Справа № 803/461/17
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року Справа № 803/461/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Валюха В.М.,

при секретарі судового засідання Столярчук А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у січні 2017 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,4 га, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області.

Листом від 01.03.2017 № П-390/0-481/0/6-17 відповідач фактично відмовив у наданні такого дозволу з посиланням на те, що бажана до відведення земельна ділянка перебуває в користуванні, вказав на необхідність надання рішення ради або розпорядження районної державної адміністрації про надання у користування позивачу бажаної до відведення земельної ділянки або інші підтверджуючі документи.

Позивач вважає таку відмову у наданні позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства протиправною, оскільки вона не відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України), відповідачем не надано письмових документів, які б підтверджували, що зазначена позивачем у заяві земельна ділянка перебуває у користуванні фізичної чи юридичної особи (осіб), зареєстрована у Державному земельному кадастрі та проведено у встановленому порядку її державну реєстрацію, крім того, відповідачем не враховано, що стаття 118 ЗК України встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Позивач просить визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Волинській області стосовно відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,4 га, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області, та зобовязати відповідача у встановлений чинним законодавством термін надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,4 га, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області, з урахуванням направленого позивачем на адресу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області викопіювання з кадастрової карти (плану), на якому зображено бажане місце розташування земельної ділянки, орієнтовний розмір земельної ділянки.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову від 19.04.2017 № 9-3-0.6-3846/2-17 (а. с. 30-32) відповідач адміністративний позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні з тих підстав, що листом від 13.02.2017 № 49 Пірванченська сільська рада Горохівського району повідомила, що земельна ділянка, яку бажає отримати у приватну власність ОСОБА_3, знаходиться у користуванні жителів м. Горохова з 1993 року, сільська рада не погоджує надання даної земельної ділянки позивачу, та оскільки надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства можливе лише після підтвердження того, що земельна ділянка не надана у власність або користування іншим особам, тому позивачу не надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, а рекомендовано повторно звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

В судовому засіданні позивач та його представник адміністративний позов підтримали з підстав, викладених у письмових запереченнях, просять його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях, просить відмовити у його задоволенні, додатково пояснивши, що ОСОБА_3 не надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності та не відмовлено у наданні такого дозволу, а рекомендовано повторно звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 30.01.2017 (вхідний № П-390/0/5-17 від 02.02.2017) позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із письмовою заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,4 га, яка знаходиться на території Пірванченської сільської ради Горохівського району Волинської області (а. с. 33), додавши до заяви копії паспорта, посвідчення учасника бойових дій, картки фізичної особи платника податків, роздруківку з кадастрової карти із зазначенням у ній бажаного місця розташування земельної ділянки та її орієнтовного розміру (а. с. 34-38).

Головне управління Держгеокадастру у Волинській області скерувало на адресу голови Пірванченської сільської ради Горохівського району лист від 10.02.2017 № 18-3-0.32-1101/2-17, у якому просило висловити позицію щодо надання позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Пірванченської сільської ради Горохівського району (а. с. 44).

Листом від 13.02.2017 № 49 Пірванченська сільська рада Горохівського району повідомила, що земельна ділянка, яку бажає отримати у приватну власність ОСОБА_3, знаходиться у користуванні жителів м. Горохова з 1993 року, правовстановлюючі документи ними не виготовлені, сільська рада не погоджує надання даної земельної ділянки у приватну власність позивачу (а. с. 45).

Як вбачається із листа Відділу Держгеокадастру у Горохівському районі від 23.02.2017 № 22-305-99.11-253/2-17, земельна ділянка площею 1,4 га, яку бажає отримати у приватну власність ОСОБА_3, відноситься до державної форми власності, належить до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, та щодо якої у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про те, чи перебуває вона в користуванні (власності) третіх осіб (а. с. 39-43).

Листом від 01.03.2017 № П-390/0-481/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повідомило позивача про те, що бажана до відведення земельна ділянка перебуває в користуванні, для прийняття відповідачем наказу про надання дозволу на розробку документації із землеустрою управління рекомендує надати рішення ради або розпорядження районної державної адміністрації про надання у користування бажаної до відведення земельної ділянки або інші підтверджуючі документи (копії квитанцій про сплату земельного податку), тому враховуючи наведене відповідач рекомендує повторно звернутись з вищезазначеними матеріалами (а. с. 47).

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюються на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду, відповідач як субєкт владних повноважень не довів правомірність дій щодо належного розгляду зазначеної вище заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, з огляду на таке.

Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до пункту 1, підпункту 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Волинської області (а. с. 78-83).

Як передбачено частиною шостою статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз частини сьомої статті 118 ЗК України дає підстави дійти висновку про те, що за результатами розгляду клопотання про надання у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства відповідний орган державної виконавчої влади може вчинити виключно такі дії: або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у наданні такого дозволу. При цьому, ні ЗК України, ні інші нормативно-правові акти не наділяють повноваженнями відповідні органи виконавчої влади ухилятися від розгляду по суті клопотань про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, в т. ч. не наділяють повноваженнями рекомендувати заявникам повторно звертатися із клопотанням чи іншими додатковими документами та матеріалами, не передбаченими законодавством.

Як вбачається із листа Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 01.03.2017 № П-390/0-481/0/6-17 та пояснень представника відповідача, ОСОБА_3 не надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,4 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності та не відмовлено у наданні такого дозволу, а рекомендовано повторно звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із матеріалами, які не передбачені статтею 118 ЗК України.

Тобто, суд виходить з того, що в порушення вимог частини сьомої статті 118 ЗК України відповідач не розглянув по суті заяву ОСОБА_3 від 30.01.2017 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (тобто, не вчинив визначених вказаною правовою нормою дій: або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у наданні дозволу), та безпідставно рекомендував позивачу повторно звернутися із матеріалами, які до того ж не передбачені статтею 118 ЗК України.

При цьому, суд не бере до уваги доводи представника позивача про те, що відповідач листом від 01.03.2017 № П-390/0-481/0/6-17 фактично відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки у вказаному листі про відмову у наданні дозволу прямо не йдеться.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, оскільки відповідач під час розгляду заяву ОСОБА_3 від 30.01.2017 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність порушив вимоги частини сьомої статті 118 ЗК України (тобто, не вчинив визначених вказаною правовою нормою дій: або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у наданні дозволу), тому, з наведених вище підстав та виходячи з наданих суду статтею 162 КАС України повноважень, взаємоповязані позовні вимоги підлягають до задоволення частково шляхом прийняття постанови про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо рекомендування ОСОБА_3 повторно звернутися із матеріалами про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобовязання відповідача повторно, у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ОСОБА_3 від 30.01.2017 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги про зобовязання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою не можуть бути задоволені з огляду на те, що за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про порушення частини сьомої статті 118 ЗК України відповідачем, який на надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні. Відтак, лише після попереднього належного розгляду відповідачем вказаної вище заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою буде можливим у судовому порядку надати правову оцінку правомірності дій відповідача щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмови у його наданні. Крім того, позовні вимоги про зобовязання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою не можуть бути задоволені також і тому, що під час судового розгляду справи було встановлено, що до звернення позивача із вказаною заявою від 30.01.2017 згідно із наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 20.01.2016 № 69/15-16 було надано дозвіл ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,20 га у власність для ведення особистого селянського господарства (а. с. 89), тобто, на частину земельної ділянки, на яку претендує позивач, і вказаній обставині необхідно надати оцінку при повторному розгляді відповідачем заяви позивача.

Керуючись статтями 160-163 КАС України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо рекомендування ОСОБА_3 повторно звернутися із матеріалами про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно, у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ОСОБА_3 від 30 січня 2017 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 254 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В.М.Валюх

Постанова складена у повному обсязі 06 червня 2017 року