Справа № 815/1796/17
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1796/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Судді Харченко Ю.В.

При секретарі Рудченко О.І.

Розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.03.2017р. №,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень (від 31.05.2017р. вхід.№15802/17), просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 10.03.2017р. №, посилаючись на відсутність встановлених ГУ ДФС в Одеській області у Акті перевірки №87/15-32-14-09/22485498 від 22.02.2017р., порушень податкового законодавства з боку Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ, оскільки при формуванні податкового кредиту в межах перевіряємого періоду, Товариством у повному обсязі дотримано вимоги чинного податкового законодавства України, та правомірно віднесено до складу податкового кредиту відповідні суми ПДВ, сплачені у ціні наданих послуг, та виконаних робіт, у межах відповідних фінансово-господарських правовідносин з наступними контрагентам: ТОВ «ЛАКИ ТРЕЙД», та ПП СВТО «СПЕЦПРОЕКТ», котрими на виконання умов Договорів, надано послуги, та виконано роботи, що, серед іншого, підтверджується податковими накладними, виписаними та оформленими контрагентами позивача з урахуванням вимог Податкового кодексу України. Зокрема, позивач наголошує, що ТОВ "ЛАКИ ТРЕЙД" не здійснювало передачу інформації ТОВ НВП "ТЕНЕТ", а забезпечувало її передачу за допомогою каналу даних. ТОВ НВП "ТЕНЕТ" самостійно передавало власну інформацію (а точніше інформацію власних абонентів) через наданий канал електрозв'язку. Кількість послуги з надання каналу передачі даних (електрозв'язку), що є послугою доступу до мережі Інтернет в жодному разі не може вимірюватися в Гігабайтах, оскільки це кратна одиниця виміру кількості інформації, тоді як канал електрозв'язку характеризується швидкістю передачі. Вказана величина визначена умовами Договору від 01.06.2014р. №12-12, та складає до 10 ГБ/сек., що є технічною характеристикою, а не кількісно (об'ємом, обсягом), та не повинна зазначатися ані в акті прийому-передачі, ані в податкових накладних. Крім того, предметом договору є надання каналу електрозв'язку, а не передача інформації. Також, ТОВ Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ зазначає, що на виконання умов Договору підряду від 10.10.2014р. №438 на виконання проектних і підрядних робіт, ПП СВТО «СПЕЦПРОЕКТ» у повному обсязі виконало визначені в правочині роботи. Крім того, ТОВ НВП "ТЕНЕТ" не може нести відповідальність за контрагента свого контрагента, та дотримання останнім податкового законодавства. Зі свого боку, на час укладення та виконання договору підряду TOB НВП "ТЕНЕТ" здійснило всі можливі, та залежні від нього дії щодо перевірки контрагента-підрядника ПП СВТО "СПЕЦПРОЕКТ", в тому числі через електроні бази офіційного сайту ДФС України, з урахуванням чого ПП СВТО "СПЕЦПРОЕКТ" як на той час, так і наразі є сумлінним платником податків з бездоганною діловою репутацію на ринку монтажу систем пожежогасіння.

Відповідач Головне управління Державної фіскальної служби в Одеській області, з позовними вимогами не погоджується, та вважає їх необґрунтованими з підстав, викладених у письмових запереченнях на адміністративний позов (від 05.04.2017р. вхід.№10248/17), наголошуючи, зокрема, на правомірності винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 10.03.2017р. №, оскільки ТОВ НВП «ТЕНЕТ» занижено податок на додану вартість за період лютий 2015р., внаслідок чого порушено вимоги п.44.1 ст.44, п.п.198.1, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від повноважного представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ до суду надійшло клопотання (вхід.№15804/17 від 31.05.2017р.) про розгляд справи за його відсутності, а також зважаючи на відсутність потреби у витребуванні додаткових доказів, виклику у судове засідання свідка, експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного податкового законодавства, суд встановив наступне.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, у період з 02.02.2017р. по 15.02.2017р. на підставі направлень від 30.01.2017року №118/14-09, №119/14-09, виданих ГУ ДФС в Одеській області, заступником начальника відділу перевірок з окремих питань управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_1, головним державним ревізором-інспектором відділу перевірок з окремих питань управління аудиту ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2, згідно з п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, та наказу ГУ ДФС в Одеській області від 27.01.2017р. №103 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НВП «ТЕНЕТ», проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ НВП «ТЕНЕТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період лютий 2015р. по взаємовідносинах з ТОВ «ЛАКИ ТРЕЙД», та ПП СВТО «СПЕЦПРОЕКТ».

За наслідками вказаної перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області складено Акт №87/15-32-14-09/22485498 від 22.02.2017р. «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ НВП «ТЕНЕТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період лютий 2015р. по взаємовідносинах з ТОВ «ЛАКИ ТРЕЙД», та ПП СВТО «СПЕЦПРОЕКТ», у висновках якого наголошено, що ТОВ НВП «ТЕНЕТ» занижено податок на додану вартість за період лютий 2015р., внаслідок чого порушено вимоги п.44.1 ст.44, п.п.198.1, 198.3 ст.198 Податкового кодексу України.

На підставі складеного Акта перевірки №87/15-32-14-09/22485498 від 22.02.2017р. Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області 10.03.2017р. винесено податкове повідомлення-рішення №.

Не погодившись із означеним податковим повідомленням-рішенням від 10.03.2017р. №, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання його протиправним та скасування.

Так, на думку суду, оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 10.03.2017р. №, винесено контролюючим органом неправомірно, безпідставно, та у порушення положень чинного податкового законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та вбачається з наявних у матеріалах справи документів, між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛАКИ ТРЕЙД (Виконавець) укладено Договір №12-12 від 01.06.2014р., відповідно до п.п.1.1, 2.1.1, 2.1.2 п.2.1 якого Виконавець зобовязується надати Замовнику обрані останнім телекомунікаційні послугу/послуги доступу до мережі Інтернет, а Замовник зобовязується приймати та оплачувати такі послуги на умовах даного Договору. Сторони дійшли згоди, що послуги надаються на умовах відповідних Додатків у наступному порядку: Замовник за попереднім погодженням із Виконавцем обирає: вид послуги; технічні характеристики (параметри) для послуги; умови оплати послуги; умови надання послуги, що зазначається у відповідних Додатках, які підписуються сторонами та є невідємною частиною Договору. Після виконання вимог п.п.2.1.1 Виконавець розпочинає надання послуг у порядку та строки, які встановлені у відповідному Додатку.

Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛАКИ ТРЕЙД (Виконавець) підписано Додаток №1 до Договору №12-12 від 01.06.2014р., згідно з п.2.1 якого Виконавець надає Замовнику послуги доступу до мережі Інтернет, а саме: організація каналу передачі даних (із виділенням ІР-адреси) та підключення цього каналу до порту Виконавця; забезпечення прийому/передачі інформації за допомогою організаційного каналу передачі даних та технічна підтримка Замовника.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЛАКИ ТРЕЙД (Виконавець) також було підписано Додаток №2 до Договору №12-12 від 01.06.2014р., згідно з яким сторони домовилися про вартість телекомунікаційних послуг.

10.10.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ (Замовник) та ПП СВТО «СПЕЦПРОЕКТ» (Підрядник) укладено Договір підряду №438 на виконання проектних і монтажних робіт, згідно з п.1 якого Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобовязання виконати наступні роботи в приміщенні серверної ТОВ НВП «ТЕНЕТ», розташованому за адресою: м.Одеса, вул.В.Арнаутська,2а: розробка та експертиза в ГУ ДСНС України в Одеській області робочого проекту системи газового пожежогасіння; монтажні, ? роботи і здача в експлуатацію системи газового пожежогасіння.

Судом зясовано, що 30.01.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ (Замовник) та ПП СВТО «СПЕЦПРОЕКТ» (Підрядник) укладено Додаткову угоду №1 до Договору підряду №438 від 10.10.2014р. на виконання проектних, монтажних і пусконалагоджувальних робіт системи газового пожежогасіння, згідно з якою Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобовязання виконати наступні додаткові роботи: постачання додаткових матеріалів до системи газового пожежогасіння і пожежної сигналізації в приміщенні ЦОД ТОВ НВП «ТЕНЕТ», розташованого за адресою: м.Одеса, вул.В.Арнаутська,2а; монтаж системи пожежної сигналізації в приміщенні АТС за адресою: м.Одеса, вул.В.Арнаутська,2а; проектні та монтажні роботи системи порошкового пожежогасіння і пожежної сигналізації в приміщеннях 2-х дизель-генераторних за адресою: м.Одеса, вул.В.Арнаутська,2а; проектні і монтажні роботи системи видалення газів, що використовуються в установці газового пожежогасіння в приміщенні ЦОД за адресою: м.Одеса, вул.В.Арнаутська,2а.

Згідно зі ст.11 Цивільного Кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 Цивільного Кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 203 Цивільного Кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.638 Цивільного Кодексу України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції. За відсутності факту придбання товарів (робіт, послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту. Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичне надання послуг, здійснення поставки товарів та їх отримання іншою стороною, а також документи, котрі підтверджують використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.

Зокрема, як вбачається з наявних у справі документів, а саме: Договірних цін, Локальних кошторисів, Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, Розрахунків, Податкових накладних, Акта визначення технічних показників до договору від 01.06.2014р. №12-12, Акта надання послуг від 28.02.2015р. №293769, Актів приймання виконаних будівельних робіт, останні складені з дотриманням законодавчо передбачених вимог, містять опис господарських операцій, усі необхідні реквізити, підписані уповноваженими особами, підписи засвідчені печатками відповідних підприємств, тобто повністю відповідають вимогам п.201.1 та 201.7 ст.201 Податкового кодексу України, та відповідно підтверджують фактичне виконання фінансово-господарських операцій, а відтак, у розумінні ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», є первинними документами, що відповідно спростовує висновок відповідача щодо відсутності реального, та фактичного надання послуг, виконання робіт.

Судом з'ясовано, що відповідні суми ПДВ за складеними контрагентами позивача, та наданими позивачем до суду податковими накладними, були включені Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ до складу податкового кредиту за лютий 2015р.

Відповідно до пп.14.1.181. Податкового кодексу України від 02 грудня 2010року №2755-VІ податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу;

Пунктом 198.1. статті 198 вказаного Кодексу встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Так, у даному випадку датою виникнення у позивача права на віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту, є, зокрема, дата отримання позивачем виписаних ТОВ «ЛАКИ ТРЕЙД», та ПП СВТО «СПЕЦПРОЕКТ», податкових накладних.

Відповідно до п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Натомість, судом зясовано, що включена позивачем до складу податкового кредиту оскаржувана сума податку на додану вартість повністю підтверджена, серед іншого, наявними у матеріалах справи податковими накладними, складеними ТОВ «ЛАКИ ТРЕЙД», та ПП СВТО «СПЕЦПРОЕКТ», з дотриманням вимог пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України, відповідно до якого платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; є) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що право на віднесення сум ПДВ, сплачених при придбанні товару (робіт, послуг), до податкового кредиту у суб'єкта господарювання виникає у разі дотримання ним наступних умов: 1) фактичності придбання такого товару (робіт, послуг), тобто, реальності відповідної господарської операції; 2) наявності податкових накладних, складених особою, зареєстрованою платником податку, чи митних декларацій на підтвердження придбання такого товару (робіт, послуг) та сплати відповідної суми ПДВ; 3) подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності підприємства.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача, на момент видачі Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ податкових накладних, не були зареєстровані у законодавчо визначеному порядку платниками податку на додану вартість, та не сплачували у встановленому законом порядку відповідні суми податку до бюджету, податковим органом, суду не надано.

Натомість, суд вважає за доцільне зауважити, що доводи податкового органу щодо отримання платником необґрунтованої податкової вигоди, мають ґрунтуватись на сукупності доказів, які б безумовно та беззаперечно підтверджували існування обставин, котрі виключають право платника на віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту.

Водночас, судом встановлено, що відповідачем Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області, в межах розгляду даної адміністративної справи, не доведено належними та допустимими доказами існування таких обставин, як власне не доведено і здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ, та його контрагентами узгоджених дій, спрямованих на створення штучних умов для отримання незаконної податкової вигоди, а також не надано жодного доказу на підтвердження того, що зміст укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ, та його контрагентами ТОВ «ЛАКИ ТРЕЙД», та ПП СВТО «СПЕЦПРОЕКТ» правочинів, не відповідає дійсним намірам сторін, і що такі наміри спрямовані на ухилення від сплати податків за наслідками відповідних фінансово-господарських операцій.

При цьому, судом відхиляються, та не приймаються до уваги посилання податкового органу на відсутність даних щодо обліку отриманих Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ послуг доступу до Інтернет (із зазначенням Гігабайт), оскільки, як встановлено судом, та зазначено вище, на виконання умов Договору №12-12 від 01.06.2014р., ТОВЛАКИ ТРЕЙД на користь Товариства позивача надавало послуги доступу до мережі Інтернет шляхом організації каналу передачі даних (із виділенням ІР адреси) та підключення вказаного каналу до порту виконавця та забезпечення прийому/передачі інформації за допомогою організованого каналу передачі даних та технічну підтримку замовника, що є однією послугою, та не вимірюється в Гігабайтах.

Також, як встановлено судом, та зазначено в Акті перевірки №87/15-32-14-09/22485498 від 22.02.2017р. під час проведення перевірки фахівцями контролюючого органу детально вивчено дані Єдиного реєстру податкових накладних відносно кожного ланцюга взаємопов'язаних господарських операцій по постачанню телекомунікаційних послуг у лютому 2015року, згідно з якими встановлено наступну схему ланцюга від СГ_1 - АТЗТ «Темпо» до СГ_2 - TOB «Медітіріан ЛТД» до СГ_3 - TOB «Лаки Трейд» кінцевий покупець, якого перевірено - TOB НВП «Тенет».

Так, згідно даних ЄРПН та податкової звітності з ПДВ постачальників не встановлено факт придбання АТЗТ «Темпо» телекомунікаційних послуг, які в подальшому по ланцюгу постачання реалізувалися на користь TOB НВП «Тенет». Крім того, відповідно до даних інформаційної системи «Податковий блок» АТЗТ «Темпо» не є виробником зазначених послуг, у звязку з чим перевіркою встановлено неможливість постачання телекомунікаційних послуг АТЗТ «Темпо», з огляду на те, що дані послуги по ланцюгу постачання постачальників наступних ланок за даними ЄРПН не придбавалися.

До того ж, відповідно до податкової інформації ДПІ у Куйбишевському районі м.Донецька від 01.04.2015р. №202/05-66-15-01/20785813 АТЗТ «Темпо» не має основних фондів, не має трудових ресурсів, встановлена невідповідність придбаних та реалізованих товарів, робіт (послуг). Згідно з узагальненою податковою інформацією від 02.10.2015р. №8176/7/26-50-22-06, складеною ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м.Києві щодо TOB «Медітіріан ЛТД» з питань проведення фінансово-господарських операцій з контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками за період лютий-березень 2015року, вбачається відсутність у TOB "Медітіріан ЛТД" буд-яких основних фондів та виробничих потужностей, що ставить під сумнів можливість ведення фінансово-господарську діяльність на підприємстві. TOB "Медітіріан ЛТД" не маючи в штаті достатньої кількості працівників, основних та виробничих засобів.

Крім того, з урахуванням даних Єдиного реєстру податкових накладних, та податкової звітності з ПДВ фахівцями контролюючого органу під час проведення перевірки не вдалося встановити факт придбання TOB «БК «Промбуд-2014» та ПП СВТО «Спецпроект» використаних у ході монтажних робіт матеріалів, котрі в подальшому по ланцюгу постачання реалізувалися ТОВ НВП «ТЕНЕТ». Між тим, відповідно до даних інформаційної системи «Податковий блок» TOB «БК «Промбуд-2014» не є виробником монтажних робіт, оскільки на підприємстві відсутні трудові ресурси.

При цьому, з означеною позицією податкового органу неможливо погодитися, оскільки податковому органу в першу чергу слід дослідити фактичні обставини господарських правовідносин безпосередньо позивача із його контрагентами, а не приймати вказані документи як безумовний доказ для відповідних висновків.

До того ж, суд вважає за необхідне наголосити, що отримання податковим органом податкової інформації, у якій викладено висновки про наявність ознак фіктивної господарської діяльності, відсутність факту реального вчинення господарських операцій, вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, жодним чином не звільняє такий податковий орган від виконання обов'язку щодо самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону.

Крім того, сама по собі несплата податку продавцем (у тому числі внаслідок ухилення від сплати), у разі фактичного здійснення господарської операції, не впливає на формування податкового кредиту покупцем. Жодна норма Податкового кодексу України та жодний законодавчий акт не вимагає від платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ним бухгалтерського та податкового обліку, оскільки контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба.

За чинними нормами права будь-яка відповідальність, у т.ч. цивільна, податкова, фінансова носить індивідуальний характер, та стосується лише винної особи, у звязку з чим на позивача не може бути покладено відповідальність за невиконання або неналежне виконання контрагентами його контрагентів обов'язків зі своєчасності, правильності ведення бухгалтерського і податкового обліку та звітності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», відповідно до статті 1 якого первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз вказаної норми дає підстави вважати, що первинний документ містить дві обов'язкові ознаки, а саме: він має містити відомості про господарську операцію, та підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції: посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Системний аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що обов'язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій, а також зв'язку між фактом придбання товару (робіт/послуги) і подальшою господарською діяльністю.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Зокрема, судом з»ясовано, що господарські операції позивача з ТОВ «ЛАКИ ТРЕЙД», та ПП СВТО «СПЕЦПРОЕКТ» підтверджуються наданими до суду, та наявними у матеріалах справи Договірними цінами, Локальними кошторисами, Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, Розрахунками, Податковими накладними, Актами визначення технічних показників до договору від 01.06.2014р. №12-12, Актом надання послуг від 28.02.2015р. №293769, Актами приймання виконаних будівельних робіт, складеними з дотриманням законодавчих вимог, а тому відповідають визначенню «первинні документи», наведеному у Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

До того ж, судом зясовано, що позивачем - ТОВ НВП «ТЕНЕТ» до матеріалів справи також надано Ліцензію Державного департаменту пожежної безпеки МНС України серії АГ №595355 від 21.07.2011р., з необмеженим строком дії, відповідно до якої Приватне підприємство спеціалізоване виробничо-технічне об»єднання «Спецпроект» має право на виконання робіт з проектування, монтажу, технічного обслуговування засобів протипожежного захисту та систем опалення, оцінки протипожежного стану обєктів.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду ОСОБА_2 ТОВ НВП «ТЕНЕТ» від 13.03.2017р. №491, ПП СВТО «Спецпроект» на ім»я директора ТОВ НВП «ТЕНЕТ» ОСОБА_3 надіслано ОСОБА_2 від 29.05.2017р. №08/05/17, за підписом директора підприємства ОСОБА_4, у якому зазначено, що роботи за договором підряду від 10.10.2014р. №438 виконано у повному обсязі, та повідомлено, що наявних у розпорядженні ПП СВТО «Спецпроект» трудових ресурсів достатньо для виконання робіт за договором підряду, у виконання робіт також брало участь керівництво компанії, та залучались субпідрядники.

Судом встановлено, що на підтвердження належного виконання ПП СВТО «Спецпроект» умов Договору підряду №438 від 10.10.2014р. на виконання проектних і монтажних робіт, позивачем до матеріалів справи надано Робочий проект системи протипожежного захисту №438-2014-СПЗ, розробленого ПП СВТО «Спецпроект».

Відповідно до Листа ГУ державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області від 21.01.2015р. №03/387/10, за підписом головного державного інспектора з нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки в Одеській області ОСОБА_5, за результатами розгляду проекту «системи газового пожежогасіння» на обєкті: центр обробки даних ТОВ НВП «ТЕНЕТ», за адресою: м.Одеса, вул.Велика Арнаутська,2а, шифр №438-2014-СПЗ, котрий розроблено ПП СВТО «Спецпроект», Головне управління ДСНС України в Одеській області вважає за можливе застосування даного проекту на зазначеному обєкті.

Крім того, судом зясовано, що відповідно до Акта прийняття адресної системи автоматичної пожежної сигналізації, пожежогасіння та оповіщення людей про пожежу до експлуатації №000119 від 18.05.2015р., систему адресної системи автоматичної пожежної сигналізації, пожежогасіння та оповіщення людей про пожежу, змонтовану в приміщеннях центру обробки даних (ЦОД) ТОВ НВП «ТЕНЕТ», за адресою: м.Одеса, вул.Велика Арнаутська,2а, сигнал від якої виведено на ППСН №51006, слід вважати прийнятою в експлуатацію.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, та на підставі наданих позивачем, та досліджених судом первинних документів (складених при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентами ТОВ «ЛАКИ ТРЕЙД», та ПП СВТО «СПЕЦПРОЕКТ»), судом встановлено, що вищеокреслені фінансово-господарські операції мали реальний характер, були опосередковані дійсним рухом активів, адже судом з'ясовано зміст кожної операції, та її підтвердження необхідними документами первинного бухгалтерського, та податкового обліку.

При цьому, відповідачем ГУ ДФС в Одеській області до матеріалів справи не надано жодних доказів щодо фактичного нездійснення господарських операцій, суми по яких позивачем включено до складу податкового кредиту при обчисленні податку на додану вартість.

Таким чином, беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що включення Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ спірних сум ПДВ до складу податкового кредиту в межах вищеокреслених фінансово-господарських відносин із ТОВ «ЛАКИ ТРЕЙД», та ПП СВТО «СПЕЦПРОЕКТ», повністю підтверджено позивачем наданими до суду, та наявними у матеріалах справи відповідними розрахунковими, платіжними, та іншими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, що відповідно свідчить про безпідставність та неправомірність донарахування Головним управлінням Державної фіскальної служби в Одеській області Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ податку на додану вартість.

Відтак, з урахуванням наведено, суд дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ, та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС в Одеській області від 10.03.2017р. №.

Вищевикладене спростовує твердження відповідача, наведені у письмових запереченнях на адміністративний позов.

Відповідно до приписів ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Натомість, Головним управлінням ДФС в Одеській області не надано суду жодних належних доказів на підтвердження та обґрунтування правомірності винесення оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення від 10.03.2017р. №.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС України позивач має право, у тому числі, вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ правомірні, документально підтверджені, та обґрунтовані, базуються на положеннях чинного податкового законодавства, отже підлягають задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.6 ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.03.2017р. №, задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 10.03.2017р. №.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська,5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство ТЕНЕТ (65012, м.Одеса, вул.Велика Арнаутська,2-А, ) судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 7736(сім тисяч сімсот тридцять шість)грн. 85коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому приписами ст.254 КАС України.

Суддя Харченко Ю.В.