Справа № 750/1125/17
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/1125/17 Головуючий у 1-й інстанції: Карапута Л.В.
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.04.2017 у справі за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області в особі Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулося до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області в особі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про зобов'язання закінчити ВП №53260891 від 19.01.2017 року, на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», та скасування п. 3 постанови ВП №53260891 від 19.01.2017 року щодо стягнення з боржника виконавчого збору 12800 грн., на підставі п.9 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.04.2017 позов задоволено.

Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області закінчити ВП №53260891 від 19.01.2017, на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасовано п.3 постанови ВП №53260891 від 19.01.2017 щодо стягнення з боржника виконавчого збору 12800 грн., на підставі п.9 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як видно з матеріалів справи, 19.01.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області було винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №750/9075/16-а від 17.01.2016.

Відповідно до постанови у справі №750/9075/16-а було визнано неправомірними дії Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України з приводу відмови ОСОБА_2 здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 90% заробітної палати працюючого державного службовця, починаючи з 01.08.2016 року, в зв'язку з підвищенням розміру посадових окладів працюючим державним службовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013; зобов'язано Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 90% заробітної палати працюючого державного службовця відповідної посади за останнім місцем роботи на державній службі, починаючи з 01.08.2016 року, у в зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013, з урахуванням довідок Головного управління статистики у Чернігівській області від 02.08.2016 року №149 та від 10.08.2016 року №192, та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку.

24.01.2017 року Чернігівським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2017 №53260891, де зобов'язано Управління здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що діяла на дату призначення пенсії, в розмірі 90% заробітної палати працюючого державного службовця відповідної посади за останнім місцем роботи на державній службі, починаючи з 01.08.2016 року, у в зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, з урахуванням довідок Головного управління статистики у Чернігівській області від 02.08.2016 року №149 та від 10.08.2016 року №192 та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок такого перерахунку.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд першої інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що 12.01.2017 року Чернігівським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України було виконано постанову Деснянського районного суду м.Чернігова у справі №750/9075/16-а, 06 січня 2017 року в повному обсязі про що свідчить копія розпорядження №191692 від 12.01.2017 (а.с.5).

Проте, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на те, що розпорядження №191692 від 12.01.2017 не може бути належним підтвердженням повного та своєчасного виконання рішення суду, та свідчить лише про перерахунок пенсії, а не про її виплату.

Крім того, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2017 №53260891, боржнику встановлено десятиденний строк для виконання рішення суду, як для перерахунку, так і для виплати, однак виплата, згідно розпорядження мала відбутися аж у лютому 2017 року.

Приписами ч.1 ст.69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.1 ст.70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

З огляду на вказане, розпорядження №191692 від 12.01.2017 не є належним доказом виконання рішення суду у справі №750/9075/16-а, та не може бути підтвердженням своєчасного виконання обов'язку Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_2

Згідно з п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апелянта стосовно того, що державний виконавець приймаючи процесуальне рішення щодо закінчення виконавчого провадження має встановити факт виконання рішення суду в повному обсязі, що має документально підтверджуватись.

Водночас, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги не з'ясував факт повного та своєчасного виконання позивачем рішення суду, та наявність в державного виконавця підстав для закриття виконавчого провадження ВП №53260891 на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції такими, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, відповідно до частин 1, 3, 4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи, і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до п.9 ч.5 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження», на яку посилається позивач, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В той же час, матеріали справи не містять доказів, які б відповідали вимогам ст.70 КАС України, та підтверджували факт своєчасного та повного виконання рішення суду у справі №750/9075/16-а, відповідно, колегія суддів не вбачає обґрунтованою і позовну вимогу щодо скасування п.3 постанови ВП №53260891 від 19.01.2017 року щодо стягнення з боржника виконавчого збору 12800 грн., на підставі п.9 ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.1-3 ч.1 ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 19.04.2017, та є підставою для її скасування.

Враховуючи викладене вище, оскаржувана постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.04.2017 підлягає скасуванню, з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41, 98, 160, 186, 195, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.04.2017 - скасувати, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області в особі Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя

Судді:

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.