Справа № 813/3606/16
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року справа № 813/3606/16

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Братичак У.В .,

секретаря судового засідання Бугари М.Р.,

за участю:

представника позивача Топій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому з асіданні адміністративну справу за позовом Золочівської місцевої прокуратури Львівської області до Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області, треті особи- ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшла позовна заява Золочівської місцевої прокуратури Львівської області до Бібрської міської ради, треті особи- ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними та скасування рішень від 11.09.2015 р. №1370 та від 11.09.2015 р. №1475.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.09.2015 року ОСОБА_2, депутат Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області, під час засідання сесії міської ради, на якій вирішувалося питання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3, не повідомила у встановленому порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. Більш того, ОСОБА_2 взяла участь у голосуванні з цих питань та проголосувала "за" прийняття вказаних рішень, тим самим, своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративні корупційні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП. Вказане суперечить вимогам чинного законодавства України, зокрема, нормам Закону України "Про запобігання корупції". У зв'язку з чим, рішення 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області від 11.09.2015 р. №1370 та від 11.09.2015 р. №1475, які були прийняті з порушеннями, є протиправними і їх слід скасувати.

При цьому, прокурор покликається на обставини, які були встановлені судовим рішенням у справі № 449/250/16-п, яким ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, де зазначено, що спірні рішення міської ради було підтримано п'ятнадцятьма депутатами з шістнадцяти присутніх, один з яких утримався від голосування. Вважає, що голос одного депутата не був вирішальним для прийняття спірних рішень та не мав впливу на результати голосування.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені. Клопотань про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Рішенням 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області № 1370 від 11.09.2015 року було вирішено надати ОСОБА_2 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1 у власність орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель сільськогосподарського призначення (угіддя:рілля).

Рішенням 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області № 1475 від 11.09.2015 року було вирішено надати ОСОБА_3 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у АДРЕСА_2 у власність орієнтовною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та споруд за рахунок земель сільськогосподарського призначення (угіддя:рілля).

Відповідно до протоколу 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області від 11.09.2015 року та списку присутніх депутатів на засіданні даної сесії міської ради з 26 депутатів повного складу міської ради були присутніми 16 депутатів, а також міський голова. Серед депутатів, присутніх на 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області, була і депутат ОСОБА_2.

Відповідно до порядку денного, відображеного у протоколі 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради від 11.09.2015 року, на розгляд сесії міської ради було винесено питання щодо виділення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної ділянки в АДРЕСА_3.

З протоколу слідує, що у голосуванні з питання стосовно ОСОБА_2 взяли участь усі присутні 15 депутатів міської ради та міський голова, які одноголосно проголосували за надання ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою, у тому числі депутат ОСОБА_2, а за рішення стосовно ОСОБА_3 проголосувало 15 депутатів.

Зазначені обставини підтверджуються також постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 22.03.2016 року в справі № 449/250/16-п, якою ОСОБА_2 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок порушення вимог щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів при прийнятті на 20 сесії 6 скликання Бібрської міської ради оскаржуваних рішень та накладено штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вирішуючи спір по суті суд встановив наступне.

У відповідності до ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках визначених законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до окружного адміністративного суду в інтересах держави передбачено ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 60 КАС України.

Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч. 2 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру").

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" потенційний конфлікт інтересів - це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об'єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень, а реальний конфлікт інтересів - суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 цього ж Закону депутати місцевих рад є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, й вони, серед інших осіб, є суб'єктами, на яких поширюються дія цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 цього ж Закону нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) внаслідок вчинення корупційного правопорушення, можуть бути скасовані органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, органу місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 28 цього ж Закону передбачено, що особи, зазначені у п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов'язані: 1) вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; 2) повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; 3) не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів; 4) вжити заходів щодо врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів.

При цьому, суд зазначає, що врегулювання конфлікту інтересів, який виникає в діяльності окремих категорій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до норм Закону України "Про запобігання корупції", має певні особливості.

Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 35 цього Закону, правила врегулювання конфлікту інтересів в діяльності Президента України, народних депутатів України, членів Кабінету Міністрів України, керівників центральних органів виконавчої влади, які не входять до складу Кабінету Міністрів України, суддів Конституційного Суду України та суддів судів загальної юрисдикції, голів, заступників голів обласних та районних рад, міських, сільських, селищних голів, секретарів міських, сільських, селищних рад, депутатів місцевих рад визначаються законами, які регулюють статус відповідних осіб та засади організації відповідних органів.

Так, відповідно до цих положень ч. ч. 1, 2 ст. 59-1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", який регулює засади організації та діяльності органів місцевого самоврядування, передбачено, що сільський, селищний, міський голова, секретар, депутат сільської, селищної, міської ради, голова, заступник голови, депутат районної, обласної, районної у місті ради бере участь у розгляді, підготовці та прийнятті рішень відповідною радою за умови самостійного публічного оголошення про це під час засідання ради, на якому розглядається відповідне питання.

Здійснення контролю за дотриманням вимог частини першої цієї статті, надання зазначеним у ній особам консультацій та роз'яснень щодо запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, поводження з майном, що може бути неправомірною вигодою та подарунками, покладається на постійну комісію, визначену відповідною радою.

У зв'язку з чим, суд зазначає, що в даному випадку дійсно депутатом Бібрської міської ради ОСОБА_2 під час засідання міської ради 11.09.2015 року не було публічно оголошено про відповідний конфлікт інтересів. Окрім того, матеріалами справи підтверджено, що не оголосивши про такий конфлікт інтересів депутат ОСОБА_2 взяла участь у розгляді та прийнятті рішень міської ради з цих питань.

Суд відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 67 Закону України "Про запобігання корупції" нормативно-правові акти, рішення, видані (прийняті) з порушенням вимог цього закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваженою на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними в судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об'єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема Національного агентства, органу місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 5 рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 у справі №1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування, яким є оскаржувані у даному випадку рішення, є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Частиною 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Проаналізувавши наведені правові норми та дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд дійшов висновку, що спірні рішення сесії Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області № 1370 та № 1475 від 11.09.2015 року прийнято внаслідок вчинення депутатом Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області ОСОБА_2 корупційного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-7 КУпАП, що встановлено постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 22.03.2016 р. Отже, недотримання ОСОБА_2 вимог Закону України "Про запобігання корупції" при прийнятті оскаржуваних рішень свідчить про їх незаконність, оскільки такі прийнято в умовах реального конфлікту інтересів.

Такого ж висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 02.06.2016 року у справі № К/800/39014/15 (№ 486/74/15-а).

Беручи до уваги викладене, суд приходить висновку, що рішення сесії Бібрської міської ради № 1370 та № 1475 від 11.09.2015 року є незаконними та підлягають скасуванню.

Відповідно до положень ст.94 КАС України судові витрати з сторін не стягуються .

Керуючись ст. ст. 17-19, 94, 160-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати рішення сесії Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області № 1370 від 11.09.2015 року "Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Бібрка".

3.Визнати протиправним та скасувати рішення сесії Бібрської міської ради Перемишлянського району Львівської області № 1475 від 11.09.2015 року "Про надання дозволу гр. ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Бібрка".

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її проголошення. В разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили в строк та в порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складений та підписаний 06.06.2017 року.

Суддя Братичак У.В.