Справа № 2-а-6112/09/1470
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2012-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2012 р.Справа № 2-а-6112/09/1470

Категорія: 9.2.1Головуючий в 1 інстанції: Мавродієва М.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Романішина В.Л.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 березня 2010 року за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державної податкової адміністрації у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 26 жовтня 2009 року, -

В С Т А Н О В И В:

05.11.2009 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Державної податкової адміністрації у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 26 жовтня 2009 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій №0 на суму 10087,0 грн.

Заявою від 08.12.2009 року позивач уточнила свої позовні вимоги та просила визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про застосування штрафних (фінансових) санкцій №0 від 26.10.2009 року на суму 11087,0 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 березня 2010 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі.

29.03.2010 року представник Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва подав апеляційну скаргу на вказану постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 березня 2010 року.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що на підставі акту перевірки державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва було прийнято рішення про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій №0 від 26.10.2009 року на суму 12287,0 грн. В акті перевірки встановлено порушення п.12 ст. 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг від 06.07.1995 р. №265/95-ВР, зажаючи на зазначене до позивача і були застосовані штрафні (фінансові) санкції.

На підставі викладеного ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 березня 2010 року в частині задоволення позовних вимог щодо правомірності ведення обліку товарних запасів.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть учать у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 12.10.2009 року державною податковою адміністрацією у Миколаївській області була проведена перевірка господарської одиниці, розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул.. Космонавтів, 78, яке належить ФОП ОСОБА_2 щодо дотриманням субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 12.10.2009, на підставі якого державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва винесено рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 12 287 грн. за порушення п. 1, 9, 12, 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Звертаючись з позовом до суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 просила скасувати зазначене рішення ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва в частині визначення штрафних (фінансових) санкцій за здійснення реалізації товару, який не обліковано у встановленому порядку. Позивачка зазначила, що нею у встановленому порядку ведеться облік товарних запасів за місцем зберігання та реалізації, що може бути підтверджено документально, однак при проведенні перевірки, у звязку з її відсутністю у місті, не було можливості надати необхідні документи перевіряючим.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_2, зважаючи на наступне:

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов'язані вести у порядку, передбаченому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів, які відображені в такому обліку, за винятком продажу товарів особами, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку реалізованих товарів (наданих послуг).

Згідно акта перевірки позивач, у період, що перевірявся, перебував на загальній системі оподаткування.

Особливості оподаткування доходів від зайняття фізичними особами підприємницькою діяльністю, у час, коли виникли спірні правовідносини, регулювалися розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. № 13-92 «Про прибутковий податок з громадян», який діяв у силу приписів пункту 22.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 22.05.2003 № 889-IV «Про податок з доходів фізичних осіб».

Відповідно до частин другої та третьої статті 13 Декрет Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

На виконання згаданого Декрету наказом Головної державної податкової інспекції України від 21.04.1993 р. № 12 затверджено інструкцію Головної державної податкової інспекції України «Про оподаткування доходів фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю», зареєстровану в Міністерстві юстиції України 09.06.1993 р. за № 64, якою визначено порядок застосування положень указаного Декрету з урахуванням інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 13 Інструкції загальним оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені

документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами у відсотках до валового доходу, наведеними в додатку N 6 до цієї Інструкції.

До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать документально підтверджені витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Зі змісту викладених норм вбачається, що усі витрати субєкта підприємницької діяльності, які безпосередньо повязані із одержанням доходу повинні бути документально підтвердженими, зокрема, платіжними документами (чеками касових апаратів, квитанціями прибуткових касових ордерів, платіжними дорученнями тощо), а також відвантажувальними документами (накладними, товарно-транспортними накладними, актами виконаних робіт, актами приймання-передачі і т.д.).

Крім того, статтею 6 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» визначено, що облік товарних запасів фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності ведеться у порядку, визначеному чинним законодавством, а юридичною особою (її філією, відділенням, іншим відокремленим підрозділом) - у порядку, визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку. Облік ведеться з урахуванням особливостей, встановлених для суб'єктів малого підприємництва. Обов'язок із ведення обліку товарних запасів не застосовується до осіб, які відповідно до законодавства оподатковуються за правилами, що не передбачають ведення обліку придбаних або проданих товарів. При цьому фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, здійснюють реалізацію товарів (послуг) через РРО з використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів (послуг) та обліку їх кількості, де також ведеться і облік товарних запасів.

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат громадян - суб'єктів підприємницької діяльності (з особливостями її ведення для сфери торгівлі) ф. №10, затвердженого листом ДПА України від 05.11.1997 р. № 17-0117/10-8886, суб'єкти підприємницької діяльності забезпечують облік руху товарів і готівки по кожній графі Книги обліку доходів та витрат у такому порядку: Графи 1, 2, 3 та 7 Книги заповнюються громадянами на момент виготовлення продукції, наданих послуг, а також придбання усієї групи товарів і підраховуються лише в кінці кварталу для співвідношення сум між придбанням і реалізацією товарів для подання декларації про отримані суми доходу.

Громадяни, які самостійно (безпосередньо) здійснюють підприємницьку діяльність у сфері торгівлі, графи 1, 2, 3, 4, 5 і 6 заповнюють за кожний день реалізації з виведенням підсумків по закінченні кожного дня, при цьому в графі 2 зазначається товар, який призначено для продажу в цей день. Дана інформація вноситься до Книги на підставі первинних документів.

Таким чином фізичні особи-підприємці, які перебувають на загальній системі оподаткування, повинні вести облік товару та товарних запасів у Книзі обліку доходів та витрат на підставі первинних документів та через РРО.

Як вбачається з акту перевірки, посадовими особами податкового органу під час здійснення перевірки ФОП ОСОБА_2 було встановлено порушення порядку обліку товарних запасів, а саме встановлено наявність товарів за місцем реалізації (зберігання), на які відсутні первинні документи на суму 5543,50 грн.

При цьому, в описі фактичної наявності товарів за місцем реалізації (зберігання), на які відсутні первинні документи, який є додатком до акту перевірки, барменом ОСОБА_3, в присутності якої здійснювалась перевірка, було зроблено відмітку про те, що накладні товар знаходяться у підприємця.

З пояснень ФОП ОСОБА_2, викладених в поданому адміністративному позові, вбачається, що на момент проведення податковим органом перевірки її не було у місті, у звязку з чим своєчасно надати до перевірки первинні документи не було можливості, однак у запереченнях на акт перевірки підприємцем було повідомлено ДПА в Миколаївській області про їх наявність (а.с. 26).

Однак зазначене не було враховано при винесенні оскаржуваного рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

В судове засідання суду першої інстанції ФОП ОСОБА_2 було надано податкові та видаткові накладні на товар, який реалізовувався підприємцем та Книгу обліку доходів та витрат, згідно яких позивачем ведеться у встановленому порядку облік товарних запасів.

Враховуючи зазначене колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку ФОП ОСОБА_2 не було порушено порядку ведення обліку товарних запасів за місцем зберігання та реалізації, а облік зазначених товарних запасів ведеться на підставі первинних документів та записів в Книзі обліку доходів та витрат, що відповідає нормам чинного законодавства.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та неправомірність визначення державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва штрафної (фінансової) санкції ФОП ОСОБА_2 у розмірі 11087 грн. (подвійної вартості не облікованого у встановленому порядку товару), у звязку з чим винесене рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій № НОМЕР_1 від 26.10.2009 року в цій частині підлягає скасуванню.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, правильно по суті вирішено справу, та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 березня 2010 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Романішин В.Л.

ОСОБА_1