Справа № 805/2387/16-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року м. Київ К/800/36905/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Горбатюка С. А., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС" до Донецької митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Донецької митниці ДФС на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року,

у с т а н о в и л а :

У липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС" (далі - ТОВ "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС") звернулось до суду з адміністративним позовом до Донецької митниці ДФС, в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 700080000/2016/000014/1 від 15 березня 2016 року;

- визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 700080000/2016/00015 від 15 березня 2016 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що митна вартість під час митного оформлення товарів, які ввозились на територію України визначалась за основним методом, тобто за ціною договору (контракту). Разом з цим, відповідні відомості митної вартості заявлялися у декларації, до якої додавались усі необхідні документи для підтвердження ціни.

Застосувавши інший метод визначення митної вартості товарів ніж заявлений ТОВ "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС", відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 700080000/2016/000014/1 від 15 березня 2016 року, підставою для прийняття якого Донецька митниця ДФС вважає, що у наданих для митного оформлення документах містяться розбіжності.

Позивач зазначає про відсутність підстав для витребування додаткових документів для підтвердження митної вартості товарів, оскільки декларантом одночасно з вантажною митною декларацією № 700080000/2016/001010 від 15 березня 2016 року було подано всі необхідні документи, які підтверджували митну вартість товару зазначену в декларації.

Вважаючи, що такі дії та рішення контролюючого органу не відповідають вимогам чинного законодавства стосовно порядку митного оформлення товарів та застосування методів визначення митної вартості товарів, позивач звернувсь до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування рішення Донецької митниці ДФС.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № 700080000/2016/000014/1 від 15 березня 2016 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 700080000/2016/00015 від 15 березня 2016 року.

Стягнуто з Донецької митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС" витрати по сплаті судового збору в розмірі 6720,99 гривень.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року змінено в частині стягнення судових витрат, а саме, замість суми 6720,99 грн. вказано суму 1378,00 гривень.

У своїй касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові.

Водночас, представник ТОВ "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС" у запереченнях вказує на необґрунтованість касаційної скарги і просить залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 лютого 2016 року між позивачем та Акціонерним товариством "Лебединський гірничо-збагачувальний комбінат" укладено контракт № 28/16/160426 щодо поставки гаряче-брикетованого заліза (брикети залізної руди), відповідно до пункту 1.1 якого передбачено, що кількість, ціна та умови поставки товару вказуються у додатках, які є невід'ємною частиною даного контракту.

Згідно з додатком № 1 від 04 лютого 2016 року до контакту № 28/16/160426 від 04 лютого 2016 року поставка товару здійснюється за умовами DAP станція Соловей згідно з Incoterms 2010.

На виконання вимог вищевказаного зовнішньоекономічного договору на територію України ввезено товар, а саме: "брикети залізної руди (гаряче-брикетоване залізо), вищого ґатунку згідно з ТУ 0726-003-09. Вміст: Fe заг. - 91,41 %, Fe met - 86,79 %, SiO2 - 3,67%, S - 0,009 %, С - 1,21 %. М (ступінь металізації) - 94,94 %; щільність - 5 г/см3; клас крупності менше 4 мм - 2,5 %; клас крупності менше 6,35 мм - 3,8 %; насипом. Являє собою продукт прямого відновлення залізної руди. Використовується в металургійному виробництві".

З метою митного оформлення гаряче-брикетованого заліза декларантом надано Донецькій митниці ДФС вантажну митну декларацію № 700080000/2016/001010 від 15 березня 2016 року, в якій вказано митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною договору.

На підтвердження вартості товару декларантом подано контракт № 28/16/160426 від 04 лютого 2016 року, додаток № 1 від 04 лютого 2016 року до договору, інвойс (рахунок-фактура) № 160426-1-2 від 16 лютого 2016 року, заявку на купівлю валюти № 4 від 25 лютого 2016 року, висновок про вартість товару, виданий ДП "Укрпромзовнішекспертиза" № 867 від 04 березня 2016 року, прейскурант цін виробника від 01 січня 2016 року, листи щодо ціноутворення та надання знижок № 40-949 від 01 лютого 2016 року, № 40-1271 від 26 лютого 2016 року, № 40-1482 від 11 березня 2016 року, митну декларацію країни відправлення № 10101050/120216/0000110 від 12 лютого 2016 року, протокол тендерного комітету № 1 від 29 січня 2016 року.

Так, заявлена митна вартість товару по вантажній митній декларації № 700080000/2016/001010 від 15 березня 2016 року склала 186538,80 доларів США, що, виходячи з офіційного курсу НБУ, який станом на момент подання декларації становив 26,52 грн. за 1 долар США, в національній валюті склала - 4946530,50 гривень.

Не погоджуючись із визначеною декларантом митною вартістю товару у вищезазначеній декларації, контролюючим органом направлено позивачу електронне повідомлення № 43278, в якому вказано, що документи, які були подані для митного оформлення містять розбіжності, а саме: у висновку про вартість товару, що було видано ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 04 березня 2016 року № 867 контрактна ціна на гаряче-брикетоване залізо порівнюється з цінами на перероблений чавун і металобрухт, які за своєю суттю не є подібним товаром.

За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості, органом доходів і зборів прийнято оскаржуване рішення № 700080000/2016/000014/1 від 15 березня 2016 року, у відповідності до якого митну вартість товару визначено із застосуванням методу за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Таким чином, прийняття Донецькою митницею ДФС рішення про коригування митної вартості слугувало збільшенням митних платежів, внаслідок чого митну вартість товару скориговано з 186538,80 доларів США до 237573,00 доларів США.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що митна вартість не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операцій), оскільки подані документи містять розбіжності, а саме: у висновку про вартість товару, що було видано ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 04 березня 2016 року № 867 контрактна ціна на гаряче-брикетоване залізо порівнюється з цінами на перероблений чавун і металобрухт, які за своєю суттю не є подібним товаром, а лише альтернативним видом сировини. Отже, висновок про вартісні характеристики товарів не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і є неякісним, а тому не може бути використаним.

Коригування митної вартості товару слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № 700080000/2016/00015 від 15 березня 2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Донецькою митницею ДФС необґрунтовано витребувано у позивача додаткові документи в підтвердження заявленої ним митної вартості товару за основним методом, оскільки подані позивачем документи підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Зазначена позиція була підтримана і Донецьким апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції, однак змінив судове рішення в частині розміру стягнення судових витрат.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначені висновки суду апеляційної інстанції вважає вірними та такими, що зроблені на підставі правильно застосованих норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною восьмою статті 257 Митного кодексу України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться відомості про митну вартість товарів та метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 264 Митного кодексу України митна декларація та інші документи подаються до органу доходів і зборів в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, - декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов'язані надати органу доходів і зборів оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їх копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

В силу статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Приписами статті 53 Митного кодексу України обумовлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

- копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що законодавством передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з положень статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур"" від 15 лютого 2011 року, якими запроваджено стандартні правила, а саме на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, гласності та прозорості.

В силу частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За нормами статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами: 1)основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Так, контроль правильності визначення митної вартості товарів включає в себе контроль правильності обрання декларантом методу визначення митної вартості товарів.

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митний орган має виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, такий контроль може здійснюватися, в тому числі шляхом порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, тобто з використанням бази даних Єдиної автоматизованої системи Державної митної служби України, яка містить відповідну інформацію.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до поданої ТОВ "МЕТІНВЕСТ-РЕСУРС" декларації, поставка товару ввезеного на митну територію України здійснювалася на умовах DAP RU Соловей згідно з Incoterms 2010, що відповідає додатку № 1 від 04 лютого 2016 року до контракту № 28/16/160426 від 04 лютого 2016 року, інвойсу № 160426-1-2 від 16 лютого 2016 року та декларації країни відправлення № 10101050/120216/0000110 від 12 лютого 2016 року.

За умовами поставки DAP продавець зобов'язаний забезпечити перевезення до погодженого сторонами місця нерозвантажений товар. За таких умов поставки продавець несе всі ризики, пов'язані з доставкою товару.

Таким чином, митну вартість складає фактурна вартість товару та транспортні витрати.

З оскаржуваного рішення № 700080000/2016/000014/1 від 15 березня 2016 року вбачається, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), оскільки документи, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України містять розбіжності, а саме: у висновку про вартість товару, що було видано ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 04 березня 2016 року № 867 контрактна ціна на гаряче-брикетоване залізо порівнюється з цінами на перероблений чавун і металобрухт, які за своєю суттю не є подібним товаром, а лише альтернативним видом сировини. Отже, висновок про вартісні характеристики товарів не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і є неякісним, а тому не може бути використаним.

Отже, обґрунтовуючи свої сумніви у правильності зазначеної митної вартості, Донецька митниця ДФС посилається на неповні відомості про митну вартість товару, однак не вказує які саме відомості відсутні, чи пов'язані вони з числовими показниками митної вартості або ціни товару та яким чином впливають на ці показники.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України прийшла до висновку про відсутність підстав для витребування додаткових документів, оскільки в оскаржуваному рішенні не зазначено які саме складові митної вартості викликають сумніви та що саме слугувало підставою для витребування додаткових документів. Органом доходів і зборів в рішенні про коригування митної вартості товарів не наведено доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару з урахування 100 % передплати за товар на підставі рахунку постачальника є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Витребування додаткових документів без зазначення обставин, що саме ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Разом з цим, слід зауважити, що висновок ДП "Укрпромзовнішекспертиза" є консультативним документом, що не має обов'язкового значення для визначення митної вартості товару.

Як вбачається з доказів, що містяться в матеріалах справи, декларантом надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об'єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно із вимогами ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

Відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих документах відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 222-224, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Донецької митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді С. А. Горбатюк

Т. Г. Стрелець