Справа № 814/2617/16
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2617/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та Апеляційної атестаційної комісії № 3 Південного регіону Національної поліції України, про проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому заявлено вимоги Головному управлінню Національної поліції в Миколаївській області, Атестаційній комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, а саме: визнання протиправним та скасування наказу № 326 о/с від 28 листопада 2016 року, в частині звільнення позивача зі служби в поліції; поновлення на посаді; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як позивача правомірно звільнено зі служби в поліції через скорочення штатів та із врахуванням висновку атестаційної комісії про його невідповідність займаній посаді.

При цьому, апелянтом наголошено, що судом першої інстанції при вирішенні даної справи невірно застосовано положення Закону України «Про Національну поліцію», а також зроблено помилковий висновок про поширення на спірні правовідносини положень КЗпП України, так як останні регулюються нормами спеціального законодавства.

Також, апелянт вважає, що судом першої інстанції невірно визначено суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача при поновленні його на раніше займаній посаді.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивача 07 листопада 2015 року наказом начальника ГУНП у Миколаївській області №1 о/с «По особовому складу» призначено на посаду оперуповноваженого Братського відділу поліції, з присвоєнням звання майора поліції.

Відповідно до наказу № 99 о/с від 04 травня 2016 року позивача, на підставі проведеної атестації, звільнено зі служби в поліції, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

Проте, постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2016 року, у справі № 814/1029/16, скасовано вищевказаний наказ про звільнення позивача та поновлено його на посаді.

Внаслідок чого, наказом ГУ НП в Миколаївській області № 267 о/с від 23 вересня 2016 року позивача поновлено на службі в поліції.

Крім того, позивача під підпис попереджено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням займаної посади.

Внаслідок чого, наказом ГУ НП в Миколаївській області № 326 о/с від 28 листопада 2016 року звільнено позивача зі служби в поліції, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (у зв'язку зі скороченням штатів).

Не погоджуючись зі своїм звільненням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок щодо протиправності звільнення позивача зі служби в поліції через скорочення штатів, з чим погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗУ «Про Національну поліцію», призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 ЗУ «Про національну поліцію», у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Згідно ч. 3 вказаної статті, поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Приписами Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 передбачено, що це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Відповідно до п. 8 вказаного Положення передбачено, що дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, в тому числі у зв'язку із скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності звільнення позивача зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням штатів

В даному випадку, із зібраних матеріалів у справі вбачається, що наказом ГУ Національної поліції в Миколаївській області № 440 дск від 31 травня 2016 року «Про організаційно штатні-зміни в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області» (а. с. 117) скасовано всі тимчасові штати управління, що передбачає скорочення 3263 посад, у тому числі і посади позивача.

При цьому, новим штатом управління передбачено наявність 3272 посад (а. с. 119), що свідчить про збільшення загальної кількості посад в ГУ Національної поліції в Миколаївській області у постійному штаті.

При цьому, посада оперуповноваженого на якій проходив службу позивач, наявна в новому штатному розписі ГУ Національної поліції в Миколаївській області, а також наявні відповідні вакантні місця на зайняття вказаної посади (а. с. 120).

В свою чергу, Законом України «Про національну поліцію» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114 прямо не врегульовано процедуру подання пропозицій на зайняття вакантних посад поліцейському, який попереджається про можливе звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, скорочення чисельності або штату працівників.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає за можливе застосувати у спірних правовідносинах положення ст. 40 Кодексу законів про працю України, якими передбачено, що звільнення працівника у зв'язку із скороченням штатів допускається лише у випадках, коли неможливо перевести працівника на іншу посад

При цьому, будь-яких доказів щодо пропонування позивачу вакантних посад з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції управлінням не надано, що свідчить про порушення суб'єктом владних повноважень наведених вище положень ст. 68 ЗУ «Про Національну поліцію» та положень трудового законодавства.

Більш того, на думку колегії, встановлена законодавством можливість зміни штатного розкладу територіального органу поліції з одночасним затвердженням іншого, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню поліцейських на посади за новим штатним розкладом.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на висновки раніше проведеної атестації позивача, які на його думку унеможливлюють подальше проходження позивачем служби в поліції, так як такі посилання свідчить виключно про те, що реальними підставами звільнення позивача є не реорганізація чи скорочення штатів управління, а намагання апелянта повторно звільнити поліцейського за результатами атестації, ігноруючи при цьому судове рішення, що набрало законної сили, яким визнано протиправним звільнення позивача зі служби в поліції на підставі проведеної атестації.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування оскаржуваного наказу про звільнення позивача, поновлення його на посаді, а також виплатити йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що розраховуючи час вимушеного прогулу позивача, судом першої інстанції вірно застосовано наказ МВС України № 260 від 06 квітня 2016 року до спірних правовідносин, відповідно до кількості календарних днів вимушеного прогулу.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління Національної поліції в Миколаївській області.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло