момент призначення пенсії, суд вважає необґрунтованими, оскільки «право на призначення пенсії» та «право на перерахунок пенсії» не є тотожними за юридичним змістом і підстави для їх виникнення є різними. Оскільки такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючим державним службовцям, на момент звернення позивача до УПФУ, не існувало, то відповідач обґрунтовано вказав на відсутність у позивача права на перерахунок пенсії.

Відносно посилань позивача на положення Конституції України, зокрема, ст.22 Конституції України, згідно якої при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом ст.22 Конституції України звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістових характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

В даному випадку наділення в установленому порядку Кабінету Міністрів України повноваженнями щодо встановлення умов перерахунку призначених пенсій державним службовцям, не є свідченням звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод вказаних осіб.

Крім того, у рішенні від 26.12.2011 року №20-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що із закріпленим в ст.46 Конституції України правом громадян кореспондується обов'язок держави щодо його забезпечення.

У Конституції України передбачено гарантії прав громадян на соціальний захист, зокрема такі, як законодавче закріплення основ соціального захисту, форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92), визначення джерел державного соціального забезпечення (частина друга статті 46), контроль за використанням коштів Державного бюджету України (стаття 98).

Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Конституційний Суд України, вирішуючи це питання, враховує також положення актів міжнародного права. Так, згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Таким чином, Конституційний Суд України встановив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Оскільки згідно із Законом України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу" втратив чинність Закон «Про державну службу» № 3723-XII (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII), а також приймаючи до уваги, що Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення перерахунку пенсій державних службовців, суд вважає відсутніми підстави для визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача щодо відмови у перерахунку призначеної пенсії позивачці та видачі довідки про заробітну плату державного службовця з 01.01.2017 року для перерахунку пенсії, а посилання позивача на вимоги постанови Кабінету міністрів України від 18.01.2017 року №15 «Питання оплати праці працівників державних органів», як на підставу для перерахунку її пенсії такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Згідно зі ст. 94 КАС України судові витрати у сумі 640,00 гривень не підлягають присудженню на користь позивачки ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України міста Дніпропетровська.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-11, 69-71, 86, 97, 158-163, 167, 171 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську про визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови. У разі якщо постанову було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії постанови.

Суддя