Справа № 820/1014/17
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 р.Справа № 820/1014/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Подобайло З.Г.

Суддів: Григорова А.М. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2017р. по справі № 820/1014/17

за позовом ОСОБА_1

до Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання дій протиправними, скасування податкового повідомлення-рішення, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківського окружного адміністративного суду, в якому з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просить суд: визнати дії Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області протиправними в частині нарахування ОСОБА_1 земельного податку з фізичних осіб по податковому повідомленню-рішенню №910-1303 від 27.04.2016 року; скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області №910-1303 від 27.04.2016 року;

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2017р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано дії Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області протиправними в частині нарахування ОСОБА_1 земельного податку з фізичних осіб по податковому повідомленню-рішенню №910-1303 від 27.04.2016 року. Скасовано рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №910-1303 від 27.04.2016 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1280,0грн.

Центральна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, не погодившись з постановою суду першої інстанції , подала апеляційну скаргу , вважає постанову прийнятою з порушенням норм матеріального права , посилається на вимоги пп.291.5.3 п.291.5 ст. 291, п.269.2 ст. 269 , п.п.4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України, просить суд апеляційної інстанції постанову скасувати , прийняти нову . якою в задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_1 заперечує проти задоволення апеляційної скарги , вважає її необґрунтованою, просить суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні , а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2017р. залишити без змін.

Апеляційна скарга розглядається відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач - ОСОБА_1 зареєстрована як суб'єкт господарювання - фізична особа-підприємець 16.10.2014 року, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1. (а.с.14).

ОСОБА_2 з реєстру платників єдиного податку від 10.12.2014 року №699, позивач перебуває на податковому обліку в Індустріальній об'єднаній державній податковій інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області як платник єдиного внеску з 17.10.2014 року. Перейшов на спрощену систему оподаткування 01.11.2014 р. та відноситься до 2 групи платника єдиного податку.

Вид господарської діяльності - стоматологічна практика (КВЕД 86.23). Місце провадження господарської діяльності: м. Харків, вул. Сумська, 17.

ОСОБА_2 даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 належать на праві власності нежитлові приміщення 1-го поверху в літ. "А-7" загальною площею 102,7 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Сумська, буд.17.

Матеріалами справи підтверджено, що право власності на нежитлові приміщення 1-го поверху в літ. "А-7" загальною площею 102,7 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Сумська, буд. 17, придбані ОСОБА_1 на прилюдних торгах 29.04.2013 р., що підтверджується протоколом проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмету іпотеки) №87-02/158/13/і від 29.04.2013 р. (а.с.49), актом державного виконавця на реалізацію предмета іпотеки від 17.05.2013 р., свідоцтвом про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів №1356 від 21.05.2013 р.

Податковою інспекцією на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на вказані нежитлові приміщення нараховано земельний податок у 2016 році: за 2016 рік від 27.04.2016 р. № 910-1303 у сумі 5582,72 грн.

Задовольняючи позовні вимог , суд першої інстанції виходив з того , що податковим органом при винесенні спірного податкового повідомлення - рішення не взято до уваги обставини, що позивач є платником єдиного податку та використовує нежитлове приміщення за адресою: м. Харків, вул. Сумська, б.17, у своїх господарських цілях, відповідно до визначеного виду господарської діяльності - стоматологічна практика (КВЕД 86.23), тобто відповідачем не дотримано вимоги Податкового кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Земельний податок, згідно з пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, це обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, та земельні частки (паї), які перебувають у власності (ст. 270 Податкового кодексу України).

Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою (п.287.1 ст.287 Податкового кодексу України).

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Право власності на земельну ділянку та право оренди земельної ділянки, згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв). А в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином, обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

ОСОБА_2 зі статтею 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - ОСОБА_3 N 1952-IV).

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 ЗК і статтею 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Цими нормами чітко встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

За правилами пункту 286.1 статі 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

При цьому власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (пункт 287.8 статті 287 Податкового кодексу України).

Тобто, фізична особа - власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельною ділянкою під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 Податкового кодексу України, обов'язок зі сплати земельного податку виникає, в такому випадку, з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України викладеними у постанові від 07 липня 2015 року по справі № 21-775а15.

В розумінні зазначених норм обовязок зі сплати земельного податку фізичної особи власника чи користувача земельної ділянки залишається незмінним незалежно від реалізації цією особою певних наданих їй правоможностей, як то набуття нею статусу субєкта господарювання, діяльність якого повязана з використанням земельної ділянки або без такого.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа підприємець можуть самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим главою 1 розділу XIV ПК та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності полягає в запровадженні особливого механізму справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

У пункті 269.2 статті 269 Податкового кодексу України також передбачено, що субєкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, сплачують земельний податок в особливому порядку, передбаченому главою 1 розділу XIV цього Кодексу (за спрощеною системою оподаткування, обліку та звітності).

За підпунктом 4 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обовязку нарахування, сплати та подання податкової звітності і земельного податку, крім земельного податку за земельні ділянки, що не використовуються ними для провадження господарської діяльності.

У значенні наведених норм права спрощена система оподаткування не звільняє субєкта господарювання від виконання податкових зобовязань зі сплати податків, встановлених у пункті 297.1 частини 297 ПК, а запроваджує інші умови,порядок та механізм їх сплати, а також встановлює можливість відновлення їх сплати на загальних підставах у разі недотримання умов оподаткування за спрощеною системою.

ОСОБА_2 з п. 274.1 ст. 274 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За пунктом 287.7 статті 287 ПК у разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин).

ОСОБА_2 з положеннями ст. 271 Податкового кодексу України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом, а також площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

За земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у користуванні кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується кожному з них пропорційно тій частині площі будівлі, що знаходиться в їх користуванні, з урахуванням прибудинкової території (п.286.6 ст. 286 Податкового кодексу України).

При цьому, власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (п. 287.8 ст. 287 Податкового кодексу України).

Підставою для нарахування земельного податку, як вже зазначалось вище є дані державного земельного кадастру, а базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; та площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Як вбачається з матеріалів справи нормативна грошова оцінка земельних ділянок в м.Харкові проведена, а тому база оподаткування повинна розраховуватись за першим способом по даним нормативної оцінки земельної ділянки та коефіцієнта індексації.

ОСОБА_2 розрахунку , наданого відповідачем до матеріалів справи, у 2016 році нарахування земельного податку позивачу здійснено відповідно до рішення 25 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 03.07.2013 року №1209/13 «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 року», Земельного кодексу України, Податкового кодексу України.

Розрахунок суми земельного податку позивачу здійснено контролюючим органом за Методикою розрахунку грошової оцінки окремої земельної ділянки для нарахування земельного податку фізичним особам: Цзд = Б * Кі * Км2 * КмЗ_ср. * Кф * PL, де Цзд - грошова оцінка окремої земельної ділянки; Б - базова вартість 1 кв.м. земель м. Харкова; Кі - коефіцієнт індексації, що застосовується кожний рік в порядку, встановленому законодавством України; Км2 - зональний коефіцієнт, доведений у додатку №2 (Комсомольське шосе, 54-а розташована в зоні №7914); КмЗ_ср. - середній коефіцієнт сумісного впливу локальних факторів для кожної економіко-планувальної зони району м. Харкова; Кф - коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки ; PL - площа земельної ділянки.

ОСОБА_2 рішення 25 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 03.07.2013 р. 1209/13 «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Харкова станом на 01.01.2013 pоку», базова вартість 1 кв. м. земель м. Харкова становить 291,18 грн.

З урахуванням методики розрахунку грошової оцінки окремої земельної ділянки для нарахування земельного податку фізичним особам, грошова оцінка земельної ділянки позивача на 2016 р. становить: 558271,94 = 291,18 *3,55* 1,249 * 1,433 * 2,5 * 120,7.

Земельний податок для позивача за земельну ділянку за адресою м.Харків, вул. Сумська, 71, загальною площею 120,7 кв.м. на 2016 рік визначено у сумі 5582,72 грн. (558271,94 * 1%).

Вказаний розрахунок в якості доказу правомірності нарахування позивачу податку на землю апеляційним судом не приймається до уваги, оскільки він не містить в собі всіх складових необхідних для визначення позивачу земельного податку. З аналізу розрахунку не можливо встановити дійсний об'єкт оподаткування податком на землю, а саме дійсну площу землі пропорційно до належного позивачу нерухомого майна та його нормативно грошову оцінку.

Тобто, колегія суддів зазначає , що при здійсненні розрахунку земельного податку контролюючим органом порушено вимоги Податкового кодексу України, оскілки, по перше, податковий орган не звертався до територіального органу Держземагентства за місцезнаходженням земельної ділянки і не отримав даних державного земельного кадастру у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, що передбачено п.286.1 ст.286 Податкового кодексу України, по друге, контролюючим органом також не було враховано і вимоги пропорційності, передбачені п. 287.8 ст. 287 Податкового кодексу України.

За таких умов відповідачем в порушення приписів статті 72 КАС України не надано доказів правомірності винесеного відносно позивача податкового повідомлення-рішення, що не дає можливості перевірити дотримання відповідачем вимог пункту 286.6 статті 286 Податкового кодексу України, та унеможливлює перевірку правильності визначення позивачу суми грошового зобов'язання, зазначеної у податковому повідомленні-рішенні.

Також, відповідачем не надано документального підтвердження, що інформація, яка використана під час розрахунку, відповідає даним, які містяться в державному земельному кадастрі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог .

На підставі наведеного вище, доводи апеляційної скарги є безпідставними, не впливають на правомірність висновків суду, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду , переглянувши судове рішення в межах позовних вимог, вважає , що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а постанови суду першої інстанції в цій частині - без змін.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2017р. по справі № 820/1014/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_5
Повний текст ухвали виготовлений 06.06.2017 р.