Справа № 295/14297/16-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Перекупка І.Г.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА
іменем України

"01" червня 2017 р. Справа № 295/14297/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Котік Т.С.
суддів: Жизневської А.В.
Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "02" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 02 березня 2017 року задоволено позов ОСОБА_1 .
Визнано незаконним i скасовано пункт 46 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням виплатою одноразової грошової допомоги в paзi загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності ociб, звільнених з військової служби від 03.06.2016 р. № 43 рішення про відмову меж у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи з 02.11.2015 р. внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ОСОБА_1 обов`язків військової служби під час участі у бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН .
Зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інваліду ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби під час участі у бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН, одноразову грошову допомогу, у poзмipi 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних ociб на дату встановлення інвалідності а саме з 02.11.2015 р., з урахуванням проведених виплат, в cyмi 217 472 грн. відповідно до статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний i правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення i виплати одноразової грошової допомоги у paзi загибелі (смерті, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» затвердженого Постановою Кабінету Miнicтpiв України від 25 грудня 2013 р. № 975.
В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що судом порушено норми ст.24 КАС України. Так само, апелянт посилається на те, що судом не надано належної оцінки тому, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги , оскільки отримав таку допомогу ще в 2009 році.
Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України.
Відповідно до Свідоцтва про хворобу госпітального ВЛК терапевтичного профілю ГВМКЦ «ГВКГ» МО України від 16.07.2009 р. № 1217, затвердженим Центральною військово-лікарською комісією Міністерства оборони України від 21.07.2009 р. встановлено, що отримані захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі у бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН.
15.09.2009 року Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, з 07.08.2009 р., яка настала внаслідок захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби під час участі у бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН.
Згідно наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 09.09.2009 р. № 162-пм позивач звільнений в запас відповідно до ч. 6 ст. 26. Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за пунктом «б», у відставку та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2009 р. № 195 (по стройовій частині) виключений зі списків особового складу військової частини
Як інвалід 3 групи, внаслідок захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, на той час ОСОБА_1 мав право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції від 03.11.2006 р. N 328-V в порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 499.
24.10.2012 р. Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності, з 01.10.2012 р., яка настала внаслідок захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби під час участі у бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН.
При цьому як інвалід 3 групи отримав одноразову грошову допомогу у відповідності до Порядку № 499 у сумі 58 128 грн.82 коп.
02.11.2015 р. Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією № 2 ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності, з 02.11.2015 р., яка настала внаслідок захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби під час участі у бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН.
02.11.2015 р. УПСЗН Богунської районної ради м. Житомира ОСОБА_1 встановлений статус інваліда війни 2 групи.
Отже, є обгрунтованими висновки суду першої інстанції, що позивач як інвалід 2 групи з 02.11.2015 р. набув право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та порядку відповідно до чинних ст. ст. 16-16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та їх сімей».
12.11.2015 р. позивачем була подана заява до МО України, ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі Житомирський ОВК) через Житомирський об`єднаний міський військовий комісаріат (далі по тексту Житомирський ОМВК) про виплату мені різниці розміру одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи з 02.11.2015 р., які було направлено до Міністерства оборони України .
09.01.2016 за № 248/3/6/458 позивач отримав від Міністерства оборони України відмову в призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що 2 групу інвалідності йому змінено після дворічного терміну, що не дає підстав для здійснення доплати одноразової грошової допомоги
Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2016 р. по справі № 806/694/16 визнано протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не розгляду ОСОБА_1 заяви про виплату різниці розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому інвалідності ІІ групи з 02 листопада 2015 р. внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату різниці розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому ІІ групи інвалідності з 02 листопада 2015 р. внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
На виконання вказаного рішення Міністерство оборони України відповідно до пункту 46 протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідністю осіб, звільнених з військової служби від 03.06.2016 р. № 43 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що у нього змінено 3 групу інвалідності на 2 групу інвалідності на понад дворічний термін.
Суд першої інстанції перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу зазначеної відповіді, на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, дійшов висновків, що відповідач діяв протиправно при прийнятті рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 3 ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим законом мають право на її отримання.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується зокрема у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Згідно п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - Порядок ), яка набрала чинності 24.01.2014., днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до п.п. 1 п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975) одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Судом встановлено, що позивач вперше отримав 3 групу інвалідності з 07.08.2009 року по якій і отримав одноразову допомогу. Однак, другу групу інвалідності позивач отримав 02.11.2015, яка настала внаслідок захворювань пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби під час участі у бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач як військовослужбовець отримав поранення, яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії, і має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013.
Що стосується доводів відповідача, що позивачем пропущено, визначений законодавством строк для отримання інвалідності та виплати одноразової грошової допомоги після звільнення з військової служби, то частиною другою статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
З аналізу наведеної норми Закону вбачається, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Виходячи з буквального тлумачення статті 16 даного Закону, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії вже був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18.11.2014 справа № 21-446а14 та від 21.04.2015 справа № 21-135а15.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності після звільнення з військової служби внаслідок виконання обов`язків військової служби є протиправними.
Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Також, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, що право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оскільки право позивача на отримання такої допомоги підтверджено судовим рішенням від 20.07.2016 року так само, як обставини настання другої групи інвалідності встановлені і при розгляді даної справи.
Обрана судом форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача.
При цьому, колегією суддів враховується, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верхового Суду України від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 та від 02.02.2016 року у справі № 804/14800/14.
За наведених підстав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.
Доводи апеляційної скарги в частині необхідності розгляду справи колегіально суд вважає безпідставними.
Пунктом 4 частини 1 статті 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
На підставі вище зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена частиною 4 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та про зобов`язання виплати якої ставить питання позивач в позовній заяві, відноситься до соціальних виплат, а тому даний спір належить розглядати місцевим загальним судом як адміністративним в порядку, встановленому КАС України.
Крім того за загальним правилом, встановленим ст. 23 КАС України, усі адміністративні справи у суді першої інстанції розглядаються і вирішуються суддею одноособово.
Винятки з цього правила встановлені у ч.1 ст.24 КАС України, а саме: адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.
Наведені норми законодавства вказують на те, що колегіальний розгляд справи у разі участі у справі центрального органу виконавчої влади можливий лише в окружних судах. У разі розгляду таких справ місцевими судами їх обов`язковий колегіальний розгляд не вимагається.
Отже, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "02" березня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" червня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу/відповідачам: Міністерство оборони України проспект Повітрофлотський,6,м.Київ,03168
4-третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул.С.Параджанова,4,м.Житомир,10001
5 - представнику позивача: Коржилов Ю. Є. - АДРЕСА_2