Справа № 463/2178/17
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Львів Справа №2-а/463/160/17

Суддя Личаківського районного суду м. Львова - Гирич С. В. розглянувши в порядку скороченого провадження відповідно до положень ст.183-2 КАС України справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова про визнання дій протиправними та зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дії щодо призначення і виплати судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86% від заробітної плати працюючого судді, зобовязання зарахувати до стажу роботи, що дає судді право на відставку періоди: половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі строком 2 роки 5 місяців 0 днів; календарний період проходження строкової військової служби строком 2 роки 0 місяців 1 день; стаж роботи на посаді судді Апеляційного суду Львівської області за період з 01 вересня 2016 року по 22 вересня 2016 року включно, строком 22 дні; стаж виконання обовязків судді Ленінського районного суду м. Львова в період з 19 травня 1986 року по 13 червня 1986 рок строком 26 днів; стаж виконання обовязків судді Дрогобицького районного народного суду Львівської області в період з 16 липня 1987 року по 13 серпня 1987 рок, строком 29 днів; визнання за позивачем стажу виключно на посаді судді - 24 роки, здійснити позивачу як судді у відставці перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання з 23.09.2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

Свої вимоги мотивує тим, що 02.02.1993 року його обрано народним суддею Дрогобицького районного суду Львівської області. В подальшому був обраний суддею місцевого Дрогобицького районного суду Львівської області безстроково. Постановою Верховної Ради України № 471-V від 14 грудня 2006 року обраний безстроково суддею Апеляційного суду Львівської області. Постановою Верховної Ради України № 1515 - VIII від 08.09.2016 року «Про звільнення суддів», звільнений з посади судді у відставку відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України. Наказом голови Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 року, виведений із штату Апеляційного суду Львівської області. Згідно розрахунку стажу судді, його суддівський стаж становить 28 років 8 місяців 14 днів. 22.09.2016 року відповідачу подано заяву та відповідні документи про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від заробітної плати працюючого судді, яка станом на вересень 2016 року складала 25 520 грн. Після перерахунку коштів відповідачем на його рахунок, він 25.11.2016 року звернувся із заявою до відповідача, з якої було встановлено, що з 23.09.2016 року йому призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус судців», виходячи із стажу роботи на посаді судді 23 роки 11 місяців 06 днів, який «врахований станом на 31.08.2016 року», тобто без врахуванням роботи на посаді судді за період з 01 вересня 2016 року по 22 вересня 2016 року включно, а також половини терміну навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу та календарного періоду проходження військової служби. Крім того, повідомлено, що на даний час є чинним закон про оподаткування пенсій та надано розрахунок стажу, з якого вбачається, що відповідачем невірно вказано фактичний стаж на посаді судді - 23 роки 11 місяців 06 днів, замість 24 років. Відповідачем не враховано стаж за період з 31.08.2016 року по 22.09.2016 року, невірно визначено стаж виконання обовязків судді Ленінського районного суду м. Львова в період з 19 травня 1986 року по 13 червня 1986 рок, який становить 26 днів, а не 25; стаж виконання обовязків судді Дрогобицького районного народного суду Львівської області в період з 16 липня 1987 року по 13 серпня 1987 рок, який становить 29 днів, а не 28. Таким чином, позивачу не враховано 24 дні безпосередньої роботи на посаді судді. А тому не погоджується із нарахуванням призначеного щомісячного довічного грошове утримання судді у відставці лише у розмірі 86 відсотків від заробітної плати працюючого судді, замість 90 %. Вважає такі дії неправомірними, а тому змушений звернутись до суду.

У відповідності до положень ст.183-2 КАС України сторони в судове засідання не викликалися. Відповідач подав до суду заперечення, у яких просить відмовити в задоволенні адміністративного позову. Зазначає, що позивач у належний спосіб із заявою про зарахування до стажу, що дає право судді на відставку до позивача не звертався, такі дії до компетенції останнього не належать. Дійсно, стаж судді, який дає право на відставку становить 28 років 08 місяців 14 днів. Проте, стаж роботи на посаді судді 23 роки 11 місяців 6 днів, період проходження військової служби та половина строку навчання у вищих навчальних закладах до стажу роботи на посаді судді не може враховуватись. Щодо вимог позивача про незаконність оподаткування щомісячного довічного грошового утримання то така вимога є необґрунтованою, оскільки згідно п.164.2.19 Податкового кодексу, щомісячне довічне грошове утримання підлягає оподаткуванню, якщо її розмір перевищує 10 000 грн. на місяць. Оскільки щомісячне довічне грошове утриманні судді у відставці обчислено та виплачується у відповідності до вимог законодавства, а тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, зясувавши дійсні обставини справи, вважаю, що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріпленої у ч.1 ст.126 Конституції, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), а в майбутньому - статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Судом встановлено, що 02.02.1993 року позивача ОСОБА_1 обрано народним суддею Дрогобицького районного суду Львівської області. Відповідно до Постанови Верховної ради України № 809-V від 15.05.2003 року «Про обрання суддів», позивач обраний суддею місцевого Дрогобицького районного суду Львівської області безстроково. Постановою Верховної Ради України № 471-V від 14 грудня 2006 року, обраний безстроково суддею Апеляційного суду Львівської області.

Відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України №1515-VIII від 08.09.2016 року «Про звільнення суддів», ОСОБА_1 звільнений з посади судді у відставку відповідно до п.9 ч.5 ст.126 Конституції України.

Згідно наказу голови Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016

року (а.с. 11), ОСОБА_1 виключено із штату Апеляційного суду Львівської області.

ОСОБА_1 отримав право на виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Умови та порядок виплати щомісячного довічного грошового утримання визначені ст. 43 Закону "Про статус суддів" та Указом Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів".

Судом встановлено, що 22.09.2016 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова із заявою та всіма необхідними документами для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді.

Як вбачається із довідки Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова (а.с.20), з 23.09.2016 року позивачу було призначене щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 21 947,2 грн. виходячи із стажу роботи на посаді судді 23 роки 11 місяців 6 днів врахований по 31.08.2016 року.

Розділом 13 п.11 «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 року встановлюється, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 обрано 02.02.1993 року обрано народним суддею Дрогобицького районного суду Львівської області то за ним за ним зберігається право на визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 року.

Відповідно до Закону України «Про статус суддів» № 2863-ХІІ від 15.12.1992 року, указу Президента України №584/05 від 10.06.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» та згідно довідки виданої Апеляційним судом Львівської області за №0530/113/16 від 22.09.2016 року про розрахунок стажу судді Монастирецького Д.І., який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.13), стаж судді Монастирецького Д.І. становить 28 роки 08 місяці 14 дні

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 року № 1545-XII "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

У ч.1 ст.2 Закону від 25.03.1992 р. № 2232-XII "Про військовий обов'язок і військову службу" зазначено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до п.2.6 Положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, затверджене наказом ДСА України № 94 від 25 серпня 2005 року до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як десять років зараховується, крім стажу трудової діяльності, зазначеної в частині 4 статті 43 Закону України Про статус суддів, стаж роботи, передбачений Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584 (584/95) Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів (із змінами), тобто половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах зараховується у разі навчання на денному відділенні.

Указом Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", виданим відповідно до ст. 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України "Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України", передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

Беручи до уваги вище наведене, до стажу позивача відповідачем безпідставно було не враховано половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та період проходження строкової військової служби.

Окрім цього, як вбачається із матеріалів адміністративного позову, стаж роботи на посаді судді Апеляційного суду Львівської області за період з 01.09.2016 року по 22.09.2016 року включно становить 22 дні; стаж виконання обовязків судді Ленінського районного суду м. Львова в період з 19 травня 1986 року по 13 червня 1986 рок становить 26 днів; стаж виконання обовязків судді Дрогобицького районного народного суду Львівської області в період з 16 липня 1987 року по 13 серпня 1987 рок становить 29 днів. Таким чином, вимоги позивача в частині зарахування вказаних періодів до стажу роботи, що дає право на відставку.

При цьому, відповідно до вимог п.11 Прикінцевих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 07.07.2010 року № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIІ (набрав чинності 29.03.2015 року), яким внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 07.07.2010 року № 2453-VI, не містять положення стосовно збереження за суддями стажу роботи, який на момент набрання ним чинності надавав їм право на певний розмір доплати за вислугу років або право на вихід у відставку.

Відсутність такої норми є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Разом з тим, на момент набрання чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIІ у позивача вже був наявний стаж, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання.

У зв'язку з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень п. 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визнано неконституційними окремі норми ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зокрема, ч.4 резолютивної частини, Конституційний Суд України вказав наступний порядок виконання рішення: ч.3 ст.141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає ч. 3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIII, а саме: Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже судді, стаж роботи яких на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" надавав право на певний розмір щомісячного довічного грошового утримання із набуттям чинності вказаним законом право на отримання такого грошового утримання не втрачають, тому, відповідно, позивач має право отримувати грошове утримання у відставці в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді із урахуванням його стажу роботи.

Керуючись ст.ст. 7-12, 161-162, 167, 183-2 КАС України, суд -

ВИРІШИВ

позов задоволити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова щодо призначення і виплати ОСОБА_1, як судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 відсотків від заробітної плати працюючого судді, не включення до стажу на посаді судді половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені ОСОБА_2 на юридичному факультеті, та календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах, не повного зарахування періодів роботи на посаді судді Апеляційного суду Львівської області, періодів виконання обовязків судді Ленінського районного суду м. Львова, періодів виконання обовязків судді Дрогобицького районного народного суду Львівської області.

Зобовязати Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Львові зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає судді право на відставку періоди: половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі строком 2 роки 5 місяців 0 днів; календарний період проходження строкової військової служби строком 2 роки 0 місяців 1 день; стаж роботи на посаді судді Апеляційного суду Львівської області за період з 01 вересня 2016 року по 22 вересня 2016 року включно, строком 22 дні; стаж виконання обовязків судді Ленінського районного суду м. Львова в період з 19 травня 1986 року по 13 червня 1986 рок строком 26 днів; стаж виконання обовязків судді Дрогобицького районного народного суду Львівської області в період з 16 липня 1987 року по 13 серпня 1987 рок, строком 29 днів; визнавши, що стаж ОСОБА_1 виключно на посаді судді складає 24 роки.

Зобовязати Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Львові здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 23.09.2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга в порядку і в строки передбачені ст.186 КАС України.

Суддя: Гирич С. В.