Справа № 464/2867/16-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4525/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Андрушківа І.Я.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просив: скасувати постанову відповідача від 17 березня 2016 року № 51 у справі про адміністративне правопорушення.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі-КУпАП), а саме за несплату вартості паркування та накладено штраф в розмірі 204 грн. Вказує, що під час винесення оскаржуваної постанови не було дотримано вимог ст.ст. 245, 276 та 280 КУпАП, а саме позивач не був ознайомлений з протоколом про адміністративне правопорушення, на його адресу не було скеровано другого примірника протоколу про адміністративне правопорушення з додатками, які підтверджують вчинення правопорушення. Також, висновок про вчинення вказаного правопорушення зроблено за відсутності належних доказів - фіксації порушення паркування автомобіля на належно обладнаному майданчику, забезпеченому паркувальним чи автоматичним в'їзним та виїзним терміналом. Зазначає, що на вул. Чайковського у м. Львові відведені майданчики для паркування не відповідають Правилам паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1342. Крім того, вказує, що постанова не відповідає вимогам КУпАП, оскільки не виконана на спеціальному бланку, який є бланком суворої звітності.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що постанова адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 51 від 17 березня 2016 року винесена з дотриманням вимог передбачених ст.ст.280, 283 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції ч.1 ст.152-1 КУпАП України, з врахуванням вимог ст.33 КУпАП, порушень при оформленні матеріалів адміністративного правопорушення чи прийнятті постанови, які б свідчили про незаконність оскаржуваної постанови, не встановлено.

Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що жодних належних доказів того, що він, ОСОБА_1 (власник автомобіля) порушив правила паркування відповідачем не надано. Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений щодо ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а саме до цього протоколу не було додано доказів про надання виконавчим комітетом Львівської міської ради повноважень на складення протоколу саме зазначеній у ньому посадовій особі інженеру ОСОБА_3 та в самому протоколі відсутні відповідні відмітки про його складання за відсутності позивача. Також, судом першої інстанції не встановлено чи були отримані позивачем протокол про адміністративне правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 09 березня 2016 року уповноваженою посадовою особою ЛКП «Львівавтодор» інженером відділу з паркування ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення №000485 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, зокрема за несплату послуг з паркування 24 лютого 2016 року у період з 11:15 год. до 12:15 год.

Наведені обставини стверджуються фотографіями автомобіля на місці паркування (а.с.14-15), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 (а.с.16) та ОСОБА_5 (а.с.17).

Постановою Адміністративної комісії Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради № 51 від 17 березня 2016 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 204 грн. Згідно з постановою, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 24 лютого 2016 року він, при паркуванні належного йому транспортного засобу - автомобіля марки «Інфініті», номерний знак НОМЕР_1, на майданчику для паркування на вул. Чайковського у м. Львові не оплатив вартості послуг паркування у період з 11 год. 15 хв. до 12 год. 15 хв. у розмірі 4 грн, чим завдано ЛКП «Львівавтодор» майнову шкоду у розмірі 4 грн.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність позову.

Однак, колегія суддів не погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до частини 1 статті 152-1 КУпАП несплата водієм транспортного засобу вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування, обладнаними паркувальними автоматами або автоматичними в»їзними та виїзними терміналами тягне за собою накладення штрафу від восьми до дванадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Ухвалою Львівської міської ради № 742 від 26.09.2014 року надано право посадовим особам Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» складати протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1,2 статті 152-1 КУпАП.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

У відповідності до статті 255 КУпАП право складати протоколи про адміністративні правопорушення мають, зокрема, посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами сільських, селищних, міських рад (частини перша - четверта статті 41, статті 103-1, 103-2, 104, частина перша статті 106-1, статті 106-2, 149 - 152, частини перша та друга статті 152-1, статті 154, 155, 155-2, 156, 156-1, 156-2, 159 - 160, стаття 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 183, 185-1, 186-5, 197, 198;

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 257 КУпАП визначено, що протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення разом з іншими матеріалами у триденний строк з моменту його складення надсилається до місцевого загального суду за місцем вчинення корупційного правопорушення.

Статтею 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Згідно ч. 1 ст. 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1 - 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частинами першою та другою статті 152-1, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 186-1, 189, 189-1, 196, 212-1 цього Кодексу.

Крім цього, згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов»язаний з»ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом»якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з»ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Також статтею 277-2 КУпАП встановлено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Пунктом 1 частини 1 статті 288 КУпАП передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення адміністративної комісії може бути оскаржено у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції, помилково прийшов до висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, 24.02.2016 року водій автомобіля НОМЕР_2, на майданчику для паркування на вул.Чайковського у м.Львові не оплатив вартості послуг паркування у період з 11 год. 15 хв. до 12 год. 15 хв. у розмірі 4 грн.

9 березня 2016 року уповноваженою посадовою особою ЛКП «Львівавтодор» інженером відділу з паркування ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення №000485 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП, зокрема за несплату послуг з паркування 24.02.2016 року у період з 11:15 год. до 12:15 год.

На переконання колегії суддів складення протоколу про адміністративне правопорушення здійснюється відразу після виявлення вчиненого порушення; норми закону не передбачають можливості відтермінування складення протоколу для забезпечення виклику особи, яка його вчинила, до відповідного органу.

З матеріалів справи слідує, що порушення правил паркування автомобіля було допущено 24.02.2016 року, але складення протоколу датоване лише 09.03.2016 року, що не відповідає вимогам закону.

Крім того, відповідно до Положення про паркування транспортних засобів у м.Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 1072 від 29.12.2011 року, передбачена можливість блокування контролером транспортного засобу у випадку несплати користувачем плати за паркування.

Також пунктом 9.10 згаданого Положення передбачено, що якщо користувач відмовився сплатити плату за паркування, а також вартість застосування технічних засобів для перешкоджання виїзду, контролер складає відповідний акт (з зазначенням розміру нарахованої плати за паркування та вартості виконаних робіт з блокування та розблокування транспортного засобу), який підписують два свідки, користувач та контролер, і усуває перешкоду для виїзду транспортного засобу з майданчика. У такому разі питання плати за паркування, а також вартості застосування технічних засобів для перешкоджання виїзду з майданчика, вирішується у судовому порядку.

Причини незастосування таких заходів у даному випадку та неможливості складення протоколу на місці вчинення правопорушення відповідач не вказав.

Також колегія суддів критично оцінює представлені докази скерування поштою різних документів на адресу позивача, оскільки списки згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих не містять будь-яких підписів та печаток, що унеможливлює їх оцінку як належного доказу по справі (а.с.13,21).

Крім того, в суді першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що позивач є власником автомобіля марки «Інфініті», номерний знак НОМЕР_1.

Разом з тим, ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції, всупереч вимогам ст. 72 КАС України, відповідачем не було доведено той факт, що паркування на вул.Чайковського у м.Львові у період з 11 год. 15 хв. до 12 год. 15 хв. без оплати вартості послуг паркування здійснив саме ОСОБА_1, як і не спростовані відповідачем доводи позивача й про те, що фактичним користувачем його автомобіля 24.02.2016 року була інша особа.

Виходячи з наведеного, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.152-1 КУпАП не доведена, а отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід визнати протиправною і скасувати.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст. 206, ст. 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову Сихівського районного суду м. Львова від 01 березня 2017 року у справі № 464/2867/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії при Сихівській районній адміністрації Львівської міської ради від 17 березня 2016 року № 51 у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за порушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повний текст судового рішення виготовлено 08 червня 2017 року.