Справа № 127/10954/17
Суддя: Сичук М. М.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/571/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.06.2017 м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду в м. Вінниці про оскарження дій суб'єкта владних повноважень при призначенні пенсії державного службовця та зобов'язання вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 24.05.2017 року звернулась до суду з вищезазначеним адміністративним позовом.

Позов мотивований тим, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», яка була призначена їй з моменту звернення, а саме - з 24.02.2010 року у розмірі 90% від суми заробітної плати.

Серед документів, які ОСОБА_1 подавала для призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про державну службу», остання подала довідку про складові заробітної плати станом на 24.02.2010 року, в якій не була включена матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально побутових питань, індексація заробітної плати та які, відповідно не були враховані при обчисленні пенсії. При тому, що під час роботи у Головному управлінні Державної казначейської служби у Вінницькій області ОСОБА_1 отримувала ці виплати, на які було нараховано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Після звернення до Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області на заяву ОСОБА_1 Головним управлінням Державної казначейської служби у Вінницькій області видано довідку про складові заробітної плати від 26.01.2017 року № 11-08/33-413, в яку включена матеріальна допомога на оздоровлення в сумі 12466,43 грн., матеріальна допомога на вирішення соціально побутових питань в сумі 6021,08 грн., індексація заробітної плати в сумі 1229,30 грн. На всі виплати, включені в довідку, нараховано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

02.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в м. Вінниці з проханням перерахувати її пенсію, врахувавши дану довідку про складові заробітної плати від 26.01.2017 року № 11-08/33-413.

Проте у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відмовили, зазначивши, що для перерахунку пенсії з урахування сум, зазначених у довідці № 11-08/33-413, відсутні законні підстави.

З цим твердженням позивач не погоджується, оскільки розрахунок пенсії здійснюється, виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на призначення пенсії. А з матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально побутових питань, індексації заробітної плати було сплачено страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

У звязку з вищенаведеним ОСОБА_1 звернулася до суду та просила визнати неправомірними дії УПФУ в м. Вінниці щодо виключення зі складу заробітної плати, з якої нараховується пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та сум матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань, індексації заробітної плати; зобовязати УПФУ в м. Вінниці провести перерахунок пенсії з 24.02.2010 року, згідно ст. 33, 37 ЗУ «Про державну службу» в розмірі 90% заробітної плати, включивши до складу заробітної плати, з якої проводиться нарахування пенсії, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань, а також індексації заробітної плати відповідно до довідки Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області від 26.01.2017 року № 11-08/33-413 та стягнути судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.05.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ в м. Вінниці про оскарження дій суб'єкта владних повноважень при призначенні пенсії державного службовця та зобов'язання вчинення дій за період з 24.02.2010 року по 23.11.2016 року включно залишено без розгляду та відкрито скорочене провадження.

Відповідачем у десятиденний строк з дня одержання ухвали суду від 25.05.2017 року та копій документів суду були надані заперечення проти позову, відповідно до яких відповідач не визнає вимог позивача, вважає їх безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити позивачу в задоволенні адміністративного позову вказавши в запереченнях, що відповідно до п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким, зокрема, призначаються, пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», таким чином скасовано норми, які регулювали питання пенсійного забезпечення осіб, на яких поширювалася дія цього Закону.

Зазначено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», виплати, які просить врахувати позивач не передбачені, а тому і не включаються до заробітної плати. Матеріальна допомога, як структура заробітної плати, не передбачена і ст. 2 Закону України «Про оплату праці», яка визначає структуру заробітної плати, оскільки вона носить разовий характер та не є складовою частиною заробітної плати в розумінні ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу», а сам факт утримання із суми допомоги збору на обовязкове державне пенсійне страхування не є підставою для її включення до складу заробітної плати державного службовця та врахування при обчисленні розміру пенсії державного службовця.

Згідно ч. 4 ст. 183-2 КАС України суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем обставини, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з питань захисту прав людини.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Вінниці та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», яка була призначена їй з моменту звернення, а саме - з 24.02.2010 року у розмірі 90% від суми заробітної плати.

В довідку про складові заробітної плати від 26.01.2017 року № 11-08/33-413 яку позивач подавала для призначення пенсії, не була включена матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально побутових питань, індексація заробітної плати.

Згідно відповіді УПФУ в м. Вінниці від 07.03.2017 року № 58/Б-1 у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відмовили, зазначивши, що для перерахунку пенсії з урахування сум, зазначених у довідці № 11-08/33-413 відсутні законні підстави.

Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про державну службу» оплата праці державних службовців повинна забезпечувати достатні матеріальні умови для незалежного виконання службових обов'язків, сприяти укомплектуванню апарату державних органів компетентними і досвідченими кадрами, стимулювати їх сумлінну та ініціативну працю. Заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

В ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, де основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до п. 2.3.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики від 13.01.2004 року № 5, до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Верховний Суд України під час розгляду справи № 21-430а11, постанова від 20.02.2012 року, прийшов до таких правових висновків: «Усуваючи неоднакове застосування норм матеріального права касаційним судом, Верховний Суд вважає неправильним висновок цього суду в оскаржуваних ухвалах про те, що оскільки матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, не включається до складу заробітної плати державного службовця, то вона не враховується при обчисленні розміру його пенсії. Матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця. За змістом наведених норм (ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування») отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. Таким чином, висновок касаційного суду про те, що матеріальна допомога, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак яка не включається до складу заробітної плати державного службовця, не враховується при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу було надано положенням законів «Про державну службу» № 3723-ХІІ та «Про оплату праці» № 108/95-ВР, які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин стаття 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058- IV та стаття 66 Закону «Про пенсійне забезпечення» №1788XII».

Відповідно до ст. 244-2 КАС України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України. На підставі зазначеного суд дійшов до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації повинні бути враховані в заробіток позивача для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, оскільки на них фактично нараховані та сплачені страхові внески на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Суд, бере до уваги, що позивачеві призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу», в редакції яка діяла на момент призначення розміру пенсії. При цьому, суд звертає увагу, що позивачу під час перебування на посаді державного службовця була виплачена матеріальна допомога та індексація з яких нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підтверджується відповідною довідкою. Однак, відповідачем при призначенні розміру пенсії позивачеві вказані виплати не включені до обчислення її розміру.

З наведеного, суд вважає, що вказані виплати, з яких були фактично нараховані та сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати. До такого висновку суд дійшов виходячи з того, що перевага надається спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії (ст. 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», а не Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. Аналогічна позиція викладена і у постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року, 04 березня 2014 року (справи № 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13,21-350а13, 21-14а14 відповідно).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведена правомірність його дій щодо відмови в перерахунку пенсії позивачки, в той час як позивачка довела законність своїх вимог.

За таких обставин суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи, що судом визнано протиправними дії відповідача щодо не врахування інших виплат, зазначених у довідці від 26.01.2017 року № 11-08/33-413, чим порушено право позивача на отримання належного розміру пенсійного забезпечення, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про перерахунок позивачу з 24.11.2016 року пенсії з урахуванням зазначених у довідці від 26.01.2017 року № 11-08/33-413.

На підставі ст.ст. 33, 37 ЗУ «Про державну службу», ст.ст. 1, 2 ЗУ «Про оплату праці», ст. 66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», ст. 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.ст. 159, 160, 162, 163, 183-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо виключення зі складу заробітної плати ОСОБА_1, з якої нараховується пенсія, сум матеріальної допомоги на оздоровлення та сум матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань, індексації заробітної плати.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 24.11.2016 року, згідно ст. 33, 37 ЗУ «Про державну службу» в розмірі 90% заробітної плати, включивши до складу заробітної плати, з якої проводиться нарахування пенсії, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально побутових питань, а також індексації заробітної плати відповідно до довідки Головного управління Державної казначейської служби у Вінницькій області від 26.01.2017 року № 11-08/33-413.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя