Справа № 398/820/17
Суддя: Соколова Р. І.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/820/17
провадження №: 2-а/398/113/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

"07" червня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого - судді Соколової Р.І., за участю секретаря - Лісовської Л.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до командира РРПП ГУНП в Кіровоградській області - інспектора поліції Кунерт Дмитра Андрійовича про визнання дії інспектора неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 10 березня 2017р., -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до командира РРПП ГУНП в Кіровоградській області Кунерта Д.А. про визнання дій інспектора поліції неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 10 березня 2017р. серії ПС2 № 771801.

Свої вимоги мотивує тим, що 10 березня 2017 року о 9 годині 30 хвилин керуючи автомобілем ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1, на автошляху Олександрія-Петрово був зупинений інспектором поліції Кунертом Дмитром Андрійовичем. На його, позивача, прохання пояснити причину зупинки та надати посвідчення поліцейського - інспектор відповів, що, позивач, порушив правила дорожнього руху, а саме, ні водій ні пасажир не пристебнуті пасками безпеки, а також, зі слів інспектора, він ОСОБА_1, здійснив обгін транспортного засобу на мосту. Прохання пред'явити посвідчення поліцейського - інспектор проігнорував.

Його, позивача, пояснення та пояснення його племінниці, яка була пасажиром, відносно того, що ніякого обгону на мосту не могло бути, оскільки жодний транспортний засіб під час проїзду мосту перед ними не рухався, інспектор до уваги не прийняв. Натомість, відповідачем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 №771801 від 10 березня 2017 року щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України. Відповідно до зазначеної постанови до нього, позивача, було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності? свої вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач, належно повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове не з'явився, причини неявки не повідомив, заперечень щодо позову не надав, вимоги ухвали суду від 21.04.2017 року не виконав.

Згідно ч.1 ст.41 КАС України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмово провадження). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В судовому засіданні встановлено, що 10 березня 2017 року командиром РРПП ГУНП в Кіровоградській області Кунертом Д.А. відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425грн. за вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КпАП України, а саме за те, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем, державний номерний знак НОМЕР_1, 10 березня 2017р. о 9 годині 30 хвилин на автошляху Олександрія-Петрове здійснив обгін транспортного засобу на мосту.

При цьому в постанові не зазначено марку, модель транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1

Згідно з ч. 1 ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Позивач в позові стверджує, що відповідач не з'ясував та не довів обставин, які б свідчили про наявність в його діях ознак адміністративного правопорушення.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами і встановлюється шляхом повного, всебічного та об'єктивного з'ясування компетентним суб'єктом владних повноважень всіх обставин справи, а також причин та умов, що сприяли його вчиненню.

Згідно ч.1 ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В положеннях Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на ії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Суд вважає, що відповідачем, при розгляді справи відносно позивача, було застосовано спрощений підхід, а саме: без застосування будь-яких доказів, які б достовірно, достатньо та беззаперечно підтверджували наявність або відсутність вини певної особи, обставини складу правопорушення (показання свідків, відеофіксація тощо), без надання оцінки поясненням позивача, що на думку суду, є недопустимим.

Викладене свідчить про фактичну відсутність об'єктивних і беззаперечних доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями свідків,

Відповідно до ст.9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадяни, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 62 Конституції України закріплена презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Як вбачається з оскаржуваної постанови відповідачем на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбачено частиною 2 статті 122 КУпАП доказів, в тому числі і автоматичної відео фіксації правопорушення до постанови не додавалося.

Тобто, фактично відсутні будь-які докази, які б вказували на вчинення позивачем правопорушення зазначеного у постанові серії ПС2 №771801 від 10.03.2017 року.

Саме по собі описання відповідачем в оскаржуваній постанові складу адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, передуванню якому і є фіксування цього правопорушення, а тому вимоги позивача щодо визнання постанови незаконною та її скасування підлягають задоволенню.

Отже, саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Однак в даному випадку відповідач таких дій не вчинив, в силу чого факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є недоведеним, а винесена відповідачем постанова - незаконною та необґрунтованою.

Керуючись ст.ст.5, 8-11, 69, 70, 71, 86, 99, 102, 159, 160-163, 288 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до командира РРПП ГУНП в Кіровоградській області - інспектора поліції Кунерт Дмитра Андрійовича про визнання дії інспектора неправомірними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 10 березня 2017р - задовольнити.

Визнати протиправними дії командира РРПП ГУНП в Кіровоградській області - інспектора поліції Кунерт Дмитра Андрійовича щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 10 березня 2017 року серії ПС 2 № 771801 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 10 березня 2017 року серії ПС 2 № 771801, винесену командиром РРПП ГУНП в Кіровоградській області - інспектором поліції Кунертом Дмитром Андрійовичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо вона не скасована, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Соколова Р.І.