Справа № П/811/406/17
Суддя: С.В. Дегтярьова
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року Справа № П/811/406/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дегтярьової С.В., розглянувши адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до відповідача: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2

третя особа на стороні відповідача: ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кей Колект"

про визнання протиправним та скасування рішення,

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зазначивши третьою особою на стороні відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кей Колект", про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 щодо нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1. (номер запису про право власності: 9625545 від 12.05.2015 р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 21224438 від 12.05.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, як державним реєстратором, внесено 12.05.2015 р. рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №21224438, яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та належала позивачу, за ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" та внесено запис до ЄДР про таку державну реєстрацію. Такі дії, на думку позивача, є протиправними, оскільки вчинені з порушенням норм чинного законодавства, тому рішення відповідача підлягає скасуванню.

Письмових заперечень від відповідача до суду не надходило.

Третьою особою до суду подано заперечення на позовну заяву, відповідно до змісту якого, позов ним не визнається у повному обсязі.

Окрім того, 08.06.2017 року через канцелярію суду представником третьої особи подано клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки справа належить до адміністративної юрисдикції (а.с.127-129).

Суд погоджується з правовою позицією останнього щодо того, що зазначений спір згідно зі ст.17 КАС України належить до юрисдикції адміністративних судів та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Однак представником третьої особи не врахованого того, що дана справа і розглядається в порядку адміністративного судочинства саме Кіровоградським окружним адміністративним судом, а відтак правові підстави для закриття провадження відсутні з мотивів, наведених третьою особою відсутні.

Також 08.06.2017 року через канцелярію суду представником третьої особи подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у звязку з тим, що після ознайомлення з матеріалами справи, зокрема, документами, що були підставою для проведення державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кей Колект", що надані відповідачем, виникла необхідність надання заперечень щодо виявлених обставин (а.с.140).

Судом встановлено, що відповідачем надано до матеріалів справи завірені копії документів, що подавались ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "КейКолект" (а.с.72-122). Суд вважає, що зміст таких документів достеменно відомий ТОВ "КейКолект", а тому відсутня новизна їх змісту для останнього, що свідчить про відсутність підстав для відкладення судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

З огляду на викладення, з метою недопущення можливості безпідставного затягування судового розгляду та недопущення порушення процесуальних строків розгляду справи, суд вважає клопотання необґрунтованим та не вбачає перешкод в подальшому розгляді даної справи.

На підставі ч.3 ст.160 КАС України в судовому засіданні 08.06.2017 р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено у строк до 12.06.2017 р.

Дослідивши подані позивачем, відповідачами та третьою особою документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, адміністративний суд,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_5 (Позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту від №0, за умовами якого Позичальник отримав на строк до 18.12.2017 року грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 30000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,9 % річних (а.с.42-44). До вищевказаного договору було складено графік погашення кредиту (додаток 1) та укладено додаткову угоду й складено графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (додаток 2) (а.с.45-50).

18.12.2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір (а.с.16-18). Згідно підпункту 1.1 пункту 1 Договору Іпотекодавець (ОСОБА_1), як майновий поручитель, передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно - квартиру, що є його власністю (згідно Договору дарування частини квартири, посвідченого 02.11.2006 року ОСОБА_6, приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу за №5164 та Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Кіровоградською міською радою 28.01.2004 за №37791) та знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.16-18).

З матеріалів справи вбачається, що між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено договір факторингу від 12.11.2011 р. №1 та договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, відповідно до змісту яких останнє прийняло на платній основі права вимоги щодо погашення заборгованості на підставі низки кредитних договорів та договорів іпотеки, одними з яких, зокрема, є договір про надання споживчого кредиту від №0 від 18.12.2007 р. та іпотечний договір від 18.12.2007 р. (а.с.101-106, 107-109).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що в березні 2017 р. згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда про відкриття провадження у справі №404/262/17 позивачеві стало відомо про звернення до суду ТОВ «Кей-Колект» з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом визнання ОСОБА_1, ОСОБА_5 (дружини) та їх дитини такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням.

Позивач зазначає, що 17 березня 2017 року з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна він дізнався про незаконні дії відповідача щодо його майна, а саме прийняття приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, як державним реєстратором, 12.05.2015 року рішення №21224438 про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру за ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "КейКолект" та внесення запису до ЄДР про таку державну реєстрацію.

Згідно ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб'єкта владних повноважень встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб'єкту владних повноважень право на пред'явлення передбачених законом вимог.

Таким чином, з огляду на обізнаність позивача лише з березня 2017 року про оскаржуване рішення, суд вважає строк звернення до суду позивачем не пропущеним.

Суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити в силу наступного.

Дані правовідносини регулюються Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 р. №1952-IV (далі - Закон №1952-IV), Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №868 (далі Порядок №868) (що діяв на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про іпотеку» від 05.06.2003 р. (далі - Закон №898-IV).

Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до пункту 4.3 договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно Закону України «Про іпотеку» (зокрема статті 35), а відповідно до пункту 5.2 цього ж договору, повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя він надсилає рекомендованим листом (а.с.93-95).

Позивач в позовній заяві стверджує, що ні він, ні його дружина, ОСОБА_5, не отримували жодної письмової вимоги про усунення порушень (а.с.3-9).

У письмових запереченнях, наданих до суду, третя особа керується нормами Цивільного кодексу України та зазначає, що повідомлення боржника про переуступку права вимоги має інформаційний характер і до нього ніяких доказів про відступлення права вимоги новий кредитор надавати не повинен (а.с.130-137). Третя особа посилається на ст. 516 Цивільного кодексу України та зазначає, що боржник має бути повідомлений про проведену заміну кредитора, натомість цією нормою не встановлено вимог до такого повідомлення, а передбачено те, що воно має бути письмовим. При цьому саме отримання чи неотримання такого повідомлення ніяким чином не відобразиться на зобовязаннях боржника щодо погашення заборгованості (а.с.130-137).

Також третя особа наголошує на тому, що жодного доказу на підтвердження свого твердження про порушення вимог Закону України «Про іпотеку» щодо не направлення вимоги про усунення порушень позивач не надав. Натомість, як стверджує представник третьої особи, вимога про усунення порушень була направлена позивачу згідно вимог Закону України «Про іпотеку» (а.с.130-137).

Відповідно до пункту 46 Порядку №868 передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобовязання, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Таким чином, суд вважає, що для перевірки дотримання пункту 46 Порядку №868 приватний нотаріус, що здійснює реєстраційну дію, повинен отримати відповідний документ на підтвердження завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником такої письмової вимоги.

Таким чином, нотаріусу потрібно було для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки за третьою особою встановити момент отримання іпотекодавцем та боржником такої письмової вимоги та перевірити завершення 30-денного строку з моменту її отримання.

Судом встановлено, що такого документу для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки третьою особою (ТОВ «Кей-Колект») подано не було, а тому суд вважає, що нотаріус здійснив державну реєстрацію права власності на підставі договору іпотеки за ТОВ "Кей-Колект" без наявності такого документу всупереч пункту 46 Порядку №868.

Так, відповідачем в пакеті належно завірених документів (прошитому та пронумерованому і скріпленому гербовою печаткою нотаріуса), витребуваних судом, на підставі яких здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру за третьою особою, міститься копія письмової вимоги сплатити борг (повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки), адресованої ОСОБА_5 (боржнику), без документальних доказів відправлення такого повідомлення їй третьою особою та документальних доказів отримання його нею (а.с.116). Письмової вимоги про сплату боргу (повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки), як і доказів направлення та отримання її позивачем (іпотекодавцем), пакет документів не містить. Не надані дані документи до матеріалів справи і третьою особою (а.с.72-122).

Таким чином, оскільки позивач та ОСОБА_5 (боржник) не отримували письмову вимогу про усунення порушень, а документальні докази в розумінні 5.2 цього договору іпотеки, та документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником такої вимоги в матеріалах, поданих для державної реєстрації відсутні, суд вважає, що приватним нотаріусом, як державним реєстратором - суб'єктом владних повноважень, здійснено реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ "Кей-Колект" з порушенням встановленого порядку проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченого Порядком №868.

Судом встановлено, що 03.06.2014 року прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-VII.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», заборону примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Суд звертає увагу на те, що мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати зобовязання на предмет іпотеки (застави) (відчужувати без згоди власника майна, наданого як забезпечення кредитів).

Згідно з п.4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

При цьому, положеннями цього Закону не встановлено, що іпотека припиняється, а лише передбачено заборону примусового стягнення нерухомого житлового майна.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 р.

Таким чином, положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлена загальна заборона примусового стягнення такого майна без згоди власника (незалежно від способу стягнення).

Спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника та майнового поручителя, а загальна площа не перевищує 140 кв. метрів, що підтверджується належними доказами (а.с.10, 16).

Натомість відповідачем при винесені оскаржуваного рішення не взято до уваги таких обставин та норм Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно п.1.1. розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року №296/5 (далі - Порядок №296/5), правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що посвідчують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують.

Згідно п. 1.8. розділу ІІ Порядок №296/5З з метою перевірки відсутності прав малолітніх та неповнолітніх дітей, недієздатних чи обмежено дієздатних осіб на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною нотаріус вимагає подачі йому довідки про склад сім'ї житлово-експлуатаційної організації, квартального комітету або іншого уповноваженого органу з питань реєстрації місця проживання.

Відповідно до п.1.9. розділу ІІ Порядок №296/5З у разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувача дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Суд вважає, що обов'язок перевірити відсутність прав малолітніх та неповнолітніх дітей на користування відчужуваними житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною відповідно до п. 1.8. розділу ІІ Порядок №296/5З, повинен бути виконаний нотаріусом, який посвідчує правочин щодо застави майна згідно п. 1.1. розділу ІІ Порядок №296/5З, а не державним реєстратором, який реєструє право власності за іпотекодержателем шляхом виконання такого договору іпотеки у цей спосіб.

Судом встановлено, що правочином, на підставі якого здійснено реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ "Кей-Колект", є укладений 18.12.2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) іпотечний договір (а.с.16-18), згідно підпункту 1.1 пункту 1 Договору Іпотекодавець (ОСОБА_1), як майновий поручитель, передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно - квартиру, що є його власністю та відповідно до п.5.1. даного договору узгодив можливість звернення стягнення на дану квартиру шляхом позасудового врегулювання: зокрема, шляхом передачі права власності Іподекодержавтелю на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання за кредитним договором. Як описано вище, це право перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на підставі договору факторингу від 12.11.2011 р. №1 та договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки (а.с.101-109).

При цьому, позивач не посилався на неврахування приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_6 прав неповнолітніх дітей та не оскаржував посвідчений нею договір іпотеки.

Тому, враховуючи викладене, позиція позивача про наявність такого обов'язку у відповідача є безпідставним.

Додатково позивач посилався на те, що у відповідача були відсутні підстави приймати рішення про державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна без вчинення нотаріальної дії з майном.

Суд не приймає дану позицію в силу наступного.

Згідно ч.5 ст.3 №1952-IV державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія.

Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Судом встановлено, що приватний нотаріус ОСОБА_4 нотаріальних дій щодо посвідчення правочину не здійснювала, а тому підстави стверджувати про вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном та внесення державним реєстратором запису про право власності не одним нотаріусом відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень здійснив реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ "Кей-Колект" з порушенням встановленого порядку проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, передбаченого Порядком №868, а також без врахування норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується частиною першою статті 94 КАС України, згідно з якою якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 640,00 грн. підлягає присудженню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159 163, 167, 267 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

3. Визнати противоправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 12 травня 2015 року №21224438 про державну реєстрацію за ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "Кей Колект" права власності на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Присудити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, 25000, АДРЕСА_4) судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10- денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня отримання копії постанови у повному обсязі, апеляційної скарги.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду ОСОБА_7