Справа № 826/1621/16
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1621/16 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

14 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2016 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесттрейдсервіс» до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Інвесттрейдсервіс» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № 13/26-15-13-01-02 від 31.12.2015 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва своєю постановою від 01 червня 2016 року адміністративний позов задовольнив.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2016 року та постановити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. На думку апелянта, зазначену постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, в період з 23.11.2015 року по 15.12.2015 року відповідачем була проведена планова виїзна перевірка ТОВ «Інвесттрейдсервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

За результатами перевірки складено акт № 7/26-15-13-01-02/38149285 від 22.12.2015 року.

31.12.2015 року на підставі зазначеного акту прийнято податкове повідомлення - рішення № 13/26-15-13-01-02, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 757 485 грн. у тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на 252 495 грн.

ТОВ «Інвесттрейдсервіс» не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням № 13/26-15-13-01-02 від 31.12.2015 року, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню звернулося з відповідним позовом до суду.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З матеріалів справи убачається, що позивач, у період, який перевірявся податковим органом, мав правовідносини з СТОВ «Поліська Нива» за договором поставки товарів № 16/01-2014 від 16.01.2014 року, предметом якого є здійснення поставки товару, а саме, макухи соняшникової.

На підтвердження факту отримання послуг за зазначеним договором позивачем надано суду копії зазначеного договору з додатками, накладних, а на підтвердження здійснення оплати - банківські виписки.

Факт здійснення транспортування товару отриманого позивачем від СТОВ «Поліська Нива» за договором поставки товарів № 16/01-2014 від 16.01.2014 року підтверджується наявними в матеріалах справи копіями товарно - транспортних накладних, договору перевезення вантажів № 120313АН від 12.03.2013 року з складеними до нього додатковими угодами та актами надання послуг.

Основними видами діяльності за ВЕД позивача, зокрема, є: « 46.1 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами», « 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин».

Відповідачем доказів, які б спростовували пояснення позивача та наданні ним докази суду не надано. Зокрема, відповідачем не надано доказів того, що СТОВ «Поліська Нива» не відобразило у своїй податковій звітності операції з позивачем, а також, що ним не було сплачено податок на додану вартість з вказаних операцій. Відтак, відповідачем не спростовано доводів позивача та доказів, наявних у матеріалах справи, які доводять реальність господарських операцій між позивачем та СТОВ «Поліська Нива».

Посилання відповідача на акт № 31/15-3/03743523 від 19.06.2014 року про неможливість проведення зустрічної звірки СТОВ «Поліська Нива» щодо підтвердження господарських відносин з постачальниками та покупцями за період з 01.01.2012 року по 27.05.2014 року не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4.4 розділу 4 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення органами державної податкової служби зустрічних звірок затверджених наказом державної податкової адміністрації України № 236 від 22.04.2011 року у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, зокрема у зв'язку з зняттям з обліку, встановленням відсутності суб'єкта господарювання та/або його посадових осіб за місцезнаходженням (податковою адресою), відповідальний підрозділ не пізніше двох робочих днів від дати надходження запиту складає Акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання (далі - Акт) (додаток 3), реєструє його у Журналі реєстрації довідок про результати проведення зустрічної звірки (актів про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання, неявки для підписання, відмови від писання Довідки про результати проведення зустрічної звірки) (додаток 4) та вживає відповідних заходів, передбачених актами ДПС України.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що акт про неможливість проведення зустрічної звірки суб'єкта господарювання складається не за результатами проведення зустрічної звірки чи перевірки суб'єкта господарювання, а у разі встановлення фактів, що не дають змогу провести зустрічну звірку суб'єкта господарювання, з огляду на що зазначений акт може бути лише носієм інформації щодо наявності фактів, які унеможливлюють проведення зустрічної звірки та не може містити інформацію щодо фінансово - господарських відносин суб'єктів господарювання.

Отже, акт № 31/15-3/03743523 від 19.06.2014 року не може бути належним доказом на підтвердження допущення позивачем порушення норм податкового законодавства при взаємовідносинах з контрагентами щодо яким їх було складено.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що інших доказів та обґрунтувань, крім зазначених, на підтвердження відсутності у позивача прав на формування податкового кредиту та витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування за фінансово - господарськими відносинами з СТОВ «Поліська Нива» за договором поставки товарів № 16/01-2014 від 16.01.2014 року суду не надано та не зазначено про причини неможливості їх надання, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що господарські операції між позивачем та СТОВ «Поліська Нива» за договором поставки товарів № 16/01-2014 від 16.01.2014 року мали реальний товарний характер.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням всього викладеного, реальність та товарність господарських операцій між позивачем та СТОВ «Поліська Нива» за договором поставки товарів № 16/01-2014 від 16.01.2014 року в ході судового розгляду справи судом встановлена, у зв'язку з чим у позивача було право на формування податкового кредиту по операціях з СТОВ «Поліська Нива» за договором поставки товарів № 16/01-2014 від 16.01.2014 року.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Є.В. Чаку

Судді В.В. Файдюк

Є.І. Мєзєнцев

Повний текст ухвали виготовлено 14.06.2017 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.