Справа № 638/5292/17
Суддя: Шестак О. І.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/5292/17
Провадження №2-а/638/381/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2017 р. Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шестака О.І.,

за участю секретаря - Гармаш К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 УПП у м. Харкові ДПП лейтенанта поліції Іваніна Михайла Юрійовича про визнання дій посадової особи протиправними і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону №2 УПП у м. Харкові ДПП лейтенанта поліції Іваніна М.Ю., в якому просить визнати дії відповідача щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, протиправними; скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону №2 УПП у м. Харкові ДПП лейтенанта поліції Іваніна М.Ю. щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26.03.2017 р. інспектором роти № 2 батальйону № 2 УПП у м. Харкові ДПП лейтенантом поліції Іваніним М.Ю. відносно ОСОБА_1, було винесено постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія АР №906322, якою його було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до зазначеної постанови позивач 26.03.2017 р., о 12:15 год., в м. Харків, біля будинку 32 по пр. Науки, керуючи автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT», д/н НОМЕР_2, не подав сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинки, чим порушив п. 9.2.А ПДР України.

ОСОБА_1 вказав, що 26.03.2017 р., близько 12 год., він знаходився в своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_1, коли до нього подзвонив сусід та повідомив, що біля автомобілю, на який має право керування позивач, знаходяться співробітники патрульної поліції та проявляють до нього зацікавленість. Вийшовши у двір свого будину, позивач побачив, що біля автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», д/н НОМЕР_2, який був припаркований у дворі будинку, поруч з розташованими у дворі гаражами, знаходяться патрульний автомобіль та два співробітники патрульної поліції. На питання, чим викликана зацікавленість співробітників поліції вказаним автомобілем, вони не відповіли і почали задавати позивачу питання щодо власника його автомобіля. В цей час до них підійшов власник гаражу, біля якого був припаркований автомобіль позивача, і попросив надати йому можливість виїхати з гаражу. На питання позивача про можливість виконати прохання власника гаражу, співробітники патрульної поліції відмовили та відійшли здійснюючи телефонні дзвінки. Через деякий час вони підійшли знов і запропонували позивачу відігнати автомобіль. ОСОБА_1 вказує, що враховуючи дивну поведінку співробітників патрульної поліції він вирішив за допомогою власника гаражу відштовхнути автомобіль від дверей його гаражу на відстань біля 1,5 метри. В присутності співробітників патрульної поліції позивач присів у свій автомобіль, та, не закриваючи дверей, відпустив ручні гальма. В наслідок чого його автомобіль відкотився на відстань біля 1,5 метри. Після чого співробітники патрульної поліції звинуватили позивача в неподанні світловими покажчиками повороту початку та завершення руху.

Позивач вважає дії відповідача по винесенню постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними; з постановою не погоджується, оскільки вважає викладені в ній факти такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Посилаючись на законодавство України позивач вказує на відсутність доказів по даній справі, в зв'язку з чим ставить під сумнів об'єктивність і правомірність винесеної щодо нього постанови. Також він вказує на не врахування відповідачем положення ч. З ст. 62 Конституції України, відповідно до якого «усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь».

Позивач вважає, що відсутність належних доказів, які підтверджують наявність факту порушення пп. а п. 9.2. ПДР України, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Також, посилаючись на ч. 2 ст. 283 КУпАП, ОСОБА_1 вказує, що постанова повинна містити, серед іншого, опис обставин, установлених при розгляді справи. З постанови не вбачається конкретне місце в якому, на думку відповідача, позивач допустив порушення п. 9.2.А ПДР України. Гаражі, біля яких був припаркований автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», д/н НОМЕР_2, знаходяться вздовж вулиці Новгородська, а відповідач в оскаржуваній постанові зазначив, що місцем події є проспект Науки. Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не було встановлено конкретне місце, в якому позивачем, на думку відповідача, було допущене порушення п. 9.2.А ПДР України, що є суттєвою обставиною для вирішення питання про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення.

Крім того, вказує позивач, відповідач не роз'яснив йому його права, передбачені ст.ст. 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, чим порушив приписи ст. 256 КУпАП та позбавив позивача можливості реалізувати його права.

На підставі викладеного позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та винесенню з грубим порушенням адміністративно-процесуального законодавства, а тому такою, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на ч. 5 ст. 288 КУпАП, ОСОБА_1 вказує, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі; позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується штампом УПП в м. Харкові ДПП від 26.05.2017 р. в розписці про отримання судової повістки, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив; заяв, клопотань або заперечень відповідача на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, через неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №906322, винесеної 26.03.2017 р. інспектором роти №2 батальйону №2 УПП у м. Харкові ДПП лейтенантом поліції Іваніним М.Ю., 26.03.2017 р., в 12:15 год., в м. Харків, біля будинку №32 по пр. Науки, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_2, не подав сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початку руху і зупинкою, чим порушив ПДР України, п. 9.2 а, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. До ОСОБА_1 ОСОБА_4 застосоване адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Рішення чи дії суб'єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об'єктивні факти, на підставі яких їх ухвалено або вчинено.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також рішення суб'єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб'єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення. Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у інспектора Управління патрульної служби підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, і накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що фактичною підставою для складання постанови про адміністративне правопорушення серії АР №906322, винесеної 26.03.2017 р. інспектором роти №2 батальйону №2 УПП у м. Харкові ДПП лейтенантом поліції Іваніним М.Ю., є те, що позивач 26.03.2017 р., в 12:15 год., в м. Харків, біля будинку №32 по пр. Науки, водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_2, не подав сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початку руху і зупинкою.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Однак, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказів щодо порушення ним п. 9.2 «а» Правил дорожнього руху України і не подання сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою, передбачених ст. 251 КУпАП, зокрема, пояснень свідків, речових доказів, показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису тощо, окрім постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем не надано.

Відповідачем також не надано заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1 Більше того, повідомлений належним чином про розгляд даної справи в суді і необхідність з'явитись в судове засідання відповідач жодного разу до суду не з'явився, ніяких пояснень і заяв суду не надавав.

При цьому, надана до матеріалів справи постанова про адміністративне правопорушення, не містить посилань на будь-які докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 не подав сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою, що суперечить вимогам ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 138 КАС України, предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень встановлена презумція його вини. Презумція вини покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

За ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачем до суду не надано ні заперечень до позову, ні жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом.

За таких обставин, відповідно до чинного законодавства України, всі сумніви щодо доведеності вини ОСОБА_1 тлумачиться на його користь.

В зв'язку з вищевикладеними обставинами, постанова від 26.03.2017 р. АР №906322 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, із закриттям провадження по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 41, 71, 138, 159-163, 167, 171-2 КАС України, ст.ст. 7, 9, 121, 122, 251, 280 КУпАП, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №2 УПП у м. Харкові ДПП лейтенанта поліції Іваніна Михайла Юрійовича про визнання дій посадової особи протиправними і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Визнати дії інспектора роти №2 батальйону №2 УПП у м. Харкові ДПП лейтенанта поліції Іваніна Михайла Юрійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, протиправними.

Скасувати постанову інспектора роти №2 батальйону №2 УПП у м. Харкові ДПП лейтенанта поліції Іваніна Михайла Юрійовича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя