Справа № 2-а-3668/11/1470
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2012-02-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2012 р.Справа № 2-а-3668/11/1470

Категорія:5.2Головуючий в 1 інстанції: Зіньковський О.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

в складі:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

суддів - Домусчі С.Д.

ОСОБА_1

при секретарі - Єршовій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Миколаївської митниці на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 червня 2011 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" до Миколаївської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011 року товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство (далі ТОВ СП) "Нібулон" звернулося до суду з адміністративним позовом до Миколаївської митниці про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень форми "Р" від 21 квітня 2011 року №№10, 11 щодо донарахування:

- суми податкового зобовязання з ПДВ в розмірі 21 267, 41 грн. (14 178, 27 грн. за основним платежем; 7 089, 14 грн. за штрафними санкціями);

- мита на товари, що ввозяться на територію України в розмірі 106 337, 10 грн. (70 891, 40 грн. - за основним платежем; 35 445, 70 грн. за штрафними санкціями).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що за результатами невиїзної документальної перевірки відповідач дійшов висновків про порушення підприємством ст. 88 МК України, однак ці висновки є необгрунтованими, що зокрема підтверджується й тим, що в акті перевірки не зазначено яку саме норму ст. 88 порушив позивач. Крім того, після виявлення помилки у класифікації імпортованих товарів, позивач самостійно донарахував собі суми податкового зобовязання з ПДВ та мита і, тому, до нього безпідставно застосовані штрафні санкції.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на його необгрунтованість.

В ході розгляду в справу вступив прокурор, який підтримав правову позицію відповідача.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 червня 2011 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення Миколаївської митниці форми "Р" від 21 квітня 2011 року №10 в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 35 445, 70 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення Миколаївської митниці форми "Р" від 21 квітня 2011року №11 в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 7 089, 14 грн.

В задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням в частині визнання протиправними нарахування штрафних санкцій, Миколаївська митниця подала апеляційну скаргу, в якій вказує на прийняття оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи.

08 грудня 2010 року, з метою будівництва буксирів для власних виробничих потреб, позивачем було укладено контракт №NBL/115-02 з компанією "NIBULON S.А." (Швейцарія) на постачання шести комплектів обладнання системи обігрівання.

29 грудня 2010 року позивач (через відповідного декларанта) подав до відповідача ВМД №504000012/2010/100962 з метою здійснення митного контролю та митного оформлення товару, що надійшли на адресу позивача згідно умов Контракту від 08 грудня 2010 року №NBL/115-02 між позивачем та компанією "NIBULON S.А." (Швейцарія). За даною ВМД було здійснено митне оформлення 3-ох товарів:

- суднові котли системи центрального обігріву теплою водою температурою 70°С тип MISSION ТМ, потужністю 100 КВТ, макс. температура 100°С, макс. тиск 10 бар, умовний потік 6 м3/ч, витрата палива 9 кг/год із ЗІП та комплектуючими - 6 комплектів, циліндричні, сталеві, працюють на рідинному паливі, призначені для будівництв буксирів проекту ПОСС 115, країна виробництва NL, торговельна марки MISSION, фірма-виробник Aalborg Industries BV, за кодом УКТЗЕД 8403 10 90 20 (ставка мита 8%); митна вартість 1 999 280, 50 грн.;

- судновий теплообмінник тип ЕН, потужністю 15квт, напругою Зх400В - 50гц із ЗІП та комплектуючими - 6 комплектів, проточної конструкції, проточні трубки виконані з вуглецевої сталі, діаметром 150-600мм, розміщені горизонтально, тиск проточної води - 16 бар; максимальна температура - до 60°С, призначений для будівництва буксирів проекту ПОСС115, країна виробництва NL, торговельна марка MISSION, фірма-виробник Aalborg Industries BV, код УКТЗЕД 8419 50 90 00 (ставка мита 0%), митна вартість 428 180, 89 грн.;

- насоси відцентрові, одноступінчасті, циркуляційні, продуктивність - 6 м3/год., висота напору - 35 м.с.ж., розмір з'єднання на виході - ДУ25 ДН16, розмір з'єднання на усмоктування - ДУ40 ДН16, обертання - 2,900 об.хв., потужність ел.двиг. - 3 квт, напруга - 3х400В - 50гц, захист ІР54, клас ізоляції - F із ЗІПом та комплектуючими - 12 комплектів; входять до складу системи центрального обігріву з примусовою циркуляцією води за допомогою двох циркуляційних насосів (один з яких резервний); насос сумісно з електродвигуном, муфтою і кожухом муфти змонтовано на опірному фундаменті; виконані з вуглецевої сталі; відтворює тиск 10-16 бар; призначені для будівництва буксирів, проекту ПОСС115; країна виробництва NL. Торгівельна марка MISSION; фірма-виробник Aalborg Industries BV; код УКТЗЕД 8413 7091 00 (ставка мита 0%). Митна вартість 457 961, 64 грн.

22 лютого 2011 року за №1638/12-33 позивач направив на адресу відповідача лист, в якому зазначено, що "після завершення митного оформлення вантажу, при постановці товарів на облік, співробітниками ТОВ СП "Нібулон" було виявлено, що все обладнання, що надійшло за контрактом №NBL/115-02 повинно оформлюватись за одним кодом УКТЗЕД НОМЕР_1 - як система центрального опалення , а не як окремі товари, тому що після монтажу на буксири воно буде утворювати єдину систему опалення."

Також у своєму листі від 22 лютого 2011 року позивач звернувся до відповідача із проханням щодо виправлення помилки у ВМД №504000012/2010/100962 із відповідним донарахуванням митних платежів (мита та ПДВ).

В той же день позивач самостійно нарахував та сплатив (платіжне доручення №5818 та №5819) відповідачу доплату ПДВ та мита за ВМД №504000012/2010/100962 в сумі 14 178, 27грн. (ПДВ) та 70 891, 40грн. (а.с .53-54 ).

25 лютого 2011 року позивач направив відповідачу лист за №163 8/12-33 з додатковою інформацією щодо характеристик системи підготовки гарячої води для буксиру.

25 лютого 2011 року відповідачем було проведено невиїзну документальну перевірку митного оформлення товарів, які ввезено позивачем на митну територію України за ВМД №504000012/2010/100962. За результатами перевірки було складено акт №0002/11/504000000/НОМЕР_2, відповідно до якого відповідачем виявлено порушення позивачем вимог ст. 88 Митного кодексу України та вказано про збільшення податкового зобов'язання позивача на 85 069, 67 грн., з них, 70 891,40 грн. - ввізне мито, 14 178, 27 грн. - ПДВ та зазначено про те, що за вказані порушення передбачені штрафні (фінансові) санкції (штрафи) відповідно до ст. 123 ПК України.

21 квітня 2011 року на підставі зазначеного акта, відповідачем були прийняті податкові повідомлення форми "Р" №10 та №11.

Вказаними податковими повідомленнями здійснено донарахування позивачу суми податкового зобов'язання з ПДВ з товарів, увезених на територію України суб'єктами підприємницької діяльності в сумі 21 267, 41грн. (в тому числі за основним платежем 14 178, 27 грн., за штрафними санкціями 7 089, 14грн.) та з мита на товари, що ввозяться на територію України суб'єктами підприємницької діяльності в сумі 106 037, 10 грн. (в тому числі за основним платежем 70 891, 40 грн., за штрафними санкціями 35 445, 70 грн.).

На час проведення перевірки та прийняття повідомлення зазначені суми вже були самостійно обраховані та сплачені позивачем на відповідний рахунок відповідача (платіжні доручення №5818 та №5819.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведена правомірність оскаржених рішень в частині застосування штрафних санкцій, у зв'язку з чим вказані рішення підлягають скасуванню у цих частинах.

Колегія суддів вважає зазначені висновки суду першої інстанції правильними та такими, що відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі Миколаївської митниці вказується, що зміна коду товару, яка була наслідком невірної класифікації підприємством товарів, спричинила збільшення суми податкового зобовязання, а оскільки контролюючий орган повторно визначив позивачу суму податкового зобовязання, то це тягне за собою накладення на останнього штрафу у розмірі 50 відсотків, що відповідає вимогам ст. 123 ПК України, відповідно, застосування штрафних санкцій є правомірним.

Колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи апелянта, виходячи з наступного.

Так, рішення, що оскаржуються обгрунтовані посиланням на пп.54.3.2 п.54.3 ст. 54, абз.3 п.123.1 ст. 123 ПК України.

Відповідно до пп.54.3.2 п.54.3 ст. 53 цього Кодексу - контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми ПДВ платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми ПДВ платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Таким чином, суть словосполучення "самостійність визначення" полягає у встановленні безпосередньо контролюючим органом факту завищення або заниження податкових зобовязань.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 22 лютого 2011 року №1638/12-33 "Стосовно внесення змін до ВМД" (а.с.51) позивач просив дозвіл на виправлення помилки в ВМД щодо класифікації товару з донарахуванням митних платежів та повідомляв про їх сплату станом на 22 лютого 2011 року.

Цей лист не був прийнятий апелянтом як уточнюючий розрахунок (з посиланням на те, що ПК України (п.50.1 ст. 50) не передбачає можливості подавати уточнюючий розрахунок до митної декларації), однак саме на його підставі апелянт провів перевірку, яка підтвердила правильність визначення позивачем податкових зобовязань.

Таким чином, фактично, апелянт не визначав суму грошових зобовязань самостійно у розумінні ПК України, а перевірив та підтвердив дані уточнюючого розрахунку, проте, відмовляючись вважати цей розрахунок уточнюючим, застосував до позивача штрафні санкції, що не узгоджується з такими критеріями правомірності рішень субєкта владних повноважень (ч.3 ст. 2 КАС України) як добросовісність та розсудливість.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Пункт 50.1 ст. 50 ПК України (на який посилався апелянт не приймаючи уточнюючий розрахунок) був викладений в новій редакції на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" від 07 липня 2011 року (шляхом виключення із нього слів "митної декларації або") а саме:

"У разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку".

Таким чином, нова редакція цього пункту прямо передбачає можливість подання уточнюючого розрахунку до митної декларації.

Ця редакція набрала чинності вже після виникнення спірних правовідносин, однак вона також підтверджує правильність висновків суду першої інстанції щодо необхідності застосовувати до спірних правовідносин не п.50.1 ст. 50 ПК України (у чинній на той час попередній редакції), а суперечну йому ст. 46 цього Кодексу.

Одночасно, стосовно доводів апелянта щодо правомірності розміру 50-відсоткових штрафних санкції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.123.1 ст. 123 КАС України - у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених пп.54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 п.54.3 ст. 54 цього Кодексу,

- тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування

- тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Посилаючись на цю норму, апелянт вказує, що він визначив позивачу податкове зобовязання на підставі 54.3.2, що було повторним визначенням, і, тому, правомірно застосував 50-відсоткову штрафну санкцію.

Однак, апелянт не зазначає у чому полягає повторність. Так, він не вказує, на якій підставі податкове зобовязання позивачу визначено вперше. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що перше податкове зобовязання апелянт визначив позивачу на підставі пп.54.3.3 п.54.3, тобто, як особа, відповідальна за нарахування сум податкових зобов'язань. Проте, пп.54.3.3 не знаходиться в переліку підпунктів, визначених вищенаведеним п.123.1 ст. 123 ПК України.

Таким чином, доводи апелянта про повторне визначення позивачу податкового зобовязання у відповідності до п.123.1 ст. 123 КАС України та необхідності у зв'язку з цим застосування 50-відсоткової штрафної санкції є необгрунтованими.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про необхідність скасування оскаржених рішень в частині застосування штрафних санкцій є правильними.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці - залишити без задоволення.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 червня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 лютого 2012 року.

Головуючий:/підпис/Л ОСОБА_2

Суддя:/підпис/ОСОБА_3

Суддя:/підпис/ОСОБА_1