Справа № 815/2176/16
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2176/16

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Танасогло Т.М.,

суддів Бойка А.В.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Одеській області, третя особа без самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів ОСОБА_3 податкова інспекція у м. Южному Головного управління ДФС в Одеській області, про скасування наказів -,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з позовом до ДФС України (далі Відповідач-1, або ДФС України), ГУ ДФС в Одеській області (далі Відповідач-2, або ГУ ДФС в Одеській області), третя особа без самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідачів ДПІ у м. Южному ГУ ДФС в Одеській області (далі Третя особа, або ДПІ у м. Южному ГУ ДФС в Одеській області), про скасування пункт 2.1.1 наказу ДФС України № 286 від 07 квітня 2016 року та наказу ГУ ДФС в Одеській області № 31-ф від 26 квітня 2016 року в частині припинення виплати надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання та надбавки за вислугу років начальнику ДПІ у м. Южному ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2 за квітень 2016 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ДФС України, ГУ ДФС в Одеській області звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій просять постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції, може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ДФС України, ГУ ДФС в Одеській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Наказом ДФС України № 3064-о від 29 вересня 2015 року, який оголошений наказом ГУ ДФС в Одеській області № 419-о від 29 вересня 2015 року, позивача в порядку переведення призначено на посаду начальника ДПІ у м. Южному ГУ ДФС в Одеській області.

07 квітня 2016 року ДФС України прийнятий наказ № 286, пп. 2.1.1 п. 2.1 якого Позивачу оголошено догану за: неналежні виконання службових обов'язків, організацію роботи i контролю, що призвело до невиконання у лютому 2016 року індикативних показників з ПДВ (90%), єдиного податку з юридичних осіб третьої групи (71,8%), військового збору (95,4%), єдиного внеску (95,5%), чим порушеного вимоги наказів ГУ ДФС в Одеській області №№ 66, 169; невідпрацювання станом на 01 березня 2016 року 3,5 млн. грн. сформованого протягом 2015 року схемного кредиту підприємствам «вигодонабувачами» м. Южного та зустрічними «транзитерами» інших регіонів, чим порушено вимоги наказу ДФС України № 543. /т.1 а.с.165-171/

За змістом вказаного наказу підставою для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності стало подання ГУ ДФС в Одеській області № 1094/8/15-32-01-01-08 від 11 березня 2016 року, а також пояснення позивача від 10 березня 2016 року.

Як вбачається з подання ГУ ДФС в Одеській області № 1094/8/15-32-01-01-08 від 11 березня 2016 року /т.1 а.с.162-164/, у цьому поданні в.о. начальника ГУ ДФС в Одеській області викладено пропозицію голові ДФС України розглянути питання щодо оголошення догани на підставі ст.ст. 147, 148, 149 КЗпП України начальнику ДПІ у м. Южному ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_2 за неналежний рівень організації роботи, що призвело до порушення вимог наказів ДФС України № 20 від 13 січня 2016 року «Про індикативні показники доходів за І квартал 2016 року» та № 100 від 04 лютого 2016 року «Про уточнення індикативних показників доходів на І квартал 2016 року» і відповідних наказів ГУ ДФС в Одеській області № 66 від 16 січня 2016 року «Про індикативні показники доходів на І квартал 2016 року» та № 169 від 10 лютого 2016 року «Про уточнення індикативних показників доходів на І квартал 2016 року» в частині виконання доведених індикативних показників податку на додану вартість до Загального фонду Державного бюджету, єдиного податку з юридичних осіб третьої групи до місцевих бюджетів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, військового збору, реалізацію безхазяйного майна до місцевого бюджету, з передачі на реалізацію майна боржників, яке перебуває у податковій заставі, неефективної організації роботи щодо відпрацювання на першому етапі податкових ризиків ранньої податкової діагностики в межах наказу ДФС України № 543 від 28 липня 2015 року «Про забезпечення комплексного контролю податкових ризиків з ПДВ», допущення перевищення встановлених граничних рівнів податкового боргу до зведеного бюджету (до місцевого бюджету), з спати за землекористування та з податку на доходи фізичних осіб, загальної кількості боржників та кількості боржників із незначними сумами податкового боргу, а також зростання недоїмки з єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

26 квітня 2016 року наказом ГУ ДФС в Одеській області № 31-ф у місяці оголошення дисциплінарного стягнення Позивачу припинено виплату надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання та надбавки за вислугу років. /т.1 а.с.181/

Не погоджуючись з вищевказаним позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи оскаржуваний наказ ДФС України не враховано всі дійсні обставини справи, не повно зясовано обставини дисциплінарного проступку, в результаті чого відповідач дійшов до висновку про порушення позивачем службової дисципліни передчасно та за відсутності беззаперечних доказів, які підтвердили б протиправність поведінки позивача.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу законів про працю України та Закону України «Про державну службу».

В апеляційних скаргах вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянтів з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16 грудня 1993 року встановлено, що державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Згідно ст.10 цього Закону основними обов'язками державних службовців є: додержання Конституції України та інших актів законодавства України; забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина; безпосереднє виконання покладених на них службових обов'язків, своєчасне і точне виконання рішень державних органів чи посадових осіб, розпоряджень і вказівок своїх керівників; збереження державної таємниці, інформації про громадян, що стала їм відома під час виконання обов'язків державної служби, а також іншої інформації, яка згідно з законодавством не підлягає розголошенню; постійне вдосконалення організації своєї роботи і підвищення професійної кваліфікації; сумлінне виконання своїх службових обов'язків, ініціатива і творчість в роботі. ОСОБА_3 службовець повинен діяти в межах своїх повноважень. У разі одержання доручення, яке суперечить чинному законодавству, державний службовець зобов'язаний невідкладно в письмовій формі доповісти про це посадовій особі, яка дала доручення, а у разі наполягання на його виконанні - повідомити вищу за посадою особу.

В свою чергу, порядок та підстави притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності визначено ст.14 Закону України «Про державну службу», ст.21 Податкового кодексу України (далі ПК України) та КЗпП України.

Частиною 1 ст.14 Закону України «Про державну службу» визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються до державного службовця за невиконання чи неналежне виконання службових обовязків, перевищення своїх повноважень, порушення обмежень, повязаних з проходженням державної служби, а також за порушення правил професійної етики, інший вчинок, який порочить його як державного службовця або дискредитує державний орган, в якому він працює.

Зазначене кореспондується з положеннями п.п.21.1ст.21 ПК України, яким передбачено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами (пп. 21.1.1); забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функції (пп. 21.1.2); забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень (пп. 21.1.3); не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (пп. 21.1.4).

Положеннями п.21.2 ст.21 ПК України встановлено, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків посадові особи контролюючих органів несуть відповідальність згідно із законом.

За правилами наведеної ст.14 Закону України «Про державну службу» до службовців, крім дисциплінарних стягнень, передбачених чинним законодавством про працю України, можуть застосовуватися такі заходи дисциплінарного впливу: попередження про неповну службову відповідність; затримка до одного року у присвоєнні чергового рангу або у призначенні на вищу посаду.

Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення.

Згідно вимог ч.1 ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ст.148 КЗпП України).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень, визначений ст.149 КЗпП України, згідно якої, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що дисциплінарне стягнення це передбачена законом міра примусу, що застосовується певним органом до працівника, який порушив трудову дисципліну, тобто вчинив дисциплінарний проступок. При цьому, для застосування дисциплінарного стягнення уповноваженому органу необхідно встановити наявність всіх елементів складу дисциплінарного проступку: об'єкта, об'єктивної сторони, суб'єкта, суб'єктивної сторони, а також врахувати інші обставини, що мають значення (ступінь тяжкості, наявність шкоди, особу працівника, тощо).

Дослідивши наявний в матеріалах справи оскаржуваний наказ № 286 від 07 квітня 216 року, колегією суддів встановлено, що ДФС України передчасно дійшла висновку про порушення позивачем службової дисципліни, оскільки відповідачем при прийнятті вказаного наказу очевидно не враховано всі дійсні обставини справи та не повно з'ясовано обставини дисциплінарного проступку позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани та, як наслідок, припинення виплати Позивачу надбавки за високі досягнення є посилаються відповідачів на неналежне виконання Позивачем службових обов'язків, неналежну організацію роботи i контролю, що призвело до невиконання ДПІ у м. Южному ГУ ДФС в Одеській області у лютому 2016 року індикативних показників з ПДВ (90%), єдиного податку з юридичних осіб третьої групи (71,8%), військового збору (95,4%), єдиного внеску (95,5%), чим порушеного вимоги наказів ГУ ДФС в Одеській області №№ 66, 169, невідпрацювання станом на 01 березня 2016 року 3,5 млн. грн. сформованого протягом 2015 року схемного кредиту підприємствам «вигодонабувачами» м. Южного та зустрічними «транзитерами» інших регіонів, чим порушено вимоги наказу ДФС України № 543.

Однак, ознайомившись з матеріалами справи, колегія суддів вважає, що саме по собі невиконання окремих індикативних показників зі збору платежів до бюджету, без аналізу правомірності дій та/або бездіяльності керівника податкової інспекції, які призвели до вказаного невиконання, не можуть бути підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Надходження до бюджету окремих податків та зборів, насамперед, пов'язане з господарською діяльністю платників податків, а тому невиконання індикативних показників надходжень до бюджету може бути зумовлене, як об'єктивними причинами, зокрема, неперерахуванням (затримкою у сплаті, наявності переплати) певних платежів до бюджету, так і фактами невиконання (неналежного виконання) посадовими особами податкової інспекції своїх посадових обов'язків, неналежного рівня організації роботи та контролю в частині своєчасності надходжень обов'язкових платежів до бюджетів, вжиття відповідних заходів, спрямованих на стягнення сум податкового боргу, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення відповідачами не розглядались фактично вжиті ним заходи, вчинені з метою акумулювання до бюджету обов'язкових платежів згідно доведеного індикативного показника, впливу вжитих заходів на фактичне виконання або невиконання індикативних показників.

Більш того, дослідивши текст оскаржуваного наказу ДФС України та саме подання ГУ ДФС в Одеській області, яке стало підставою для прийняття наведеного наказу, колегією суддів встановлено, що він не містять висновків про порушення позивачем конкретних посадових обовязків, з посиланням на відповідні норми чинного законодавства. В них не зазначено фактів і суть звинувачень позивача, не визначено, в чому конкретно проявились встановлені порушення, яких нормативно-правових актів, не зазначено обставин, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, причини та умови, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, пояснення особи, відносно якої проводиться перевірки, причини їх відхилення.

Також, колегією суддів досліджено накази ДФС України № 20 від 13 січня 2016 року «Про індикативні показники доходів за І квартал 2016 року» та № 100 від 04 лютого 2016 року «Про уточнення індикативних показників доходів на І квартал 2016 року», накази ГУ ДФС в Одеській області № 66 від 16 січня 2016 року «Про індикативні показники доходів на І квартал 2016 року» та № 169 від 10 лютого 2016 року «Про уточнення індикативних показників доходів на І квартал 2016 року» та встановлено, що вказаними наказами затверджено узагальненні індикативні показники доходів загального фонду Державного бюджету України на I квартал 2016 року та індикативні показники доходів загального та спеціального фондів бюджетів саме на I квартал 2016 року. Таким чином, наведеними наказами не затверджувались помісячні індикативні показники за січень, лютий, березень І кварталу 2016 року.

Аналізуючи вищевикладені обставини справи, колегією суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за невиконання затверджених наведеними наказами індикативних показників, оскільки фактично період, на який такі показники затверджені не закінчився, а тому відповідно відповідачі не могли перевірити їх виконання до закінчення цього строку.

Щодо порушення позивачем вимоги наказу ДФС України № 543 шляхом невідпрацювання схемного кредиту підприємствам «вигодонабувачами» м. Южного та зустрічними «транзитерами» інших регіонів, який сформованого протягом 2015 року та станом на 01 березня 2016 року складає 3,5 млн. грн., колегія суддів зазначає, що наведеним наказом ДФС України затверджений лише рекомендований порядок взаємодії підрозділів ДФС при комплексному відпрацюванні податкових ризиків з податку на додану вартість. В свою чергу, колегія суддів зазначає, що як в оскаржуваному наказі ДФС України, так і поданні ГУ ДФС в Одеській області, яке стало підставою для прийняття наведеного наказу, не визначено, які саме дії не вчинені позивачем згідно вказаного наказу, які вживались позивачем заходи, а які ні.

Окрім того колегія суддів зазначає, що встановлена законодавством України персональна відповідальність керівника за виконання завдань очолюваним ним територіальним органом ДФС України не звільняє відповідача від обов'язку при прийнятті рішення щодо застосування дисциплінарного стягнення дослідити наявність причинно-наслідкового зв'язку між невиконаними та/або неналежно виконаними завданнями центрального органу, інших підрозділів ДФС України та діями або бездіяльністю керівника такого територіального органу ДФС України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо недоведеності та необґрунтованості застосування до позивача дисциплінарної відповідальності за встановлених вище обставин.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно встановив, що оскаржуваний наказ ДФС України № 286 від 07 квітня 2016 року в частині оголошення позивачу догани є протиправним та таким, що підлягає скасуванню у цій частині.

Також колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що наказ ГУ ДФС в Одеській області № 31-ф від 26 квітня 2016 року також є протиправним та підлягає частковому скасуванню, оскільки оголошення позивачу догани наказом ДФС України № 286 від 07 квітня 2016 року стало підставою для видання ГУ ДФС в Одеській області наказу № 31-ф від 26 квітня 2016 року та припинення виплати позивачу надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливою роботи у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за спеціальне звання та надбавки за вислугу років за квітень 2016 року.

Аналізуючи вищевказані обставини справи та норми діючого законодавства колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо задоволення адміністративного позову в повному обсязі.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись, ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направленні її копій сторонам та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Головуючий: Т.М. Танасогло

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Яковлєв