Справа № 461/417/17
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/417/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2017 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретарів Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом адвоката Гордона Ігоря Михайловича в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Львівської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Львівської міської ради Пелищишин Наталії Романівни про скасування відмови у державній реєстрації,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовом до Львівської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Львівської міської ради Пелищишин Наталії Романівни, в якому просить скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Львівської міської ради Пелещишин Наталії Романівни №32772348 від 07.12.2016 року про відмову ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у державній реєстрації прав та обтяжень, а саме встановленої рішенням суду ідеальної частки у розмірі 53/100 в житловому будинку №15 по вул.Дніпрової Чайки у м.Львові і зобов'язати уповноважених осіб провести державну реєстрацію вказаної частки позивачів у зазначеному житловому будинку.

Позов мотивує тим, що 01.12.2016 року ОСОБА_3 звернувся до відділу реєстрації прав на речове майно Управління державної реєстрації Львівської міської ради із заявою про проведення на підставі рішення Личаківського районного суду м.Львова від 21.02.2013р. державної реєстрації частки власників квартири АДРЕСА_1, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у розмірі 53/100 будинку. Рішенням державного реєстратора Пелещишин Н.Р. від 07.12.2016 року №32772348 у проведення державної реєстрації відмовлено на тій підставі, що заявником подано документи, які встановлюють ідеальні частки квартири АДРЕСА_1, а не частки будинку за кожним із заявників. Однак, вважає дану відмову незаконною, так як рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 21.02.2013 року встановлено не ідеальні частки, а визначено за власниками квартири АДРЕСА_1 у розмірі 53/100, тобто рішення суду взагалі не стосується квартири.

Представник позивачів та позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримали з мотивів, наведених у позові. Просять позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечила з підстав, викладених у письмових запереченнях. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.6 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів належним і неупередженим судом.

Згідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 /а.с.7/.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 21.02.2013 року визначено ідеальну частку співвласників квартири НОМЕР_1 ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1 - 53/100 /а.с.5/.

01.12.2016 року ОСОБА_3 подав начальнику управління державної реєстрації Львівської міської ради заяву про реєстрацію часток у житловому будинку ідеальних часток в розмірі 53/100 /а.с.3/.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Пелещишин Н.Р. №32772348 від 07.12.2016р. відмовлено у державній реєстрації на тій підставі, що заявником подано заяву про реєстрацію права власності житлового будинку АДРЕСА_1 а рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 21.02.2013 року визнано ідеальну частку квартири АДРЕСА_2 /а.с.4/.

Приймаючи оскаржуване рішення, державний реєстратор керувався статтею 24 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та пунктом 18 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015р. №1127, якими регламентовано порядок Державної реєстрації речових прав та обтяжень.

Відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

У державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування (п.24 Порядку).

Аналізуючи резолютивну частину рішення Личаківського районного суду м.Львова від 21.02.2013 року, однозначного висновку про те, чи визначено 53/100 ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 зробити не можна, а відтак і достатніх підстав вважати, що зазначеним рішенням суду визначено 53/100 ідеальної частки саме у будинку НОМЕР_2 у державного реєстратора не було.

При цьому, суд відхиляє покликання позивача на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 23.03.2017 року про роз'яснення рішення суду від 21.02.2013 року, яким роз'яснено, що за співвласниками квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 визначено 53/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_1, що становить 57,20 кв.м. загальної площі житлового будинку, оскільки держаному реєстратору не подавалась дана ухвала, тобто документ, який би дав змогу встановити набуття позивачами речових прав на 53/100 ідеальних частки у згаданому вище будинку.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до переконання про безпідставність позову, оскільки державний реєстратор при прийнятті оскаржуваного рішення діяв у межах наданих йому повноважень та з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.7-12, 70, 86, 158-163 КАС України суд,

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів з дня її проголошення.

Суддя Стрельбицький В.В.