Справа № 705/5728/16-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 705/5728/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Кімстачов О.С.
Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючої судді: Ганечко О.М.

суддів: Коротких А.Ю.,Літвіної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.17 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці і соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці і соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.17 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У засідання учасники процесу не з'явилися, будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає слуханню спірного питання відповідно до вимог ч. 4 ст. 196 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України, у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Відповідно до ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що в період з 14.02.1983 по 23.07.1987 позивач працював в Управлінні механізації будівельних робіт треста «Південатоменергобуд» на посаді водія.

У період з 01.07.1986 по 30.04.1987 року позивач, як водій брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та здійснював вивіз людей та майна із зони відчуження, а також на закріпленому автомобілі виконував у зоні інші роботи, повґязані з ліквідацією наслідків аварії.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії КИО-І № 181282 від 16.10.2002 позивачу встановлена друга група інвалідності, довічно, причиною якої стало захворювання, пов'язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

06.07.2016 року позивач звернувся із заявою до УПСЗН про встановлення йому статусу «інвалід війни ІІ групи» та видачу йому посвідчення встановленого зразка, додавши до неї копії паспорта, ідентифікаційного номера, довідки МСЕК про групу і причину інвалідності, інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації від 04.07.2016, посвідчення ліквідатора аварії на ЧАЕС (категорія 1), наказу «Про виконання заходів ЦО на об'єктах» від 16.05.1986.

Листом від 22.08.2016 року за №01-06/1558 УПСЗН повідомлено позивача, що його звернення з питання встановлення статусу інваліда війни було розглянуте Управлінням і Департаментом соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, і по суті цього питання зазначено, що надання заявнику статусу інваліда війни відповідно до пункту 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не може бути здійснене на підставі поданих ним документів.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що документи, які були подані позивачем до УПСЗН не містять доказів того, що позивач у передбаченому законом порядку був залучений для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі формувань Цивільної оборони, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на таке.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-ХІІ від 22.10.1993 (далі - Закон №3551-ХІІ) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення. Відповідно до пункту 9 частини другої статті 7 Закону № 3551-XII, (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно Положення про невоєнізовані формування Цивільної оборони і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами, введеного в дію наказом начальника Цивільної оборони СРСР - заступника Міністра оборони СРСР від 06 липня 1975 року № 90 «в состав формирований зачисляются в обязательном порядке граждане СССР мужчины в возрасте от 16 до 60 лет и женщины от 16 до 55 лет . Невоенизированные формирования гражданской обороны, которые могут использоваться в мирное время для борьбы с массовыми лесными пожарами, ликвидации последствий стихийных бедствий, крупных аварий и катастроф, комплектуются личным составом путём привлечения в эти формирования в обязательном порядке рабочих, служащих и колхозников…».

Абзацом 2 пункту 7 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 № 302 встановлено, що «посвідчення інваліда війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім'ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Згідно із п. 10 даного Положення «посвідчення інваліда війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності. Інвалідам війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.

З огляду на зазначені правові норми обов'язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, та доказів залучення такої особи до складу формувань Цивільної оборони.

Як встановлено наявними в матеріалах справи доказами, з 01.07.1986 по 30.04.1987 року позивач, як водій брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та здійснював вивіз людей та майна із зони відчуження, а також на закріпленому автомобілі виконував у зоні інші роботи, повґязані з ліквідацією наслідків аварії.

Вказане підтверджується інформаційною довідкою, виданою їй Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації як колишнім Штабом Цивільної оборони Київської області та органом МНС України, на підставі поданих позивачем документів та власної архівної бази.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що даний факт підтверджується трудовою книжкою позивача та довідкою про період виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія І) з вкладкою учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також довідкою до Акту огляду МСЕК, яка свідчить про те, що інвалідність позивачем була отримана саме внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи від 04.07.2016р. вбачається, що підставою залучення позивача до виконання заходів Цивільної оборони були: Положення про Цивільну оборону СРСР, яке затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111 - 1976 року, накази заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та веденню Цивільної оборони в районі (сільському) на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження начальника ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29.04.1986 року № 01, від 30.04.1986 № 02 та інші) (а.с.9).

В свою чергу, відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР № 1111-1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР № 90 від 06 червня 1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та № 92 від 29 червня 1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об'єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26 квітня 1986 року, начальника ЦО УРСР від 28 квітня 1986 року, начальника Цивільної оборони Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (від 29 квітня 1986 року № 01, від 30 квітня 1986 року № 2, від 04 травня 1986 року № 16, від 19 травня 1986 року № 52 та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктах та на всіх об'єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов'язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Колегія суддів зауважує, що жоден нормативний документ з питань Цивільної оборони не містить однозначної вимоги щодо обов'язковості видання розпорядчого документу про залучення кожної конкретної особи до дій у складі формувань цивільної оборони. Таким чином, особи, які залучались до складу формувань Цивільної оборони та інвалідність яких пов'язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, за наявності документів, підтверджуючих право на отримання статусу інваліда війни, мають право отримати такий статус з видачею відповідного посвідчення.

Враховуючи те, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що підтверджується документально, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про законність відмови позивачу у наданні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення інваліда війни.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись, ст.160, 167, 195,197,198, 202,205,211,212,254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.04.17 року - скасувати.

Прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Управління праці і соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати дії Управління праці і соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області щодо відмови ОСОБА_2 у встановленні статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення протиправними.

Зобов'язати Управління праці і соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації Черкаської області прийняти рішення щодо встановлення ОСОБА_2 статусу інваліда війни та видати відповідне посвідчення встановленого зразку.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Судді:

Літвіна Н.М.

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Коротких А. Ю.

Літвіна Н. М.