Справа № 806/1289/16
Суддя: Маринчак Н.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 червня 2017 року м. Київ К/800/11327/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Маринчак Н.Є., перевіривши відповідність вимогам статті 213 КАС України матеріали касаційної скарги Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі №806/1289/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення,-

встановив :

ФОП ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просила скасувати податкові повідомлення-рішення Житомирської ОДПІ від 04 липня 2016 року № та №, вимогу від 17 червня 2016 року №Ф- про сплату боргу (недоїмки), рішення від 04 липня 2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Підставою для прийняття вказаних податкових повідомлень-рішень, вимоги та рішення став висновок контролюючого органу, викладений в акті перевірки від 17 червня 2016 року №3569/13-05/НОМЕР_1, щодо порушення позивачем підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.1 статті 44, пунктів 138.1, 138.2, 138.4 статті 138, пункту 177.2, підпункту 177.4.1 пункту 177.4, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України внаслідок неправомірного віднесення до складу витрат: вартості товарно-матеріальних цінностей у загальному розмірі 22551,55 грн. за 2013 - 2015 роки, придбання яких не підтверджено відповідними первинними документами; витрат, що не пов'язані із здійсненням господарської діяльності за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року; сплаченого єдиного соціального внеску в сумі 1640,35 грн., оскільки до витрат підлягають включенню лише авансові платежі з цього внеску.

Крім того, під час здійснення контрольного заходу відповідач дійшов висновку про недотримання ФОП ОСОБА_1 вимог статті 168 Податкового кодексу України, пункту 1 частини другої статті 6, пункту 2 частини першої статті 7, частин другої, восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» з огляду на заниження військового збору, що підлягає сплаті до бюджету, на 268,15 грн. та єдиного внеску, що підлягає сплаті з отриманого чистого доходу, на 12384,07 грн. внаслідок заниження оподатковуваного доходу.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року, позовні вимоги задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податку.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарської операції та відмови у формуванні витрат, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі платника у зв'язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, судові інстанції врахували долучені ФОП ОСОБА_1 до матеріалів справи копії належним чином оформлених документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій ї їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій. Крім того, позивачем представлено документальне підтвердження господарського характеру понесених витрат.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Також, суди першої та апеляційної інстанцій відхилили доводи Житомирської ОДПІ про те, що до складу витрат підлягають включенню виключно авансові платежі з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, оскільки вони суперечать правилам підпункту 177.4.3 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України.

Наведене, відповідно, на переконання судів, обумовлює й необґрунтованість твердження відповідача про заниження ФОП ОСОБА_1 військового збору, що підлягає сплаті до бюджету, на 268,15 грн. та єдиного внеску, що підлягає сплаті з отриманого чистого доходу, на 12384,07 грн. внаслідок заниження оподатковуваного доходу.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Житомирська ОДПІ звернулась до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішень судів попередніх інстанцій та прийняття нового, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З наведених законодавчих приписів випливає, що касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішення справи та/або порушення судами норм процесуального права із зазначенням того, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення спору.

Однак зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається допущеного судами невірного правозастосування, а доводи касаційної скарги не викликають необхідності перевірки матеріалів справи. Висновки судів, покладені в основу прийняття оскаржуваних рішень, ґрунтуються на правильному тлумаченні та застосуванні правових норм.

Отже, враховуючи те, що зміст оскаржуваних судових рішень не дає підстави для висновку про те, що судами попередніх інстанцій допущено порушення норм процесуального права чи неправильно застосовано норми матеріального права, обґрунтування касаційної скарги, її зміст й доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки застосування судами норм права відповідає усталеній практиці Вищого адміністративного суду України, тому слід відмовити у відкриті касаційного провадження.

Згідно з частиною шостою статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про повернення касаційної скарги або про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційна скарга залишається у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2017 року у справі №806/1289/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги, рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у порядку та в строки, встановлених статтями 237- 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Маринчак