Справа № 2-а-9779/10/1570
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2012-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2012 р.Справа № 2-а-9779/10/1570

Категорія:5.4Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Романішина В.Л.,

суддів Бойка А.В., Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Одесі апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2011 року у справі за позовом Державної екологічної інспекції в Одеській області до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2010р. Державна екологічна інспекція в Одеській області звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про скасування рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №636 від 28.10.2008р.

Позов мотивує тим, що перевірка була проведена не у пунктах пропуску через Державний митний кордон України Державної екологічної інспекції в Одеській області, як то було зазначено в наказі на перевірку, а здійснено відносно екологічної інспекції вцілому. В акті перевірки не зазначено нормативні акти, які порушено позивачем, а розрахунок необґрунтовано одержаної виручки здійснено без посилання на документи первинного обліку. Питання ж нарахування та сплати Державною екологічною інспекцією в Одеській області податку на додану вартість, як встановленого законодавством обовязкового платежу, не являється компетенцією Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області.

Державна інспекція з контролю за цінами в Одеській області проти позову заперечила, зазначивши, що проведеною перевіркою встановлено, що позивач, в порушення спільного наказу Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 15.03.2002р. «Про затвердження розмірів плати за надання послуг територіальними органами Міністерства екології та природних ресурсів України»застосовував завищені розміри плати за надання послуг екологічного характеру, в результаті чого безпідставно отримав 59858 грн. Перевірка позивача проводилась у повній відповідності вимогам діючого законодавства, а порушення державної дисципліни цін мало місце, що зафіксовано актом перевірки. В задоволенні позову Державна інспекція з контролю за цінами в Одеській області просила відмовити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31.08.2011р. позов Державної екологічної інспекції в Одеській області задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, Державна інспекція з контролю за цінами в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, та прийняти нову постанову, якою позов Державної екологічної інспекції в Одеській області залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 26.08.2008р. по 15.09.2008р. Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області була проведена планова перевірка дотримання вимог чинного законодавства з питання дотримання порядку застосування тарифів на платні послуги, які надаються Державною екологічною інспекцією в Одеській області за період з 01.04.2007р. по 01.09.2008р., за результатами якої складено акт перевірки №000781 від 15.09.2008р.

В матеріалах перевірки вказується, що перевіркою встановлено факт безпідставного стягнення Державною екологічною інспекцією в Одеській області 64923,50 грн. за надані екологічні послуги і згідно ст.14 Закону України «Про ціни та ціноутворення»вказана сума підлягає вилученню до Державного бюджету України зі штрафом у подвійному розмірі.

На підставі акту перевірки 28.10.2008р. Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області прийнято рішення №636 «Про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін», яким вирішено вилучити у Державної екологічної інспекції в Одеській області в дохід державного бюджету необґрунтовано одержану виручку у сумі 59858 грн. та штраф у сумі 119716 грн., у звязку з встановленням застосування позивачем завищених розмірів плати за надання послуг екологічного характеру та порушенням вимог наказу Міністерства екології та природних ресурсів України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 15.03.2002р. №110/73 «Про затвердження розмірів плати за надання послуг територіальними органами Міністерства екології та природних ресурсів».

Задовольняючи позов та скасовуючи рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін №636 від 28.10.2008р. суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність у Державної інспекції з контролю за цінами законних підстав для його прийняття. Колегія суддів погоджується з таким висновком Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про ціни і ціноутворення»державний контроль за цінами здійснюється при встановленні і застосуванні державних фіксованих та регульованих цін і тарифів. При цьому контролюється правомірність їх застосування та додержання вимог законодавства про захист економічної конкуренції. Контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України. Вказані органи здійснюють контроль у взаємодії з профспілками, спілками споживачів та іншими громадськими організаціями..

Згідно п.п.1,5 п.5 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затв. Постановою КМУ від 13.12.2000р. №1819 , Держцінінспекція має право проводити відповідно до законодавства перевірку бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників, що відображаються у розрахункових документах незалежно від способу подання інформації, пов'язаних з формуванням, встановленням та застосуванням цін (тарифів); проводити перевірку достовірності даних, наведених у документах з питань порядку формування, встановлення та застосування державних фіксованих та регульованих цін; приймати рішення про вилучення до відповідного бюджету сум всієї необґрунтовано одержаної підприємством, установою, організацією виручки у результаті порушення державної дисципліни цін та штрафу у двократному її розмірі, а також звертатись з позовами до судів про стягнення з підприємств, установ та організацій зазначених сум у разі невиконання ними рішень державних інспекцій з контролю за цінами.

Відповідно з п.6 Положення про Інспекцію начальники державних інспекцій з контролю за цінами та їх заступники від імені органів державного контролю за цінами приймають рішення про вилучення до відповідного бюджету сум всієї необґрунтовано одержаної суб'єктами господарювання виручки у результаті порушення державної дисципліни цін та штрафу у двократному її розмірі.

Відповідно до п.1.4. Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затв. Наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства фінансів України від 03.12.2001р. №298/519, підставою для застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного в періоді, що перевіряється, порядку встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства. Відповідно до наданих повноважень Державна інспекція з контролю за цінами, державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі на підставі проведених ними перевірок суб'єктів господарювання приймають рішення про застосування фінансових (штрафних) санкцій за порушення вимог законодавства, яким такі санкції та їх розміри передбачено (п.3.8 Інструкції).

Судом першої інстанції встановлено, що Державна екологічна інспекція в Одеській області є неприбутковою організацією та не є субєктом господарювання у розумінні ст.55 ГК України та виходячи з положень ст.ст.2,8 Господарського кодексу України, оскільки є спеціальним підрозділом органу державної влади Мінприроди України. В той же час, із змісту Закону України «Про ціни і ціноутворення»вбачається, що рішення про застосування фінансових (штрафних) санкцій може бути прийнято лише по відношенню субєкта господарювання, який отримав необґрунтовану виручку, дохід.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, серед іншого, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що Державна екологічна інспекція в Одеській області є неприбутковою організацією, оскільки рішення №43-15-0116 від 26.03.2007р., на яке посилався суд, в матеріалах справи відсутнє. Колегія суддів критично ставиться до таких тверджень апелянта, оскільки про факт наявності такого рішення Державна інспекція з контролю за цінами в Одеській області зазначає на арк.2 акту перевірки від 15.09.2008р. (а.с. 11). Таким чином, обставини, зафіксовані актом перевірки та зазначені в апеляційній скарзі самою ж Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області суперечать одна одній.

Більше того, Положенням про Державну екологічну інспекцію в Одеській області також передбачено, що Інспекція є бюджетною неприбутковою установою, яка утримується на рахунок Державного бюджету України у межах коштів, передбачених на утримання Мінприроди.

Згідно з п. 6 ч.1. ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетна установа - орган, установа чи організація, визначена Конституцією України, а також установа чи організація, створена у встановленому порядку органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим чи органами місцевого самоврядування, яка повністю утримується за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевих бюджетів. Бюджетні установи є неприбутковими.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком Одеського окружного адміністративного суду, що позивач при наданні платних послуг екологічного характеру не одержує прибуток.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта, що Державною інспекцією з контролю за цінами перевірку проведено відповідно до плану роботи Інспекції на ІІІ квартал 2008р. З матеріалів справи вбачається, що на виконання листа першого заступника начальника Держцінінспекції від 14.08.2008р. №200/6-11/2912 наказом начальника Держцінінспекції в Одеській області від 15.08.2010р. (тобто після затвердження плану роботи та спливу 1,5 місяців з початку ІІІ кварталу 2008р.) №19 вирішено внести до плану роботи Держцінінспекції в Одеській області на ІІІ квартал 2008р. зміни на виконання окремого доручення заступника начальника Держцінінспекції шляхом доповнення переліку заходів та обєктів перевірок, а саме, додатково п.10 «Перевірка з питань ціноутворення регіональними службами екологічного контролю, які здійснюють екологічний контроль у пунктах пропуску через державний митний кордон України», п.п.1.1. Державна екологічна інспекція в Одеській області. Про здійснення перевірки позивача повідомлено в той же день 15.08.2008р. Як правильно зазначив суд першої інстанції, зазначене дає підстави прийти до висновку, що перевірка Держекоінспекції за таких обставин не може вважатись плановою.

Пунктом 10 наказу Держцінінспекції в Одеській області №19 від 15.08.2008р. передбачено проведення перевірки з питань ціноутворення регіональними службами екологічного контролю у пунктах пропуску через державний митний кодон України. Однак, спірним рішенням визначена сума економічних санкцій за порушення, які встановлені стосовно Відділу інструментально-лабораторного контролю ДЕІ в Одеській області, котрий не є регіональною службою екологічного контролю у пункті пропуску через державний митний кордон, а є структурним підрозділом позивача та територіально розташований у м.Одесі. Підстав розширення обєкту перевірки апелянтом не зазначено.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що рішення №636 від 28.10.2008р. винесено Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області безпідставно, а тому воно підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана відповідна правова оцінка.

В силу ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 199 ч.1 п.1, 200, 205 ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Романішин В.Л.

Судді Бойко А.В.

ОСОБА_1