Справа № 758/13746/16-а
Суддя: Богінкевич С. М.
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М.,

при секретарі - Потапьонок К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Подільського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що він 26.09.2016 року, перебуваючи на посаді прокурора Київської місцевої прокуратури м.Києва №7, звернувся до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», однак листом Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 24782/04 від 29.09.2016 йому було відмовлено у призначенні пенсії.

У зв'язку з вищевикладеним вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права та законні інтереси та з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 06.01.2017 року просить визнати протиправною відмову Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києві у призначенні, нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років; визнати, що ОСОБА_1 має спеціальний стаж роботи 22 роки 6 місяця 7 днів, у т.ч. стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 20 років 6 місяців 12 днів; визнати, що спеціальний стаж роботи 22 роки 6 місяців 7 днів, у т.ч. стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 20 років 6 місяців 12 днів є достатнім для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1; зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 90% від місячного (чинного) заробітку з урахуванням розміру виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, за останні 60 календарних місяців такої роботи підряд відповідно до довідки прокуратури м. Києва № 18/552 від 16.09.2016, починаючи з 26 вересня 2016 року (з дня звернення за пенсією) без обмеження розміру пенсії.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задоволити з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м.Києва у судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що він неогрунтований належними доказами та безпідставно заявлений.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, перебуваючи на посаді прокурора Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва 26.09.2016 року звернувся до відповідача - Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру».

Як вбачається з листа Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 24782/04 від 29.09.2016 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, мотивуючи тим, що документів, доданих до заяви від 26.09.2016 щодо призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», загальний страховий стаж позивача для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» складає 20 років, 1 місяць (по 26.09.2016), у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів 14 років, 3 місяці, однак згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховим стажем є період, протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини 4 статті 24 Закону періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

У зв'язку з вищевикладеним, позивачу до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, було зараховано такі періоди роботи: 21.11.1988 - 15.11.1990 - військова служба в Радянській армії; 17.11.1997 - 25.04.2001 - Прокуратура Донецької області на посаді стажиста, виконуючого обов'язки старшого слідчого, старший слідчий та виконуючого обов'язки старшого слідчого прокурора; 06.05.2010 - 13.06.2010 - старший слідчий Марїнської міжрайонної прокуратури; 07.09.2014 по 31.12.2014 - військова служба за призовом під час мобілізації на особливий період; 01.01.2015 - 31.08.2015 - під час військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період не зараховано у зв'язку з несплатою єдиного внеску прокуратурою Донецької області; до стажу роботи на посадах прокурора зараховано такі періоди: 26.04.2001 - 05.05.2010 - старший прокурор, виконуючий обов'язки заступника начальника відділу, начальник відділу, прокурор; 14.06.2010 - 06.09.2014 - старший прокурор, заступник начальника слідчого відділу, заступник прокурора; 02.09.2015 - 16.09.2016- заступник прокурора, прокурор Київської міської прокуратури.

Судом встановлено, що позивач не має спеціального стажу роботи у розмірі 22 роки 6 місяців 7 днів, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури у розмірі 20 років 6 місяців 12 днів, що є необхідним для призначення пенсії за вислугу років останньому.

Крім того, слід зазначити, що позивач у підтвердження своїх позовних вимог що до визнання того, що він має спеціальний стаж роботи 22 роки 6 місяця 7 днів, у т.ч. стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 20 років 6 місяців 12 днів а також того, що спеціальний стаж роботи 22 роки 6 місяців 7 днів, у т.ч. стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 20 років 6 місяців 12 днів є достатнім для призначення йому пенсії за вислугу років посилався на те, що Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII значно обмежує його права, призводить до звуження їх змісту і обсягу, погіршує матеріальне становище та рівень життя, а тому вважає, що має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в редакції, які діяла до липня 2011 року, однак вони не доведені жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, однак даний обов'язок відповідачем в даній справі не виконано.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Також, згідно п. 4 ст. 105 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний позов може містити вимоги про: 1) скасування або визнання не чинним рішення відповідача - суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень; 2) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення або вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю; 5) виконання зупиненої чи не вчиненої дії; 6) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 7) примусове відчуження земельної ділянки, інших об'єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності.

Отже, положення даної статті не передбачають такого способу захисту прав як визнання того, що особа має спеціальний стаж роботи, а також визнання того, що вказаний стаж є достатнім для призначення йому пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим дані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог позивача що до зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років у розмірі 90% від місячного (чинного) заробітку з урахуванням розміру виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, за останні 60 календарних місяців такої роботи підряд відповідно до довідки прокуратури м. Києва № 18/552 від 16.09.2016, починаючи з 26 вересня 2016 року (з дня звернення за пенсією) без обмеження розміру пенсії, суд приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від позовної вимоги про визнання того, що він має спеціальний стаж роботи 22 роки 6 місяця 7 днів, у т.ч. стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 20 років 6 місяців 12 днів а також того, що спеціальний стаж роботи 22 роки 6 місяців 7 днів, у т.ч. стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 20 років 6 місяців 12 днів є достатнім для призначення йому пенсії за вислугу років посилався на те, що Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VII значно обмежує його права, призводить до звуження їх змісту і обсягу, погіршує матеріальне становище та рівень життя, а тому вважає, що має право на призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ в редакції, які діяла до липня 2011 року, у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що викладені у позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не знайшли своє доведення в ході судового розгляду, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

У зв'язку вищевикладеним, Законом України «Про прокуратуру», Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.ст. 2, 5, 6,17, 71, 159-163, 167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції. У разі якщо постанову було прийнято без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя С. М. Богінкевич