Справа № 643/16476/16-а
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 р. Справа № 643/16476/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.02.2017р. по справі № 643/16476/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова

про визнання протиправним рішення суб'єкта владних поноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

29.12.2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі Харківської області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 796 від 05.12.2016 року про стягнення надміру сплаченої пенсії з позивача у розмірі 20% щомісячно до погашення суми у розмірі 69 130,90 грн.; зобов'язати відповідача проводити виплату пенсії у 100 відсотковому розмірі, призначеної пенсії, починаючи з січня 2016 року; починаючи з грудня 2015 року повернути позивачу пенсію у розмірі 50%, яка була донарахована та зменшена відповідачем у грудні 2015 року.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2017 року позов задоволено повністю.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, посилається на неврахування судом першої інстанції норм матеріального права, та фактичних обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, проте судове рішення підлягає частковому скасуванню, з наступних підстав.

Позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача як отримувач пенсії по ІІІ групі інвалідності від загального захворювання, призначену з 07.05.2013 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Розпорядженнями №182926 від 21.11.2016 року відповідача, було змінено розрахунок пенсії позивача, та пенсію було розраховано як особі, що має 3 групу інвалідності у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», зроблений перерахунок пенсії, як особі, яка працює з 05.06.2014 року, розмір пенсії після перерахунку склав - 2 486,89 грн.

Рішенням відповідача від 05.12.2016 року № 796 «Про утримання надміру виплачених сум пенсій» встановлено, що сума переплати складає 69 130,90 грн., згідно з довідкою відділу виплати пенсій №1 відповідача, та було вирішено утримувати дану суму із пенсії позивача у розмірі 20% у зв'язку з несвоєчасним повідомленням про працевлаштування позивачем.

Розпорядженням №182926 від 11.01.2017 року відповідача, пенсія позивача з 28.12.2016 року було розраховано в розмірі пенсії за віком, як особі, що не працює та має страховий стаж понад 30 років згідно особистої заяви позивача.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, зробив висновок про те, що оскаржуване рішення відповідача є протиправним, порушені права позивача слід захистити шляхом покладення на відповідача зобов'язання.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст..33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: інвалідам I групи - 100 відсотків пенсії за віком; інвалідам II групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Непрацюючі інваліди II групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності такого страхового стажу:

у жінок - 20 років, а у чоловіків - 25 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 46 років включно;

у жінок - 21 рік, а у чоловіків - 26 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 48 років включно;

у жінок - 22 роки, а у чоловіків - 27 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 50 років включно;

у жінок - 23 роки, а у чоловіків - 28 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 53 років включно;

у жінок - 24 роки, а у чоловіків - 29 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 56 років включно;

у жінок - 25 років, а у чоловіків - 30 років, якщо їм вперше встановлено інвалідність у віці до 59 років включно.

Непрацюючі інваліди II групи, визнані інвалідами після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, та інваліди III групи за їх вибором мають право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону, за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 28 цього Закону.

Частиною 1 статті 50 наведеного вище закону визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи позивач здійснювала незалежну професійну діяльність, а саме працювала приватним нотаріусом.

Наказом Головного управляння юстиції у Харківській області № 360/3 від 02.06.2014 року було припинено нотаріальну діяльність та анульовано реєстраційне посвідчення з 05.06.2014 року.

10.06.2014 року до Державної податкової інспекції міста Харкова головного управління Міндоходів у Харківській області позивачем були подані заяви про зняття з обліку платника єдиного податку та про проведення перевірки для зняття з обліку платників податків, у зв'язку із припиненням приватної нотаріальної діяльності, а також заява про зняття з обліку платника єдиного внеску.

18.08.2014 року Харківським міським центром зайнятості було видано довідку про відсутність реєстрації позивача як платника внесків до Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття України.

02.10.2014 року відділенням виконавчої дирекції фонду у м. Харкові Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України позивачці надано довідку про те, що остання не перебуває на обліку в якості страхувальника.

У відповідності до ст.3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об'єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності.

Згідно зі ст. ст. 30, 30-1 вказаного Закону, підставою припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса є подання приватним нотаріусом письмової заяви про припинення нотаріальної діяльності.

Припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса здійснюється Головним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головними управліннями юстиції в областях, містах Києві та Севастополі за наявності підстав, передбачених Законом, шляхом видання наказу про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса.

Приватний нотаріус зобов'язаний припинити нотаріальну діяльність з моменту отримання копії наказу про припинення його нотаріальної діяльності.

Припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса означає припинення дії реєстраційного посвідчення.

Матеріали справи містять Витяг з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.12.2016, відповідно до якого позивач не зареєстрована як суб'єкт господарювання.

Згідно з відповіддю Київської об'єднаної ДПІ міста Харкова (лист № 3017 2/20-31-13-04-11 від 23.12.2016) позивач перебуває на обліку, як платник податків у стадії припинення за власним бажанням на момент перевірки Податковою інспекцією, доходів за період з 2014 по теперішній час не отримувала.

Статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі.

Пунктом «б» частини 1 статті 3 вказаного Закону, в Україні до зайнятого населення належать, зокрема, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство».

Як було з'ясовано в суді апеляційної інстанції позивач здійснила помилку у позовній заяві, та події, на які вона посилається відбулись відповідно у 2016 році, та стосуються 2017 року, а не 2015 року та у січні 2016 року, як зазначено у позові.

Матеріали справи свідчать про те, що підставою для прийняття рішення про стягнення надміру сплаченої пенсії з позивача у розмірі 20% щомісячно до погашення суми у розмірі 69130,90 грн., стали матеріали перевірки отриманих від Державного реєстру страхувальників Державного реєстру соціального страхування України про наявність відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 зареєстровану як суб'єкта підприємницької діяльності.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що надані до справи документи, а саме: копія наказу Головного управління юстиції у Харківській області від 02.06.2014 року № 360/3; копія довідки Харківського міського центру зайнятості від 13.08.2014 року № ХМЦЗ-03-22522-22/14; копія Відділення виконавчої дирекції фонду у м. Харкові Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 02.10.2014 року № 5840/07-11; копія листа Управління ПФУ у Московському районі м. Харкова від 13.12.2016 року № 913/к-3; копія витягу з Єдиного Державного Реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; копії декларацій про майновий стан та доходи за 2014-2015 роки; копія відповіді Київської об'єднаної ДПІ у м. Харкові від 23.12.2016 року № 30172/20-31-13-04-11, - спростовують наведені доводи відповідача, та оскаржуване рішення було прийнято необґрунтовано, тому підлягає скасуванню.

В своїй апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що підставою для утримання надміру виплачених сум стали відомості із Державного реєстру страхувальниківДержавного реєстру соціального страхування України про реєстрацію позивача в якості фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю.

Викладені вище докази заперечують вказану обставину.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Стосовно частини позовних вимог про зобов'язання відповідача проводити виплату пенсії у 100 відсотковому розмірі, призначеної пенсії, починаючи з січня 2017 року, то колегія суддів зазначає на наступному.

Як вбачається із наданих матеріалів справи, на підставі заяви позивача, їй з 01.01.2017 року здійснюється нарахування пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком у розмірі 100%.

За таких підстав, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність спору в цій частині позовних вимог, тому необхідно відмовити у задоволенні позову в цій частині.

До суду апеляційної інстанції представником відповідача надані пояснення, в яких зазначено про здійснення утримання із пенсії позивача, на підставі рішення від 05.12.2016 року №796 відповідача «Про утримання надміру виплачених сум пенсій» у розмірі 20% кожен місяць.

Таким чином, колегія суддів вважає можливим у зв'язку зі скасуванням рішення відповідача від 05.12.2016 року №796 «Про утримання надміру виплачених сум пенсій», зобов'язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачці та виплатити їй суми надміру утриманої виплаченої пенсії на підставі цього рішення з 01.01.2017 року.

З приводу частини позовних вимог щодо повернення позивачу пенсію у розмірі 50%, починаючи з грудня 2016 року, яка була донарахована та зменшена відповідачем у грудні 2016 року, то колегія суддів вказує на таке.

До суду апеляційної інстанції представником відповідача були надані відомості про два розпорядження №182926 від 21.11.2016 року «Про перерахунок-зміну виду розрахунку» та «Звільнення/працевлаштування (обробка дан)», якими було здійснено зміну розрахунку пенсії позивача та зменшення їй розміру пенсії у зв'язку зі зміною статусу на «особа, що працює».

У своєму письмовому поясненні представник відповідача зауважила, що підставою для прийняття розпорядження стали висновки перевірки щодо наявності у позивача статусу «суб'єкта підприємницької діяльності», які в свою чергу стали підставою для прийняття рішення від 05.12.2016 року №796 «Про утримання надміру виплачених сум пенсій».

Колегія суддів вважає, що оскільки судами зроблений попередній висновок про протиправність рішення від 05.12.2016 року №796 відповідача «Про утримання надміру виплачених сум пенсій», у зв'язку з безпідставністю висновків перевірки статусу позивача, тому й розпорядження про зміну розрахунку пенсії позивача №182926 від 21.11.2016 року підлягає скасуванню.

Окрім цього, колегія суддів вважає можливим зобов'язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії по інвалідності у розмірі пенсії за віком (100% як непрацюючий до перерахунку) за період часу з 01.12.2016 року по 01.01.2017 року та виплатити належні суми з урахуванням відрахувань та здійсненних виплат.

Застосування норм процесуального права, саме у такий спосіб, передбачений в статті 11 КАС України, відповідно до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано адміністративний позов, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому не підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає можливим застосувати норми статті 195 КАС України, яка каже, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, тому судове рішення підлягає скасуванню.

В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м.Харкова залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.02.2017р. по справі № 643/16476/16-а скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 про: зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова проводити виплату пенсії ОСОБА_1 в 100 відсотковому розмірі призначеної пенсії, починаючи з січня 2016 року;

починаючи з грудня 2015 року повернути ОСОБА_1 пенсію в розмірі 50%, яка була не донарахована та зменшена відповідачем в грудні 2015 року.

В цій частині прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі Харківської області про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1, та виплатити їй суми надміру утриманої виплаченої пенсії на підставі рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі Харківської області від 05.12.2016 року № 796 «Про утримання надміру виплачених сум пенсій», починаючи з 01.01.2017 року.

Скасувати розпорядження № 182926 від 21.11.2016 року «Про перерахунок-зміну виду розрахунку» та «Звільнення/працевлаштування (обробка дан)».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі Харківської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії по інвалідності, у розмірі пенсії за віком (100% як непрацюючий до перерахунку) за період часу з 01.12.2016 року по 01.01.2017 року, та виплатити належні суми з урахуванням відрахувань та здійсненних виплат.

В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 - відмовити.

В іншій частині постанову Московського районного суду м. Харкова від 13.02.2017 року по справі № 643/16476/16-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Бенедик А.П. Мельнікова Л.В.

Повний текст постанови виготовлений 06.06.2017 р.