Справа № 643/2775/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 р.Справа № 643/2775/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 31.03.2017р. по справі № 643/2775/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

31 березня 2017 року постановою Московського районного суду м. Харкова задоволено позовні вимоги ОСОБА_1.

Визнано протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова від 26.01.2017 про відмову в проведенні перерахунку пенсії від заробітної плати.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова:

- провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії державного службовця з лютого 2017 року, згідно довідки від 03.01.2017 № 02-31, включивши до складу заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати;

- зберегти коригування заробітної плати згідно Порядку коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- при перерахунку зберегти процент нарахування пенсії 83%;

- після перерахунку з лютого 2017 року зберегти виплату індексації пенсії, як непрацюючому державному службовцю.

Судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. присуджено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 31.03.2017 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що законодавством України, діючим на момент звернення позивача з заявою про перерахунок пенсії державного службовця, не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу".

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача та пояснення позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова та отримує пенсію за віком, як державний службовець, призначену згідно Закону України «Про державну службу».

23 січня 2017 року позивачка звернулася до Управління із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки від 03.01.2017 року №02-31 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Протоколом Управління по розгляду спірних питань, які виникають під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій від 26.01.2017 позивачці було відмовлено у перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що чинним Законом України "Про державну службу" не передбачено права позивачки на перерахунок пенсії державного службовця (а.с. 14-15).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на перерахунок пенсії державного службовця.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню відповідача, виходячи з критеріїв, що встановлені ч.3 ст.2 КАС України, колегія суддів зазначає, що за положеннями п. 5 Прикінцевих положеннь Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу».

Таким чином, з 01 червня 2015 року до 01 травня 2016 року (до дати набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу») у пенсійного органу були відсутні законодавчо встановлені підстави для призначення пенсії на умовах Закону № 3723-ХІІ та проведення перерахунку раніше призначених пенсій на умовах, встановлених ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ.

Звертаючись 23 січня 2017 року до пенсійного органу із заявою про проведення перерахунку пенсії, позивач ОСОБА_1 не просила здійснити перерахунок пенсії на умовах норми закону, яка втратила чинність 01 травня 2016 року.

Фактично позивач просила відповідача відновити її право на отримання пенсії із виплат (доходу), які нею фактично отримувалися під час проходження державної служби, тобто відкоригувати види та розмір виплат, що враховуються в її заробітну плату (дохід) для обчислення пенсії.

В довідці від 03.01.2017 року, що буда надана позивачем ОСОБА_1 до пенсійного органу, визначалось про те, що, окрім надбавки за високі досягнення у праці, щомісячної премії та премії за рахунок економії по фонду оплати праці, а також - посадового окладу, надбавки за ранг і надбавки за вислугу років, за останні 24 календарні місяці роботи перед звільненням заробітна плата позивача складалась також з: сум індексації заробітної плати, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, сум матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань. Також в цій довідці зазначалося про те, що на всі виплати, включені в довідку, нараховані страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування (а.с. 11).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідача від 26 січня 2017 року не відповідає критеріям, встановленим п.3 ч.3 ст.2 КАС України, оскільки рішення відповідачем прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Також колегія суддів зазначає, що згідно з ст. 37 Закону № 3723-ХІІ (в редакції, яка діяла на час призначення пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а з 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до ч. 5 цієї статті за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У частині першій ст. 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входять: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою ст. 33 Закону № 3723-XII передбачалося, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, фонд додаткової заробітної плати включає, зокрема, суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, матеріальну допомогу, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом), інші заохочувальні та компенсаційні виплати (винагороди та премії, які мають одноразовий характер, компенсаційні та інші грошові й матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Частиною 1 ст. 66 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-VI «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року № 400/97-ВР (в редакції до 08 липня 2010 року) об'єктом оподаткування є: фактичні витрати на оплату праці працівників, які включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про оплату праці», а також винагороди, що виплачуються громадянам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру.

Згідно статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, єдиний внесок нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

За висновком Верховного Суду України щодо застосування норми права, що викладений у постанові від 08 липня 2015 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 21-1486-15, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що види заробітної плати державного службовця, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

За таких обставин, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обгрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 31.03.2017р. по справі № 643/2775/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Сіренко О.І.
Судді Любчич Л.В. Спаскін О.А.
Повний текст ухвали виготовлений 06.06.2017 р.