Справа № 826/4812/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Київ №826/4812/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії судів: головуючого судді Костенка Д.А., суддів: Вєкуа Н.Г., Шрамко Ю.Т., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) про стягнення 3095,45 грн.,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПФУ недоплачену заробітну плату в сумі 3095,45 грн.

Позов обґрунтовано тим, що на посаді державного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового департаменту ПФУ вона пропрацювала понад 22 роки, чого, на її переконання, достатньо для отримання 6-го рангу державного службовця та відповідної цьому рангу оплати праці, так як державний службовець, який займає посаду державної служби категорії "В" у випадку бездоганної служби отримує 6 ранг за 9 років. З набранням чинності новим Законом України "Про державну службу" кількість рангів скоротилась з 15 до 9, а позивач за понад 22 роки державної служби отримала найнижчий 9 ранг державного службовця, що відповідно і вплинуло на рівень її заробітної плати, різницю в якій вона просить у даному позові.

До судового засідання позивач не прибула, просила розглядати справу без її участі.

Представником відповідача надані письмові заперечення, в яких вона просить відмо-вити в задоволенні позову з наступних підстав. Згідно з ч. 6 ст. 39 Закону України від 10.12.2015 №889-VII "Про державну службу", абз. 1 п. 10 Порядку присвоєння рангів державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 (далі - Порядок №306), та враховуючи, що період роботи позивача на займаній посаді обраховується з 15.05.2015 (дата наказу №353-о про призначення ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового департаменту ПФУ), право на присвоєння чергового рангу у позивача виникло б лише 16.05.2018 з урахуванням результатів оцінювання її службової діяльності. Оскільки період роботи позивача на останній займаній посаді менший ніж три роки, позивач не мала права на присвоєння з 01.05.2016 чергового рангу в межах категорії "В".

Згідно з ч. 6 ст. 128 КАС суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що наказом голови правління ПФУ від 01.04.2009 №108-о у зв'язку із впорядкуванням структури центрального апарату та введенням в дію штатного розпису на 2009р. позивача з 01.04.2009 переведено на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності департаменту персоналу та бухгалтерського обліку з посадовим окладом 1707 грн. на місяць, увільнивши її з посади головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності департаменту адміністративно-господарського забезпе-чення. Взято до відома, що позивач має 11 ранг державного службовця.

Наказом голови правління ПФУ від 21.06.2012 №190-о відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну службу" та враховуючи сумлінну роботу на займаній посаді протягом 2 років позивачу присвоєно черговий 9 ранг державного службовця з 24.06.2012.

Наказом голови правління ПФУ від 15.05.2015 №353-о на підставі заяви позивача від 14.05.2015, відповідно до п. 11 Положення про ПФУ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, та у зв'язку із введенням в дію з 01.05.2015 штатного розпису центрального апарату ПФУ на 2015р. (в новій редакції) позивача 15.05.2015 призначено на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового департаменту, увільнивши її з посади головного спеціаліста відділу бухгалтер-ського обліку та звітності департаменту персоналу та бухгалтерського обліку.

Наказом голови правління ПФУ від 30.05.2016 №529-о відповідно до ст. 39 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" взято до відома, що позивач, головний спеціаліст відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового департаменту, має 9 ранг державного службовця.

Судом встановлено, що позивач, не погоджуючись із визначеним 9 рангом державного службовця, звернулась до голови правління ПФУ із заявою від 25.10.2016, в якій просила видати наказ про визнання її такою, якій присвоєно 6 ранг державного службовця з 01.05.2015 (категорія "В").

Листом Бюджетно-фінансового департаменту ПФУ від 02.12.2016 №39273/04-40 позивачу повідомлено про те, що з метою правильного застосування п. 10 Порядку прис-воєння рангів державних службовців департаментом персоналу та адміністративного забез-печення Фонду було отримано роз'яснення від Національного агентства України з питань державної служби, яке, проте, не встановлює єдиний підхід щодо черговості присвоєння рангів. Крім того, зазначено, що 23.11.2016 Фондом повторно направлено запит, зважаючи на що порушене позивачем у зверненні питання буде вирішено після отримання роз'яснень.

Також судом встановлено, що Департаментом персоналу та адміністративного забез-печення ПФУ на підставі ст. 49-2 КЗпП та ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу" та з огляду на попередження позивача наказом ПФУ від 03.01.2017 №2-о "Про попередження працівників Пенсійного фонду України" про зміну істотних умов праці у зв'язку із скороченням штату та наступним вивільненням їй запропоновано переведення на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку управління фінансового забезпечення бухгалтерського обліку та звітності фінансово-економічного департаменту, а також попере-джено, що у випадку відмови від переведення на запропоновану посаду її буде звільнено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону.

Позивач не погодилась на пропозицію, про що свідчить її розписка від 19.01.2017 на письмовому повідомленні, внаслідок чого наказом від 07.03.2017 №115-о її звільнено з посади головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового депар-таменту у зв'язку із скороченням посади згідно до ст. 83, 87 Закону України "Про державну службу", про що у трудовій книжці зроблено відповідний запис.

Спірні правовідносини виникли у сфері державної служби та стосуються присвоєння державним службовцям рангів під час прийняття на державну службу та її проходження.

Законом України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон №3723) установлювалось 7 категорій посад та 15 рангів державних службовців (ст.ст. 25, 26).

Згідно із абз. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону службовцям, які займають посади, віднесені до п'ятої категорії, міг бути присвоєний 11, 10 і 9 ранг. При цьому згідно із абз. 6 ч. 2 ст. 25 цього Закону до п'ятої категорії віднесено посади спеціалістів міністерств, інших централь-них органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади.

01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон №889), яким встановлено категорії посад державної служби (ч. 2 ст. 6):

1) категорія "А" (вищий корпус державної служби);

2) категорія "Б";

3) категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б".

Згідно із ст. 39 Закону №889 видом спеціальних звань є ранги державних службовців (ч. 1), яких цим Законом встановлено 9 (ч. 2).

Передбачено присвоєння таких рангів: державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "А", - 1, 2, 3 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "Б", - 3, 4, 5, 6 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "В", - 6, 7, 8, 9 ранг (ч. 3).

Ранги державних службовців присвоюються одночасно з призначенням на посаду державної служби, а в разі встановлення випробування - після закінчення його строку. Дер-жавному службовцю, який вперше призначається на посаду державної служби, присвоюється найнижчий ранг у межах відповідної категорії посад (ч. 5).

Черговий ранг у межах відповідної категорії посад присвоюється державному службовцю через кожні три роки з урахуванням результатів оцінювання його службової діяльності (ч. 6).

Механізм присвоєння державним службовцям рангів під час прийняття на державну службу та її проходження визначено Порядком присвоєння рангів державних службовців, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2016 №306 (у редакції, чинній на час винесення наказів від 15.05.2015 №353-о та 30.05.2016 №529-о) (далі - Порядок №306).

Частиною 1 п. 10 цього Порядку встановлено, що державним службовцям, яким присвоєно ранг відповідно до Закону України від 16 грудня 1993 №3723-XII "Про державну службу", присвоюється найнижчий ранг у межах категорії посад, до якої належить посада державної служби. При цьому строк відпрацювання для присвоєння чергового рангу включає попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

Як вбачається з фактичних обставин цієї справи, з призначенням позивача наказом від 15.05.2015 №353-о на посаду головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового департаменту ПФУ, зважаючи на чинність в цей час Закону №3723, за нею зберігся 9 ранг державного службовця, тобто останній ранг в п'ятій категорії посад державних службовців. У подальшому, у зв'язку з набранням чинності Законом №889 і належністю займаної позивачем посади до категорії "В" посад державної служби, раніше присвоєний позивачу на підставі Закону №3723 9 ранг державного службовця прирівняно до 9 рангу державного службовця, тобто найнижчого рангу посад державної служби категорії "В", як передбачено ч. 1 п. 10 Порядку №306.

Суд вважає обґрунтованими і погоджується із доводами представника відповідача про те, що для призначення позивачу чергового рангу згідно із Законом №889 врахуванню підлягає період її роботи на посаді головного спеціаліста відділу бухгалтерського обліку бюджетно-фінансового департаменту ПФУ, яку вона обіймала з 15.05.2015, оскільки такі доводи відповідають ч. 1 п. 10 Порядку №306. Однак, у даному випадку, строк відпрацю-вання позивача на вказаній посаді на час звернення із заявою від 25.10.2016 і на час звіль-нення, не перевищував трьох років, а відтак не було підстав для призначення позивачу чергового рангу відповідно до ч. 6 ст. 39 Закону №889. У цьому ж контексті суд зауважує, що взаємозв'язок призначення чергового рангу державного службовця із наявним трудовим стажем на державній службі Законом №889 не передбачений, натомість при підвищенні рангу врахуванню підлягає лише попередній період роботи державного службовця на займаній посаді.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не було доведено тих обставин, на які вона посилається у підтвердження своїх вимог, і не спростовано доводів відповідача, суд дійшов висновків про необґрунтованість позову і відсутність підстав для його задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 70, 71, 76, 79, 86, 128, 138, 158-163 КАС, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 185-187 КАС. Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії її повного тексту.

Головуючий суддя Д.А. Костенко

Судді: Н.Г. Вєкуа

Ю.Т. Шрамко