Справа № 826/16838/15
Суддя: Твердохліб В.А.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Твердохліб В.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2017 року м.Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Твердохліб В.А.,

суддів Ганечко О.М., Троян Н.М.

за участю секретаря Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві (без фіксування технічними засобами) апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» Волощука Ігоря Григоровича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» Волощука Ігоря Григоровича про визнання протиправними та скасування рішень, зобов"язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Відповідач 1), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» Волощука Ігоря Григоровича (далі - Відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення Відповідача 2 про невключення Позивача до переліку вкладників ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; визнання протиправним та скасувати рішення Відповідача 1 про невключення Позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язання Відповідача 2 включити Позивача до переліку вкладників ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; зобов'язання Відповідача 1 включити Позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою Окружного адміністративного суду місті Києва від 22 грудня 2015 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним і скасовано рішення Відповідача 2 про невключення Позивача до переліку вкладників ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, Відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ч.6 ст.12 КАС України під час судового розгляду справи в судовому засіданні забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, крім випадків неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження).

Особи, які беруть участь у справі, належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, однак в судове засідання не з"явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана обов"язковою, колегія суддів відповідно до ч.4 ст.196 КАС України вважає можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін та їх представників.

Згідно з ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 11 вересня 2014 року між ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та Позивачем укладено договір №1607/18801/2014 банківського рахунку.

Згідно із умовами зазначеного договору, банк відкриває клієнту поточний рахунок в валюті UAН № НОМЕР_1 та приймає і зараховує на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, а також виконує розпорядження клієнта на здійснення операцій за рахунком, у тому числі на переказ грошових коштів з рахунку за допомогою платіжних інструментів.

Відповідно до платіжного доручення №34 від 12 вересня 2014 року, ОСОБА_4 перерахував на рахунок ОСОБА_3 (Позивач) (№ НОМЕР_1) кошти в розмірі 195000,00 грн., зазначивши призначення платежу «Надання позики зг. договору позики від 11.09.2014 року».

11.09.2014 року постановою Правління Національного банку України №567/БТ віднесно ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» до категорії проблемних строком до 180 днів.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24.09.2014 року №597 віднесено ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» до категорії неплатоспроможних.

На підставі вказаної постанови Правління Національного банку України, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 25 вересня 2014 року прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК», відповідно до якого у Банку запроваджена тимчасова адміністрація строком на три місяці з 25 вересня 2014 року по 25 грудня 2014 року включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Бондаря Юрія Миколайовича.

Постановою Правління НБУ від 22 січня 2015 року №41 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК», відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК»

Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.01.2015 року №15 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію», виконавча дирекція Фонду вирішила: розпочати процедуру ліквідації ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 26 січня 2015 року; призначити Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощука Ігоря Григоровича строком на 1 рік з 26 січня 2015 року по 25 січня 2016 року включно.

На офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 29 січня 2015 року опубліковано оголошення про те, що з 30 січня 2015 року розпочинається виплата коштів вкладникам ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК»; виплати гарантованої суми відшкодування здійснюватимуться відповідно до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Листом від 20.02.15 року за № 1401/1014 Уповноваженою особою повідомлено ОСОБА_3 про те, що на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб її включено до переліку фізичних осіб-вкладників ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК», яким тимчасово заблоковано та тимчасово призупинено виплату коштів, у зв'язку з чим його не включено до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

19.03.2015 року листом №02-036-8060/15 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, розглянувши лист Позивача стосовно відшкодувань за вкладом у ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК», повідомив останнього про те, що Фонд здійснює виплату відшкодування коштів за вкладами на підставі отриманого від Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, в якому інформація про позивача, як вкладника, відсутня, а тому було запропоновано звернутися безпосередньо до Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «КБ «ЕКСПОБАНК».

Також, листом від 02.09.2015 року №1101/4986 Уповноваженою особою повідомлено Позивача про те, що правочин, за яким відповідно до платіжного доручення з поточного рахунку відкритого в ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_4 було перераховано грошові кошти в сумі 195000 грн на поточний рахунок НОМЕР_1 та правочин щодо перерахування грошових коштів є нікчемним з підстав, передбачених ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Того ж дня Відповідачем на адресу Позивача направлено повідомлення №1101/5025, відповідно до якого останню повідомлено про те, що договір банківського рахунку є нікчемним на підставі п.2, 7, 9 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку (ч.1 ст.3 Закону).

Частиною 1 статті 4 Закону визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 26 Закону передбачено, що вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч.4 ст.26 Закону Фонд не відшкодовує кошти: 1) передані банку в довірче управління; 2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень; 3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника; 4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік; 6) розміщені на вклад власником істотної участі банку; 7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку; 8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань; 9) за вкладами у філіях іноземних банків; 10) за вкладами у банківських металах.

З наведених правових норм випливає, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку вкладники набувають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200000,00 грн., за винятком вичерпного переліку підстав, передбачених ч.4 ст.26 Закону.

В силу вимог частин 1-3, 5, 6 статті 27 Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цьогоЗакону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктами 3, 4 розділу 3 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14, встановлено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Відповідно до п.6 Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Додаткова інформація залежно від її типу надається окремими файлами, що формуються згідно з додатками 9 та 10 до цього Положення.

Таким чином, протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку уповноважена особа Фонду формує та подає до Фонду, зокрема, повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п.п.4-6 ч.4 ст.26 Закону, проте протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Частинами 2, 4 статті 38 Закону встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

Уповноважена особа Фонду: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Згідно з ч.3 ст.38 Закону неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

За приписами ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Приписами ст.69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вже зазначалось, постановою Правління Національного Банку України від 11 вересня 2014 року №567/БТ «Про віднесення ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» до категорії проблемних» встановлено обмеження в його діяльності, зокрема, не допускати проведення будь-яких операцій, за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів, укладених до набрання чинності цієї постанови, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок процентів, зупинено ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» здійснення операцій зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих в ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК».

Разом з тим, всупереч приписам наведеної постанови, між ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» та Позивачем укладено договір банківського рахунку від 11 вересня 2014 року №1607/18801/2014 та згідно платіжного доручення від 12 вересня 2014 року №34 на рахунок ОСОБА_3 зараховано грошові кошти в сумі 195000,00 грн з рахунку ОСОБА_4, відкритого в АТ «КБ «Експобанк», з призначенням платежу: надання позики згідно договору позики від 11 вересня 2014 року.

З наявної в матеріалах справи банківської виписки по особовому рахунку ОСОБА_4 НОМЕР_2 вбачається, що ним 12 вересня 2014 року було здійснено перерахування грошових коштів з власного рахунку на рахунки 37 фізичних осіб, включаючи Позивача, у розмірі 195000,00 грн кожному, з призначенням платежу по кожній операції - надання позики згідно договору позики від 11 вересня 2014 року.

Перерахування 12 вересня 2014 року коштів власника великого рахунку ОСОБА_4 на рахунки фізичних осіб, в тому числі і на рахунок Позивача, збільшує гарантовану суму відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, чим порушується вимоги постанови Правління Національного банку України від 11 вересня 2014 року №567/БТ та, в свою чергу, суперечить нормам законодавства України та правилам банку, чим порушуються умови договору банківського рахунку від 11 вересня 2014 року №1607/18801/2014 викладені в п.3.1 договору.

З наведеного вбачається, що при здійсненні операцій щодо перерахування грошових коштів з рахунку ОСОБА_4 на рахунки 37 фізичних осіб, в тому числі Позивача, в сумі, максимально наближеній до гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах 200000,00 грн., а саме 195000,00 грн., банк взяв на себе зобов'язання, яке частково унеможливлює виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами, в межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

Отже, операції по перерахуванню коштів з рахунку ОСОБА_4 на рахунки інших фізичних осіб, в тому числі і Позивача, мають на меті надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку, оскільки ОСОБА_4 є саме кредитором ПАТ «КБ «Експобанк».

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав застосування п.п.2,7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо нікчемності правочину, з огляду на норми ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України, якими встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Крім того, як вбачається з повідомлення від 02 вересня 2015 року №1101/4986, уповноваженою особою повідомлено, що правочин, за яким відповідно до платіжного доручення з поточного рахунку, відкритого в ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК», НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_4 було перераховано грошові кошти в сумі 195000 грн на поточний рахунок НОМЕР_1 та правочин щодо перерахування грошових коштів є нікчемним з підстав, передбачених ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто Відповідачем 2 прослідковано весь ланцюг перерахунку коштів та здійснено відповідні висновки

Разом з тим, до матеріалів справи не надано жодних доказів щодо правомірності отримання Позивачем грошових коштів в розмірі 195000,00 грн у якості наданої позики згідно договору позики від 11 вересня 2014 року, зокрема, не надано самого договору позики від 11 вересня 2014 року, яким встановлюються умови надання та повернення відповідної позики, враховуючи, що сам факт укладання вказаного договору є сумнівним, оскільки ОСОБА_4 12 вересня 2014 року було перераховано грошові кошти на рахунки 37 фізичних осіб, включаючи Позивача, у розмірі 195000,00 грн кожному, з однаковим призначенням платежу по кожній операції: «надання позики згідно договору позики від 11 вересня 2014 року».

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що Позивач не є вкладником в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Окрім того, листом Генеральної прокуратури України від 19 січня 2015 року №17/1/4-3101 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомлено, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000115, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 14 квітня 2014 року за фактом привласнення державних коштів, виділених Національним банком України у 2013 року на програму фінансового оздоровлення ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» за ознаками правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

У ході слідства встановлено, що колишні службові особи ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» напередодні введення тимчасової адміністрації, 12 вересня 2014 року вчинили дії, спрямовані на штучне збільшення кількості випадків для відшкодування вкладникам коштів Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом дроблення власників вкладів між багатьма вкладниками - фізичними особами, на суми вкладів, що гарантовано відшкодовуються Фондом.

Запропоновано під час складання Уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахунків сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, перевірити на відповідність вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» наведені вище факти у відношення, зокрема ОСОБА_4, який 12 вересня 2014 року розбив власний вклад між багатьма вкладниками - фізичними особами, звернути увагу на їх системність, тотожність та однотипність дій.

У випадку підтверджень фактів порушення наведеного Закону, призупинити виплату коштів за вкладами за рахунок Фонду до спростування наданої інформації.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що застосування Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк» Волощуком І.Г. п.п.2, 7 ч.3 ст.38 Закону щодо нікчемності правочину, укладеного Позивачем з банком, є правомірним, а тому вимоги Позивача щодо зобов'язання включити його до переліку вкладників ПАТ «КБ «Експобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за договором банківського рахунку від 11 вересня 2014 року №1607/18801/2014 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, враховуючи, що відповідно до ст.27 Закону Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а також приймаючи до уваги, що перелік владників сформований та переданий до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відсутні підстави для включення Позивача до зазначеного переліку.

Слід також звернути увагу на те, що рішення Відповідача 2 про невключення Позивача до переліку вкладників ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яке суд першої інстанції визнав протиправним та скасував фізично відсутнє в матеріалах справи.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» Волощука І.Г. щодо невключення Позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб правомірними, а тому відсутні підстави для задоволення вимог щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити Позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «КБ «ЕКСПОБАНК» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Щодо клопотання Позивача про витребування від Відповідача 2 відомостей про те, чи надходила з Генеральної прокуратури України інформація за кримінальним провадженням №0000115, що стосується правовідносин, які виникли між сторонами, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з ч.2 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Матеріали справи містять інформацію Генеральної прокуратури України від 19.01.2015 року за вих.№17/1/4-3101, адресовану Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що на думку колегії суддів, є достатнім при розгляді цієї адміністративної справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для визнання обґрунтованим клопотання про витребування додаткових відомостей з цього питання.

Положеннями ст.159 КАС України визначено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 статті 198 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду, суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову суду та прийняти нову постанову.

За приписами п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є, зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову слід скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись ст.ст.41, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» Волощука Ігоря Григоровича задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 грудня 2015 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нову постанову наступного змісту.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «ЕКСПОБАНК» Волощука Ігоря Григоровича про визнання протиправними та скасування рішень, зобов"язання вчинити дії - відмовити повністю.

В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді Ганечко О.М.

Троян Н.М.

Постанова складена у повному обсязі 08 червня 2017 року.

Головуючий суддя Твердохліб В.А.

Судді: Троян Н.М.

Ганечко О.М.