Справа № 465/6677/16-а,2-а/465/92/17
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4814/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Франківського районного суду м.Львова від 23 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції та інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Управління Патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції та інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 та просив визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 та скасувати постанову інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 АР 544265 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП та просив закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.11.2016 року складено постанову АР №544265 про те, що він 07.11.2016 року о 02:05 год., керував автомобілем НОМЕР_1 на 10 км. + 200 м. автодороги Львів-Шегині із несправною лівою фарою в режимі ближнього світла у темну пору доби та без полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів чим порушив п.2.1г ПДР України. Покликається на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року № 5-рп/2015, зазначаючи, що інспектор Сайжемков В.О. не мав права виносити оскаржувану постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення. Відтак, вважає постанову незаконною та необґрунтованою.

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 23.03.2017 року позивачу відмовлено в задоволенні позову з тих підстав, що дії інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 при винесенні оскаржуваної постанови та притягненні до адміністративної відповідальності позивача були правомірними.

Не погодившись із таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням законодавства, в звязку з чим просить таку скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову повністю. Апелянт вважає, що

В судовому засіданні апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги, просить її задовольнити та скасувати постанову Франківського районного суду м.Львова від 23.03.2017 року і винести нову постанову, якою його позовні вимоги задовільнити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечила та просить відмовити в її задоволенні та залишити без змін оскаржувану постанову Франківського районного суду м.Львова від 23.03.2017 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч.1.ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що , інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції у м. Львові ОСОБА_4 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №544265 від 07.11.2016 року відносно ОСОБА_3 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Також з матеріалів справи та пояснень відповідача ОСОБА_4 видно, що ним було зупинено автомобіль позивача, у зв'язку із підозрою у технічній несправності транспортного засобу, оскільки, як вбачається із відеозапису події, яка мала місце 07.11.2016 року 02:05 год., а також із пояснень самого позивача фари його автомобіля світили різно-яскраво. Відповідно до ч. 1 ст. 35 КУпАП поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу, відтак відповідач вважає, що вимога про пред'явлення страхового полісу чинному законодавству не суперечила.

Відповідно до п. 2.4 (а) Правил дорожнього руху України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України.

Пунктом 2.1 (г) ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно зі ст. 7 КУпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто дана норма закону зобов'язує посадову особу, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, не лише фіксувати правопорушення, але й неухильно дотримуватися процесуального порядку розгляду адміністративної справи визначеною ст. 279 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що по адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 21.2 та п. 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху (1306-2001-п) та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України. При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Відповідачем ОСОБА_4 не було вказано позивачу яких порушень ПДР він допустив, не складено адмінпротоколу по цих правопорушеннях, матеріали оформлення ДТП відсутні. Поскільки не складено адмінпротоколу по причинах зупинки транспортного засобу відповідно протиправними є дії інспектора патрульної поліції 1-го батальйону Управління Патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції ОСОБА_4 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 на місці зупинки транспортного засобу 07.11.2016 року на дорозі Львів-Шегині.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що інспектором поліції ОСОБА_4 порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП України, недотримані вимоги щодо своєчасного, всебічного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та належного документування обставин адміністративного правопорушення, що є підставою для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 544265 від 07.11.2016 року.

З врахуванням вищенаведеного та на підставі системного аналізу норм діючого законодавства колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийняті оскаржуваної постанови неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, а тому постанова суду від 23.03.2017 року винесена з порушеннями норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою позов сід задовольнити частково з врахуванням вищевикладеного.

Позовні вимоги про закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення виходять за межі компетенції суду і в їх задоволенні слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, ст. 198, ст. 202, п. 3 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Франківського районного суду м. Львова від 23 березня 2017 року у справі № 465/6677/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 1-го батальйону Управління Патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції ОСОБА_4 щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 на місці зупинки транспортного засобу 07.11.2016 року на дорозі Львів-Шегині.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції 1-го батальйону Управління Патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції та інспектора патрульної поліції ОСОБА_4 Олександровича АР 544265 про притягнення ОСОБА_3 до адмнісітративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повний текст судового рішення виготовлено 13.06.17