Справа № 635/8130/16-а
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 р. Справа № 635/8130/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Дудки О.А.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського районного суду Харківської області від 15.03.2017р. по справі № 635/8130/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 р. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до Харківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі - відповідач, Управління) в якому просив суд:

- скасувати рішення Харківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 11.11.2016 р. №315 про відмову в призначенні пенсії за віком за списком №1 на пільгових умовах;

- зобов'язати Харківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 13.10.2016 р.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.03.2017 р. допущено заміну відповідача - Харківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області - на правонаступника - Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 15.03.2017 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що є , на його переконання, підставою для скасування судового рішення.

До суду апеляційної інстанції представник відповідача надав письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, просить постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Позивач у судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просила постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши сторони, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 13.10.2016 р. позивач звернувся до Харківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням №315 від 11.11.2016 р. Харківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком список №1, оскільки у заявника відсутній необхідний пільговий стаж 10 років відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с. 10-11).

Вважаючи неправомірним рішення №315 від 11.11.2016 р., позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи позивача з 18.12.1991 р. по 26.05.1994 р. - електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, Шахтобудівельне управління № 2 треста "Макеєвшахтобуд"; з 03.08.1994 р. по 08.03.1995 р. - електрослюсарем підземним, шахта "Вінницька"; з 23.03.1995 р. по 29.03.1997 р. - електрослюсарем підземним, шахта "Шахтарська"; з 21.07.1997 р. по 31.12.1998 р. - гірноробітником підземним, шахта "Шахтарська" зарахувати до пільгового стажу роботи не вбачається можливим через відсутність уточнюючої довідки підприємства для підтвердження спеціального стажу.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів апеляційної інстанції зважає на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 р. (далі - Закон №1058-ІV) та п. 15 Положення "Про Пенсійний фонд України", Пенсійний фонд України реалізує свої повноваження через створені у встановленому порядку територіальні управління; рішення про призначення та перерахунок пенсії приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Відповідно до п. 2 Перехідних положень Закону №1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом ОСОБА_3 України , та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці та мали або матимуть право на пенсію відповідно до статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії призначаються за нормами цього Закону, виходячи з вимог віку та стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 р. (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно з п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом ОСОБА_3 України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Отже, положеннями вищенаведеної статті передбачено проведення атестації робочих місць за списками №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 01.08.1992 р. № 442 (далі Порядок№442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі Мінпраці) від 01.09.1992 року № 41 (далі Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку та підпунктом 1.5 п.1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Оскільки Порядок №442 набрав чинності 21.08.1992 р., то при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 р. відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідачем до пільгового стажу за списком №1 зараховано 05 років 5 місяців 15 днів, а саме: періоди роботи з 07.04.1988 р. по 11.07.1989 р., з 12.07.1989 р. по 21.04.1991 р. - на посаді машиніста холодильних установ, електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею, шахта "Шахтарська-Глубока", з 01.01.1999 р. по 31.06.2001 р. - горноробітником підземним з повним робочим днем під землею ГХК "Шахтарськантрацит" ( а.с. 10).

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_3 України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_3 України від 12 серпня 1993 року № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що довідки мають надаватися у разі, коли відсутні відомості в трудовій книжці про роботу особи у спірний період, що визначає її право на пільгову пенсію.

Тобто, виключно у випадку непідтвердження записами трудової книжки пільгового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів, та/або, у випадку необхідності пошуку свідків чи звернення до даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Водночас, як вбачається з трудової книжки серії АТ-ІІІ №9962832, копія якої долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 18.12.1991 р. прийнятий до Шахтобудівельного управління №2 треста "Макеєвшахтобуд" підземним електрослюсарем 5 розряду з повним робочим днем в шахті, з якої був звільнений 26.05.1994 р. за власним бажанням; 03.08.1994 р. - прийнятий на роботу до шахти "Вінницька" електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею, з якої був звільнений 08.03.1995 р. за власним бажанням; 23.03.1995 р. - прийнятий на роботу до шахти "Шахтарська" підземним електрослюсарем, з якої був звільнений 29.03.1997 р.; 21.07.1997 р. - прийнятий на роботу до шахти "Шахтарська" гірноробітником підземним, з якої був звільнений за власним бажанням 31.12.1998 р. (а.с. 12-16).

Доводи апелянта про те, що зарахувати до пільгового стажу по списку №1 підстав не має, оскільки відсутні уточнюючі довідки підприємства для підтвердження спеціального стажу колегія суддів вважає необгрунтованими з огляду на наступне.

Зі змісту преамбули Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 р. №1207-VІІ (далі - Закон № 1207-VІІ) вбачаться, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1049 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв'язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.

Тобто, одним з основних напрямків політики держави України стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист та повноцінна реалізація, зокрема, соціальних прав громадян України.

Апелянт наголошує на тому, що у позивача відсутні довідки, що уточнюють особливий характер роботи.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею в Шахтобудівельному управлінні № 2 треста "Макеєвшахтобуд", що знаходиться в Донецькій області; електрослюсарем підземним шахти "Вінницька", що знаходиться в смт. Стіжківське, м. Шахтарськ Донецької області; електрослюсарем підземним шахти "Шахтарська"; гірноробітником підземним шахти "Шахтарська", що знаходиться в м. Шахтарськ Донецької області.

Розпорядженням Кабінету ОСОБА_3 України від 02 грудня 2015 р. затверджено перелік непідконтрольних, а також прифронтових населених пунктів у зоні АТО.

З вказаного розпорядження слідує, що смт. Сніжківське та м. Шахтарськ Донецької області знаходяться на непідконтрольній українській владі території.

Отже, позивач не має можливості надати первинні документи, що знаходяться на вищевказаних підприємствах.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення "Кечко проти України" від 08.11.2005 р., якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Відсутність довідок, що уточнюють особливий характер роботи, внаслідок проведення антитерористичної операції та знаходження підприємств на тимчасово окупованій території, не може порушувати право позивача на отримання пенсії, гарантоване Конституцією України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується період роботи позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, а саме: з 18.12.1991 р. по 26.05.1994 р. - електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею в Шахтобудівельному управлінні № 2 треста "Макеєвшахтобуд"; з 03.08.1994 р. по 08.03.1995 р. - електрослюсарем підземним шахти "Вінницька"; з 23.03.1995 р. по 29.03.1997 р. - електрослюсарем підземним шахти "Шахтарська"; з 21.07.1997 р. по 31.12.1998 р. - гірноробітником підземним шахти "Шахтарська".

Таким чином, зважаючи на гарантоване ст. 46 Конституції України право громадян на соціальний захист, судова колегія приходить до висновку про наявність у позивача необхідного та достатнього основного стажу та пільгового для призначення пенсії на пільгових умовах за п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону, у той час відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено безпідставність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Відповідно до ст. 45 Закону № 1058- ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги щодо скасування рішення Харківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 11.11.2016 р. №315 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за списком №1 на пільгових умовах та зобов'язання Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на підставі заяви від 13.10.2016 р. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_3 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

За приписами ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Судові витрати по справі підлягають розподілу в порядку ч.1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ч.1 ст. 198, ст. 202, ч.2 ст.205, ст. 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського районного суду Харківської області від 15.03.2017р. по справі № 635/8130/16-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Харківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 11.11.2016 р. №315 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком за списком №1 на пільгових умовах .

Зобов'язати Харківське приміське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до вимог п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на підставі заяви від 13.10.2016 р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подачу адміністративного позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 1164,53 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_4
Судді ОСОБА_5 ОСОБА_6
Повний текст постанови виготовлений 12.06.2017 р.