Справа № 420/478/17
Суддя: Стеценко О. С.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 06.06.2017
ЄУ № 420/478/17
Провадження №2-а/420/24/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Стеценко О.С.

за участю секретаря Рожкової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Новопсковського районного суду Луганської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати рішення УПФУ в Новопсковському районі Луганської області від 18.12.2015 про відмову в призначенні йому пенсії на пільгових умовах та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за п. »б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 08.12.2015.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області від 18.12.2015 № 33/А-14 йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки професія "машиніст холодильних установок" не відповідає назві професії "машиністи холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки", згідно постанови КМУ № 162 від 11.03.1994 розділ XXXIII, п. 341, яка дає право на пенсію за Списком № 2 та записи, внесені до трудової книжки серії НОМЕР_1 на сторінках 2-3, 6-7, не ідентичні та не відповідають посаді, вказаній в архівній довідці від 17.02.2014 № 05-15/158. Відповідач також зазначив, що для зарахування пільгового стажу періодів роботи після 21.08.1992 обов'язковою умовою є атестація робочого місця.

Позивач вважає, що вказане рішення відповідача підлягає скасуванню із зобов'язанням призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах з огляду на те, що машиністом холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки він пропрацював близько 19 років, що підтверджується записами в його трудових книжках серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1, а його загальний трудовий стаж становить понад 25 років 6 місяців.

Стосовно відсутності атестації робочих місць за умовами праці, позивач зазначає, що проведення чи не проведення атестації робочих місць не залежить від волі працівника підприємства, а покладається виключно на керівника підприємства.

Позивач вважає, що відповідач повинен нарахувати пенсію на підставі трудової книжки, яка є належно оформленою та має відомості щодо його роботи на посадах машиніста холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки та наголошує, що він не може бути позбавлений права на зарахування спірного періоду роботи до пільгового стажу за Списком № 2 за формальними підставами, як невідповідності назві професії та відсутністю відомостей про атестацію робочих місць по КСП «Зоря» в період з 1992 року по 2000 рік, оскільки в цей час він працював за професією, яка відноситься до вказаного Списку.

У запереченні до адміністративного позову вих. № 232/07/н-33 від 12.04.2017 представник відповідача у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, були передбачені машиністи (мотористи, компресорники), які обслуговують аміачно -холодильні установки лише в промисловості та на транспорті. А згідно зі Списком №2, затвердженим Кабінетом Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, та наступними списками право на пільгову пенсію стали мати машиністи холодильних установок, які обслуговують аміачно -холодильні установки в усіх галузях господарства. Крім того, для зарахування до пільгового стажу періодів роботи після 21.08.1992 обов'язково потрібна атестація робочого місця.

Також відповідач у запереченні зазначив, що професія «машиніст холодильних установок» не відповідає назві професії «машиністи холодильних установок, що обслуговують аміачно -холодильні установки» згідно Постанови КМУ №162 від 11.03.1994 розділ ХХХІІІ, п.341, яка дає право на пенсію по Списку №2. Записи, внесені до трудової книжки серії НОМЕР_1 на ст. 2-3, 6-7, не ідентичні та не відповідають посаді, вказаній в архівній довідці від 17.02.2014 №05-15/158. Тому відповідач вважає, що підстави для призначення пільгової пенсії ОСОБА_1 відсутні.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 10.05.2017 позивачу поновлено строк звернення до суду з вимогами про скасування рішення управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області від 18.12.2015.

Позивач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Враховуючи клопотання сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно паспорту позивача серії НОМЕР_3, виданого 02.12.2015 Новопсковським РВ УДМС України у Луганській області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 йому виповнилося 55 років (а.с.14).

08.12.2015 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком за Списком №2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до рішення управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області (вих. №33-19-14 від 18.12.2015) позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком за Списком №2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з тим, що відсутні довідки про підтвердження атестації робочого місця для зарахування пільгового стажу періодів роботи після 21.08.1992; професія «машиніст холодильних установок» не відповідає назві професії «машиністи холодильних установок, що обслуговують аміачно -холодильні установки» згідно Постанови КМУ №162 від 11.03.1994 розділ ХХХІІІ, п.341, яка дає право на пенсію за Списком №2; записи, внесені до трудової книжки серії НОМЕР_1 на ст. 2-3, 6-7 не ідентичні та не відповідають посаді, вказаній в архівній довідці від 17.02.2014 №05-15/158 (а.с.12 -13).

Довідкою №79 від 22.01.2014, виданої відокремленим підрозділом «Професійний ліцей Луганського національного університету імені Тараса Шевченка», підтверджено, що ОСОБА_1 з 01.09.1978 згідно з наказом №25-К від 01.09.1978 був зарахований до складу учнів за спеціальністю «Машиніст холодильних установок» і з 12.03.1979 згідно з наказом №5-К від 12.03.1979 закінчив навчання у ПТУ №8 м. Старобільськ, яке на даний час має назву «відокремлений підрозділ «Професійний ліцей Луганського національного університету імені Тараса Шевченка» (а.с.16).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 06.05.1979 по 16.05.1981 служив у складі Радянської армії та звільнений в запас згідно наказу №79 від 27.03.1981 (а.с.17).

З 15.06.1981 позивач працював слюсарем ІІ розряду в ЗАТ «Новопсковський маслоробний завод» (наказ №53 «а» від 15.06.1981, а з 23.06.1981 по 30.09.1982 працював машиністом аміачно-холодильних установок ІІІ розряду в ЗАТ «Новопсковський маслоробний завод», що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 (а.с.17-19).

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №8 від 22.01.2014, виданої ЗАТ «Новопсковський маслоробний завод», ОСОБА_1 з 23.06.1981 по 30.09.1982 працював машиністом холодильних установок, що передбачено Списком №2 розділ Х підрозділ 2110А030-1754а на підставі особових рахунків та книги наказів за 1981 -1982 роки (а.с. 20).

21.03.2000 ОСОБА_1 прийнято в члени СТОВ «Агро-Колос» в якості різноробочого (наказ №3 від 21.03.2000) та звільнено за власним бажанням 11.02.2002 (наказ №9 від 15.02.2002 (а.с.18).

З 19.05.2003 по 31.10.2004 позивач працював в ТОВ «Схід України» охоронцем (а.с. 18-19).

Відповідно до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 від 02.10.1982 ОСОБА_1 з 01.10.1982 по 21.03.2000 працював машиністом холодильних установок в колгоспі «Зоря», с. Піски Новопсковського району Луганської області, який реорганізовано в КСП «Зоря» (свідоцтво про державну реєстрацію від 13.08.1992 №102) (а.с. 21-23).

На звернення ОСОБА_1 з листами до Новопсковської районної комунальної установи «Трудовий архів Новопсковського району», позивач отримав архівні довідки:

- №05-15/154 від 17.02.2014 про заробітну плату колгоспника колгоспу «Зоря» с. Піски Новопсковського району, згідно якої ОСОБА_1 працював у названому колгоспі з 1982 року по 1986 рік (а.с.24);

- №05-15/155 від 17.02.2014 про заробітну плату колгоспника колгоспу «Зоря» с. Піски Новопсковського району, згідно якої ОСОБА_1 працював у названому колгоспі з 1987 року по 1992 рік (а.с.25);

- №05-15/156 від 17.02.2014 про заробітну плату працівника колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» с. Піски Новопсковського району, згідно якої ОСОБА_1 працював у названому колгоспі з 1993 року по 1996 рік (а.с.26);

- №05-15/157 від 17.02.2014 про заробітну плату працівника колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» с. Піски Новопсковського району, згідно якої ОСОБА_1 працював у названому колгоспі з 1997 року по 2000 рік (а.с.27);

- №05-15/158 від 17.02.2014, згідно якої ОСОБА_1 працював у КСП «Зоря» с. Піски Новопсковського району з 1982 року по 2000 рік, а саме: з 1982 року по 1986 рік працював на посаді «МТФ оператор охолод. устан.», а з 1987 року по 2000 рік - «оператор холод. установки» (а.с.27)

З протоколу №13 засідання правління колгоспу «Зоря» Новопсковського району Луганської області від 16.11.1992, вбачається, що зазначеним протоколом вирішено провести переатестацію спеціалістів (а.с.30).

Згідно довідки №16/01-19 від 31.03.2017 в протоколах засідань правління колгоспу та в протоколах загальних зборів членів КСП «Зоря» Пісківської сільської ради Новопсковського району Луганської області за 1992-2000 роки, які знаходяться на зберіганні в архівному відділі Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області, інших відомостей про атестацію робочих місць за умовами праці по ОСОБА_1 немає (а.с.29).

Правовідносини, що склались між сторонами, врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення», Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383.

Право громадян на призначення пенсії за віком на пільгових умовах визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1799-ХІІ.

Зі змісту ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків.

Радою Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 162 затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зазначений Список був чинним до 31.12.1991.

Радою Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 затверджено Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників зі шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який набрав чинності з 01.01.1992.

Розділ X (Хімічне виробництво) Списку № 2 передбачає право на пільгове пенсійне забезпечення працівників аміачно -холодильних установок.

Відповідно до записів трудової книжки, позивач з 23.06.1981 по 30.09.1982 працював на посаді машиніста холодильних аміачних установок ЗАТ «Новопсковський маслоробний завод». Зазначений період роботи трудової діяльності позивача відображений у трудовій книжці із зазначенням номерів наказів та дат їх видачі.

З 01.10.1982 по 21.03.2000 він працював у колгоспі «Зоря» с. Піски Новопсковського маслоробного заводу» на посаді машиніста холодильно -аміачної установки МТФ №2.

Згідно постанови КМУ від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», що втратила чинність 03.08.2016, до Списку №2 працівники, що працюють на посаді машиністів холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки, мають право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до п. 1 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які працювали або працюють на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особи, які не мають повного стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст. 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому ст.ст. 13-14 цього Закону.

Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Пунктом 10 зазначеного Порядку встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Відповідно до Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких в дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, Розділом ХХХІІІ «Загальні професії (у всіх галузях господарства)» передбачено право на пільгове пенсійне забезпечення машиністів холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки (п. 33).

Записи у трудовій книжці проведено відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення

трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.74 № 162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.85 № 252) та Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, міністерства соціального забезпечення України №58 від 29.07.1993.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637. Згідно п.1 цього Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Аналогічна норма передбачена ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.48 КЗпП України.

Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що в разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, подання уточнюючих довідок здійснюється лише у випадках неправильного або нечіткого заповнення трудової книжки, або у разі відсутності відповідних записів у ній.

Комплексний аналіз зазначених законодавчих норм дає підстави вважати, що необхідною умовою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що передбачені відповідним Списком № 2, а також документальне підтвердження зайнятості за відповідною професією.

Представник відповідача у своєму запереченні зазначає, що Списком №2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, були передбачені машиністи (мотористи, компресорники), які обслуговують аміачно -холодильні установки лише в промисловості та на транспорті.

А згідно зі Списком №2, затвердженим Кабінетом Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, та наступними списками право на пільгову пенсію стали мати машиністи холодильних установок, які обслуговують аміачно -холодильні установки в усіх галузях господарства.

Суд вважає, що такі доводи не можуть бути прийняті, оскільки відповідно до п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків; а відмова у призначені позивачу пенсії є формальною та протиправною, так як така відмова порушує права позивача на належне соціальне забезпечення та конституційний принцип щодо визнання прав людини найвищою соціальною цінністю держави.

Також суд звертає увагу на те, що атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров'я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною другою пункту 4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її не проведення або неповне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи, що в трудовій книжці позивача містяться записи про роботу на посаді машиніста аміачно -холодильних установок, яка відповідає Списку № 2, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, а також з урахуванням наявності інших документів, які підтверджують наявність у позивача стажу за Списком № 2, що дає позивачу право на пенсію за віком на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку).

Частиною 1 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Враховуючи, що ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області не зараховані періоди її роботи на посаді машиніста аміачно-холодильних установок 3-го розраду в пільговий стаж, то суд вважає, що його право на соціальний захист, що гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, порушено.

Таким чином, суд вважає, що відмова відповідача у зарахуванні стажу роботи позивача на вказаному підприємстві до пільгового стажу, що дає право призначити пенсію на пільгових умовах, на підставі відсутності атестації робочих місць є неправомірною, оскільки обов'язок проведення та відповідальність за несвоєчасне проведення атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці покладено на керівника підприємства, організації, а тому не може бути підставою для відмови у включенні відповідного періоду роботи до пільгового стажу.

При цьому необхідно зазначити, що Європейський Суд з прав людини визначив, що оскільки призначенням Конвенції є захищати реальні права людини, а не ілюзорні, справедливий баланс між різними інтересами, що розглядаються, може бути порушено не тільки тоді, коли відсутні положення для захисту гарантованих прав, а й коли їх не дотримуються належним чином (пункти 56 та 61 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі « Moreno Gomez проти Іспанії», заява № 4143/02).

Також, в контексті обґрунтувань позовних вимог та звернення до суб'єкта владних повноважень з приводу призначення пенсії на пільгових умовах необхідно зазначити, що згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні у справі «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000 року Європейський Суд зазначив, що поняття «майно» у статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі. Воно є незалежним від формальної класифікації в національному праві: деякі інші права та інтереси, що складають активи, можуть розглядатися як право власності і, таким чином, як «майно» в цілях даного положення.

Зміст конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 у справі «Девелопменте ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Також в цьому рішенні Суд зазначив, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції може застосовуватися для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей у майбутньому. У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1265а15 (яке є обов'язковим для всіх судів в порядку ст.244-2 КАС України). Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним (що узгоджується з положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, оцінюючи дії Управління Пенсійного фонду України у Новопсковському районі Луганської області на відповідність критеріям зазначеним в ч.3 ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що приймаючи спірне рішення, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Частиною 1 статті 71 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведених приписів відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатньо доказів правомірності своїх дій щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу.

З урахуванням вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір. Враховуючи те, що згідно п.16 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його организвільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Новопсковському районі Луганської області від 18.12.2015 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов'язати Марківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за п. "б" ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", починаючи з 08.12.2015.

Присудити ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір, сплачений за подання позову, у сумі 640 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо така не була подана.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області з подачею її копії до апеляційної інстанції у десятиденний строк з дня отримання копії постанови в повному обсязі.

Суддя: О.С. Стеценко