Справа № 466/1739/17
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/6202/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 в березні 2016 року звернулася з позовом в суд до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова та просила визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 01.06.2015 року та зобовязати відповідача відновити з 01 червня 2015 року виплату призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова та одержувала пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». На час призначення пенсії за віком позивач працювала на посаді судді Львівського апеляційного господарського суду, де працює і до цього часу. З 01.04.2015 року виплата пенсії за віком їй була припинена відповідно до ст. 12 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року, ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З діями відповідача по припиненню виплати пенсії позивач не погоджується та вважає, що оскільки пенсія позивачу призначена довічно, а тому її виплата не може бути припинена в жодному випадку.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2017 року у справі №466/1739/17 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано неправомірними дії Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова щодо припинення виплати пенсії за віком з 08.06.2016 року. Зобов'язано Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова відновити з 08 червня 2016 року виплату пенсію за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Личаківським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Львова подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2017 року у справі №466/1739/17та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Сторони по справі в судове засідання не зявились, а тому згідно ч.1 ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач, ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді судді Львівського апеляційного господарського суду.

01 квітня 2015 року набрав чинності Закон № 213-VIIІ, яким внесено зміни до статті 47 Закону № 1058-IV та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами від 17 листопада 1992 року № 2790-ХІІ «Про статус народного депутата України», № 889-VII, від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», № 2453-VI, пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058-IV, не виплачуються.

Пунктом пятим Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до вищезазначених законів.

Однак, 08.06.2016 року Конституційним Судом України прийнято рішення № 4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року;

- абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п'ятої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 у редакціях Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015;

- пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 в частині скасування з 01.06.2015 норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Отже, рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року особам, які працюють на окремих посадах, у тому числі на посаді судді відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку щодо правомірності поновлення позивачу виплати пенсії за віком, а саме з 08.06.2016 року, оскільки в рішенні Конституційного Суду України № 4-рп/2016 від 08.06.2016 року визнано зазначені нормативно-правові акти як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Відтак, Рішення Конституційного Суду України N4-рп/2016 від 08.06.2016 року в частині визнання неконституційними положень вказаного законодавства підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли після 08.06.2016 року та зворотної сили не має.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що з 08 червня 2016 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підлягає відновленню, у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

З огляду на ведене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2017 року у справі №466/1739/17- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст виготовлено 12.06.2017 року