Справа № 2-а-2795/08/1570
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2012 р.Справа № 2-а-2795/08/1570

Категорія:3.7.2Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

при секретарі Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання неправомірною відмови та зобовязання повернути автомобіль,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2007 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою слідчого прокуратури м. Одеси від 04 лютого 2000 року було накладено арешт та розміщено на арешт майданчику належній їй на праві приватної власності автомобіль «Опель Вектра»д/н НОМЕР_1, кузов №WOLOOO87S1137981. В подальшому вказана постанова була скасована постановою начальника слідчого відділу прокуратури м. Одеси від 16 серпня 2007 року та направлена начальнику УДАІ ГУМВС України в Одеській області для виконання та повернення їй вказаного автомобіля. Посилалась на те, що листом від 23 серпня 2007 року їй було відмовлено у його поверненні без здійснення оплати послуг по зберіганню автомобіля на майданчику. Вважала таку відмову неправомірною, оскільки затриманий автомобіль знаходився на майданчику неправомірно, що підтверджується постановою начальника слідчого відділу прокуратури м. Одеси, а тому відсутні підстави для оплати послуг, повязаних із зберіганням вказаного автомобіля на майданчику зберігання тимчасово затриманого транспорту.

ОСОБА_2 просила суд визнати вказану відмову УДАІ ГУМВС України в Одеській області неправомірною та зобовязати відповідача повернути їй вказаний автомобіль без здійснення оплати за час його зберігання на майданчику зберігання тимчасово затриманого транспорту.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2008 року позов задоволено. Визнано неправомірною відмову УДАІ ГУМВС України в одеській області. Зобовязано УДАІ ГУМВС України в Одеській області повернути ОСОБА_2 автомобіль «Опель Вектра»д/н НОМЕР_1, кузов №WOLOOO87S1137981, що належить їй на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії ОІС №323138 без здійснення оплати за час зберігання автомобіля на майданчику зберігання тимчасового затриманого транспорту.

УДАІ ГУМВС України в Одеській області звернулось з апеляційною скаргою на вказану постанову, просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2

Апелянт вказує на те, що на транспортний засіб було накладено арешт в якості забезпечення цивільного позову на підставі постанови слідчого прокуратури м. Одеси від 04.02.2000 року. Транспортний засіб було затримано на арешт майданчик правомірно, на виконання вищезазначеної постанови слідчого, з дотриманням вимог діючого законодавства, які регулюють спірні правовідносини. Враховуючи вимоги чинного законодавства, повернення автомобіля з арешт майданчику можливо лише за умови сплати послуг за зберігання автомобіля на арешт майданчику Управління ДАІ.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 є власником автомобілю «Опель Вектра»д/н НОМЕР_1, кузов №WOLOOO87S1137981, 1995 року випуску, що належить їй на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії ОІС №323138 від 20.07.1999 року. 04 лютого 2000 року слідчим прокуратури м. Одеси було прийнято постанову про накладення арешту на автомобіль позивача в звязку з тим, що автомобіль належить обвинуваченому ОСОБА_3 та стосовно нього може бути застосована судом конфіскація майна з метою забезпечення цивільного позову.

16 серпня 2007 року начальником слідчого відділу прокуратури м. Одеси була скасована постанова слідчого прокуратури від 04 лютого 2000 року про накладення арешту на зазначений автомобіль «Опель Вектра»з тих підстав, що підсудний ОСОБА_3 помер, а ОСОБА_2 проходила по справі в якості свідка. З огляду на те, що між підсудним та ОСОБА_2 шлюб був розірваний 26 травня 1998 року, тобто до придбання нею автомобіля у 1999 році, начальником слідчого відділу прокуратури м. Одеси було встановлено незаконність накладення арешту на автомобіль ОСОБА_2

23.08.2007 року відповідач після отримання під ОСОБА_2 заяви про повернення автомобілю та копії постанови прокурора від 16 серпня 2007 року про скасування постанови про накладення арешту на автомобіль, спрямував на адресу позивача лист в якому було повідомлено про необхідність надання документів на автомобіль та оплату послуг по зберіганню та доставці автомобілю на майданчик зберігання тимчасово затриманого транспорту.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_2

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

До теперішнього часу автомобіль позивача знаходиться у відповідача на майданчику зберігання тимчасово затриманого транспорту та без отримання плати за його доставку та зберігання автомобіль не видається позивачу, що не заперечується сторонами у справі.

Як вбачається з постанови начальника слідчого відділу прокуратури м. Одеси старшого радника юстиції ОСОБА_4 від 16 серпня 2007 року, 26 травня 1998 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був розірваний, тому слідчим накладався арешт на автомобіль ОСОБА_2, яка проходила по справі в якості свідка, що являється незаконним.

Тобто, був встановлений факт незаконності накладення арешту на автомобіль позивача. Таким чином, зазначений автомобіль весь час знаходиться на зберіганні у відповідача на підставі незаконної постанови, яку на теперішній час скасовано.

Відповідно до вимог пп. 46 п. 4 Положення «Про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ»затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №341 від 14.04.1997 року Державна автомобільна інспекція створює, утримує та ліквідує спеціальні майданчики чи стоянки для тимчасового зберігання транспортних засобів, затриманих підрозділами Державної автомобільної інспекції відповідно до законодавства.

В звязку з наведеним колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що затримання автомобіля на підставі незаконної постанови про накладення арешту не може вважатися затриманням у відповідності до законодавства.

Колегія суддів не приймає та вважає хибними доводи апелянта про те, що повернення автомобіля зі спеціального майданчика УДАІ без сплати послуг за зберігання порушує встановлений порядок стягнення плати, права та інтереси УДАІ, так як автомобіль був арештований та знаходився на майданчику тимчасового зберігання на підставі незаконної постанови слідчого прокуратури, чим були порушені законні права та інтереси ОСОБА_2, як власника зазначеного автомобілю.

На теперішній час права ОСОБА_2 порушуються з боку УДАІ ГУМВС України в Одеській області через відмову у поверненні автомобілю без сплати за його зберігання та доставку, що є неправомірним, приймаючи до уваги незаконність затримання та утримання автомобілю позивача на майданчику тимчасового зберігання.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання апелянта також на те, що позивач, як власник транспортного засобу, не оскаржив дії слідчих органів з приводу затримання транспортного засобу на спеціальний майданчик Управління ДАІ, оскільки таке оскарження, як і оскарження дій УДАІ з приводу відмови у поверненні автомобілю без сплати за його зберігання та доставку, є правом, а не обовязком ОСОБА_2

Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 травня 2008 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 20.02.2012 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький