Справа № 727/1127/17
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/1127/17

Головуючий у 1-й інстанції: Семенко О.В.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

08 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника позивача Бирчака Б.С.

представника відповідача Остафійчука Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької міської ради на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівці-2004" до Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року позивач - ТОВ "Чернівці-2004" звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до Чернівецької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень.

Шевченківський районний суд м. Чернівці постановою від 06.03.2017 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, в свою чергу представник позивача заперечив проти апеляційної скарги та просив у її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ТОВ «Чернівці-2004» є суб'єктом господарської діяльності, що надає послуги з перевезення пасажирів автобусами. Дана обставина підтверджується ліцензією серії АЕ №420316, виданої 14.01.2014 року Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті (а.с.11), довідкою з Головного управління статистики у Чернівецькій області №04-01-01-28/187 від 17.12.2013 року (а.с.10).

21 жовтня 2016 року між виконавчим комітетом Чернівецької міської ради (далі «Замовник») та ТОВ «Чернівці-2004» (далі «Перевізник») був укладений Договір №17 на право перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міських автобусних маршрутах загального користування в м. Чернівцях, відповідно до якого Замовник надав Перевізникові право на перевезення пасажирів на міських автобусних маршрутах загального користування згідно з додатком 1 до цього Договору (п.1.2 Договору) (а.с.12-13).

Додатком №1 до Договору №17 від 21.10.2016 року був визначений перелік міських автобусних маршрутів загального користування, на яких надано право здійснення перевезення пасажирів (а.с.14).

Відповідно до п.2.1.3 Договору до обов'язків Замовника входить також встановлення тарифів на перевезення пасажирів у встановленому законодавством порядку.

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради №607/20 від 25 листопада 2014 року встановлений проміжний розмір вартості проїзду за 1 поїздку у міському пасажирському автотранспорті загального користування в м. Чернівцях у розмірі 3,00 грн. - в автобусах, які виконують перевезення пасажирів у звичайному режимі, в режимі маршрутного таксі та в автобусах, що працюють в експресному режимі руху (а.с.15).

Рішенням 11 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 12 серпня 2016 року №352 «Про встановлення мораторію (заборони) на введення в дію підвищених цін та тарифів для населення на житлово-комунальні послуги в м. Чернівцях» встановлено мораторій (заборону) на введення в дію підвищених цін та тарифів для населення на житлово-комунальні послуги, в тому числі до 31 грудня 2016 року на перевезення у всіх видах громадського транспорту, в тому числі електричного та маршрутних таксі (п.1.3) (а.с.32-33).

Рішенням 20 сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 24 січня 2017 року №543 «Про встановлення заборони на підвищення тарифів на перевезення у всіх видах громадського транспорту в м. Чернівцях» встановлено заборону до 31 березня 2017 року на підвищення тарифів на перевезення у всіх видах громадського транспорту, в тому числі електричного та маршрутних таксі (а.с.34).

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до Конституції України систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР ( далі - Закон № 280/97-ВР).

За змістом ч.2 ст. 2 Закону № 280/97-ВР, місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 4 вказаного Закону визначено основні принципи місцевого самоврядування, згідно з якою, місцеве самоврядування в Україні здійснюється зокрема на принципах законності, правової, організаційної та матеріально-фінансової самостійності в межах повноважень, визначених цим та іншими законами.

Згідно ч.1 ст.10 Закону № 280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами (ч.3 ст.10 Закону № 280/97-ВР).

За змістом ч. 1,2 статті 11 Закону № 280/97-ВР, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до статті 25 Закону № 280/97-ВР, сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Тобто, відповідні ради мають певний, чітко встановлений законом обсяг повноважень, перелік яких в даному випадку встановлений в статті 26 Закону № 280/97-ВР.

При цьому, в свою чергу відповідні виконавчі органи таких рад мають свій обсяг компетенції встановлений законом, а саме положеннями статті 28 Закону № 280/97-ВР.

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до власних повноважень виконавчих органів сільських, селищних рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з матеріалами справи, оскаржуваними рішеннями було фактично врегульовано питання, яке стосується тарифів на транспортні послуги, що згідно вказаної статті є виключною компетенцією відповідного виконавчого органу такої ради та в даному випадку суперечить конституційному принципу вчинення дій тільки у спосіб передбачений законом.

Крім того, судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що відповідачем під час винесення оскаржуваного рішення також було порушено порядок прийняття відповідного рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11.09.2003 року № 1160-IV, органи місцевого самоврядування є регуляторними органами, уповноваженими приймати регуляторні акти.

Статтею 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" визначено, що регуляторний акт це прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання; - прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Статтею 6 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" передбачено, що громадяни, суб'єкти господарювання, їх об'єднання та наукові установи, а також консультативно-дорадчі органи, що створені при органах державної влади та органах місцевого самоврядування і представляють інтереси громадян та суб'єктів господарювання, мають право подавати до регуляторних органів пропозиції про необхідність підготовки проектів регуляторних актів, а також про необхідність їх перегляду; у випадках, передбачених законодавством, брати участь у розробці проектів регуляторних актів; подавати зауваження та пропозиції щодо оприлюднених проектів регуляторних актів, брати участь у відкритих обговореннях питань, пов'язаних з регуляторною діяльністю; бути залученими регуляторними органами до підготовки аналізів регуляторного впливу, експертних висновків щодо регуляторного впливу та виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів; самостійно готувати аналіз регуляторного впливу проектів регуляторних актів, розроблених регуляторними органами, відстежувати результативність регуляторних актів, подавати за наслідками цієї діяльності зауваження та пропозиції регуляторним органам або органам, які відповідно до цього Закону на підставі аналізу звітів про відстеження результативності регуляторних актів приймають рішення про необхідність їх перегляду; одержувати від регуляторних органів у відповідь на звернення, подані у встановленому законом порядку, інформацію щодо їх регуляторної діяльності.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону, кожен проект регуляторного акта оприлюднюється з метою одержання зауважень і пропозицій від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань.

Проект регуляторного акта разом із відповідним аналізом регуляторного впливу оприлюднюється у спосіб, передбачений ст. 13 цього Закону, не пізніше п'яти робочих днів з дня оприлюднення повідомлення про оприлюднення цього проекту регуляторного акта. Строк, протягом якого від фізичних та юридичних осіб, їх об'єднань приймаються зауваження та пропозиції, встановлюється розробником проекту регуляторного акта і не може бути меншим ніж один місяць, та більшим ніж три місяці з дня оприлюднення проекту регуляторного акта та відповідного аналізу регуляторного впливу.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", стосовно кожного проекту регуляторного акта до його оприлюднення розробником готується аналіз регуляторного впливу.

Як встановлено судом першої інстанції, проект оскаржуваних рішень всупереч вимогам вказаного закону та Регламенту Чернівецької міської ради попередньо не був розглянутий на постійних комісіях ради та не були оприлюднені на офіційному веб-порталі Ради.

Статтею 36 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" визначено, що регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений. У разі виявлення будь-якої з цих обставин орган чи посадова особа місцевого самоврядування має право вжити передбачених законодавством заходів для припинення виявлених порушень, у тому числі відповідно до закону скасувати або зупинити дію регуляторного акта, прийнятого з порушеннями.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскаржувані рішення Чернівецької міської ради прийняті без наявності відповідних на те повноважень та з порушенням вимог Регламент та чинного законодавства, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10.12.2014 року по справі № К/800/62842/14.

Згідно статті 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду -без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Чернівецької міської ради залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 13 червня 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.