Справа № 820/1595/17
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"31" травня 2017 р. № 820/1595/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонов М.О.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Агросвіт"
до Лозівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області
про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "Агросвіт", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову державного виконавця відділу Лозівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Дуванського В.М. від 11 грудня 2003 року про накладення арешту у сумі 19 960 гривень 93 коп. на рахунок, який було відкрито ПОСП «Агрсовіт» № 9147, що знаходиться в Лозівському відділенні ПАТ "Креді Агріколь Банк" .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на теперішній час підстави для арешту вказаного рахунку відсутні, і державний виконавець протиправно відмовив підприємству в знятті арешту, а тому спірна постанова підлягає скасуванню в судовому порядку.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач, Лозівський міськрайонний ВДВС ГТУЮ у Харківській області, з поданим позовом не погодилися, надав до суду заяву, в якій зазначив, що законні підстави для зняття арешту за рахунку у державного виконавця відсутні, оскільки спірне виконавче провадження знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Одночасно з цим повідомив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Також відповідач просив суд розглядати справу за відсутності його представника.

Суд, з огляду на приписи ст. 41, ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 КАС України суд, зібравши докази, що в своїй сукупності повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, доходить висновку, що справа має бути розглянута та вирішена на підставі наявних в ній доказів в порядку письмового провадження.

Вивчивши доводи позову, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, котрі врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з таких підстав та мотивів.

11.12.2003 р. державним виконавцем відділу Державної виконавчої служби Лозівського районного управління юстиції Харківської області (юридичним та фактичним правонаступником якого є відповідач по справі) Дуванським В.М. було накладено арешт у сумі 19960,93 грн. на рахунок 1031, який було відкрито позивачем., ПОСП "Агросвіт" в Харківській дирекції АППБ ВТ "Індекс-Банк", МФО 350619. Додатково суд зазначає, що правонаступником АТ "Індекс-Банк" є ПАТ "Креді Агріколь Банк".

Зі змісту постанови вбачається, що її було винесено в межах примусового виконання виконавчих листів, виданих у 2001-2002 роках Лозівським міським судом та Лозівським районним судом.

17.02.2017 р. ПОСП "Агросвіт" звернулося до начальника Лозівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Харківській області з заявою про зняття арешту з рахунку ПОСП "Агросвіт" №9147.

02.03.2017 р. листом за вих. №2521/1413-45/11 відповідач повідомив позивача про неможливість зняття арешту у зв'язку із відсутністю в архівному відділі завершених виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з ПОСП "Агросвіт".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку на час винесення спірної постанови визначалися Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 р. №606-XIV.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 вказаного Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Питання арешту майна боржника на час винесення згаданої вище постанови врегульовувалося статтею 55 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на дату винесення оскаржуваної постанови). Так, арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов'язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Копія постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника не пізніше наступного після її винесення дня надсилається боржнику та відповідно до банків чи інших фінансових установ або органів, зазначених у частині другій цієї статті. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена боржником начальнику відповідного відділу державної виконавчої служби або до суду у 10-денний строк. Арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

За змістом статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40 1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, вказаної у частині другій цієї статті, для її пред'явлення до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження для зняття арешту з майна.

Таким чином у випадку закінчення виконавчого провадження, крім випадків, вичерпний перелік яких визначений в частині першій статті 38 закону України «Про виконавче провадження» арешт, накладений на майно боржника, знімається про, що державний виконавець має зазначити в постанові про закінчення виконавчого провадження.

Разом із тим, із аналізу положень чинного законодавства слідує, що ані Законом України "Про виконавче провадження", ані жодним іншим нормативно-правовим актом пов'язаним з організацією примусового виконання рішень не передбачено механізму та порядку зняття арешту по виконавчим провадженням, які уже є знищеними.

У відповідності до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 р. №2274/5 (далі за текстом - Порядок), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Обчислення строків зберігання документів проводиться з 1 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Згідно з п.9.10 Порядку завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою.

Із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що знищенню підлягають завершені (закінчені) виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився.

З урахуванням наведеного, у відповідача була можливість встановити наявність завершеного виконавчого провадження, проте позивачу відповідної інформації не надано.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду доказів існування незавершених виконавчих проваджень щодо позивача, які б обумовлювали необхідність залишення в силі накладеного на його майно арешту.

Враховуючи, що наявність зареєстрованого обтяження обмежує права позивача щодо розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови. Доказів наявності підстав для продовження арешту майна позивача, як це передбачено статями 69, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суду не пред'явлено.

З огляду на викладене, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими, а позов - таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Агросвіт" до Лозівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Лозівського районного управління юстиції Харківської області Дуванського В.М. від 11 грудня 2003 року про накладення арешту у сумі 19 960 гривень 93 коп. на рахунок, який було відкрито ПОСП «Агрсовіт» № 9147, в Лозівському відділенні ПАТ "Креді Агріколь Банк" .

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Спірідонов М.О.