Справа № 331/188/17
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2017 рокусправа № 331/188/17(2-а/331/34/2017)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

за участю секретаря судового засідання: Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1, Державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Бачурина Олексія Юрійовича на постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_3

до Державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Бачурина Олексія Юрійовича

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов ОСОБА_3, в якому позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати неправомірними дії Державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Бачурина Олексія Юрійовича і скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01).

Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач та заінтересована особа, яка не брала учать у справі, подали апеляційні скарги, в якій просять скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову, третя особа просить закрити провадження у справі. Апеляційні скарги ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, тоді як апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що згідно з рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2013 у справі № 332/2015/13-ц: виділено в натурі квартиру № 1 в житловому будинку літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру; виділено в натурі квартиру № 2 в житловому будинку літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_3 право власності на вказану квартиру.

При здійсненні державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, в розділі «Відомості про об'єкт нерухомого майна» Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності державним реєстратором внесено такий запис:

Опис об'єкта нерухомого майна:

- двокімнатна квартира;

- загальна площа - 48,5 кв. м.;

- житлова площа - 28,7 кв. м.;

- площа самочинно збудованого - 19,8 кв. м.

Позивач вважає зазначені вище дії відповідача неправомірними, оскільки порушуються її права власності, тому що при розгляді іншої цивільної справи про визнання права на завершення приватизації присадибної земельної ділянки в порядку спадкування та визначення порядку розподілу земельної ділянки самочинно збудоване нерухоме майно не береться до уваги. В рішенні ж суду, на підставі якого здійснювалась реєстрація прав, відсутні дані про самочинно збудоване майно.

На підставі викладеного, позивач просить суд визнати незаконними дії державного реєстратора і скасувати здійснену 13.12.2013 реєстрацію прав власності.

Третя особа в апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 має безпосереднє відношення до даної справи, оскільки житловий будинок по АДРЕСА_1, м. Запоріжжя, був розділений на квартири № 1 та № 2, які належать ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідно. Зміна реєстрації даних по квартирі № 2 значною мірою стосується й апелянта, оскільки йдеться про відміну реєстрації частини житлового будинку - житлової квартири з самочинним будівництвом, що має мету узаконення всіх самочинних будівель, які повинні попередньо вводитись в експлуатацію перед проведенням державної реєстрації. Збільшення, в свою чергу, житлової площі позивача змінить й порядок користування земельною ділянкою, на якій знаходиться житловий будинок, поділений між спадкоємцями.

Відповідач в обґрунтування поданої апеляційної скарги зазначив, що позивачем для здійснення державної реєстрації права на нерухоме майно окрім рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2013 у справі № 332/2015/13-ц було подано технічний паспорт на відповідний об'єкт нерухомого майна від 14.11.2000, відповідно до якого зазначено технічні характеристики квартири АДРЕСА_2: загальна площа - 48,5 кв. м., житлова площа - 28,7 кв. м., підсобна площа - 19,8 кв. м., площа самочинно збудованого - 19,8 кв. м.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, дійшов висновку, що оскільки рішення суду в цивільній справі про визнання права власності не містить припису про реєстрацію прав на самочинно збудоване нерухоме майно та відсутня зареєстрована декларація про введення об'єкта в експлуатацію, то реєстрація прав за № 14587530 від 13.12.2013 на такий об'єкт не відповідає вимогам законодавства і підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції не надав належної оцінки характеру спірних правовідносин.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи, що в даній справі спір пов'язаний з визнанням об'єкта нерухомості таким, що введений в експлуатацію, тобто стосується оспорюваного права власності на нерухоме майно, а отже не є публічно-правовим, і має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Без визнання судом при розгляді цивільної справи частини квартири такою, що не є самочинно збудованою, як зазначено в технічному паспорті на квартиру, вирішення спору по суті заявлених позовних вимог в порядку адміністративного судочинства є неможливим, адже такі вимоги є похідними від визнання права на певне нерухоме майно.

Враховуючи викладене, не обговорюючи питання правомірності дій державного реєстратора, суд апеляційної інстанції доходить висновку про скасування постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 157, 160, 198, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Державного реєстратора Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Бачурина Олексія Юрійовича задовольнити частково.

Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2017 року в адміністративній справі № 331/188/17 скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дня складання в повному обсязі.

Повний текст ухвали складений 06 червня 2017 року.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова