Справа № 428/2974/17
Суддя: Журавель Т. С.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/2974/17
Провадження №2-а/428/199/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Журавель Т.С., одноособово розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського Управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправною та скасування постанови серії АА№208651 від 10.03.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області із позовом до Харківського Управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправною та скасування постанови серії АА№208651 від 10.03.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27.02.2017 року Головним державним ревізором-інспектором відділу податкової супроводження підприємств Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС при перевірці картки особового рахунку ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» складено протокол № 42 про адміністративне правопорушення, щодо несвоєчасної сплати Головою Правління ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у квітні-травні 2016 р. в сумі 10 129 691,95 грн., за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч. 5 ст. 165-1 КУпАП. На підставі зазначеного протоколу в.о. заступника начальника Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_2 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії АА №208651 від 10 березня 2017 року, згідно якої за частиною 5 статті 165-1 КУпАП позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100 грн. Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою,що підлягає скасуванню, тому звернувся з даним позовом до суду.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача під час судового засідання у режимі відеоконференції зазначила, що не заперечує проти розгляду справи у порядку письмового провадження.

У відповідності до ч. 4 ст.122, ч. 6 ст. 128 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 27.02.2017 року Головним державним ревізором-інспектором відділу податкового супроводження підприємств Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС ОСОБА_3 відносно Голови Правління ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 42 від 27.02.2017 року серії АА № 710962 про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якого позивачем порушено п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік Єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме, несвоєчасно сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування у квітні-травні 2016 р. в сумі 10 129 691,95 грн.

На підставі вказаного протоколу 10.03.2017 року в.о. начальника начальника Харківського управління Офісу великих платників податків ДФС, ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії АА № 208651, згідно якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 5100 грн.

Позивач вважає вищевказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Суд погоджується з вищевказаним твердженням позивача з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1.2 частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно ч. 2 ст. 6 та частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов'язаннями із сплати єдиного внеску зобов'язань із сплати податків, інших обов'язкових платежів, передбачених законом, або зобов'язань перед іншими кредиторами зобов'язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов'язаннями, крім зобов'язань з виплати заробітної плати (доходу).

Згідно з пунктом 10 статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Таким чином, платник єдиного внеску зобовязаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до частини 7 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загально обовязкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Згідно ч. 9 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», передача платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

Матеріали справи свідчать про те, що 20.07.2015 року між позивачем (довіритель) та ДП «Хімік» ПАТ «Азот» (повірений) укладений договір доручення №35/ФО/15-209, відповідно до пунктів 1.1., 1.2 якого повірений зобовязується від імені та за рахунок довірителя виконувати грошові зобовязання. Виконані грошові зобовязання, вчинені повіреним на виконання цього договору, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обовязки довірителя.

На виконання умов вищевказаного договору ДП «Хімік» ПАТ «Азот» було сплачено суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, про що свідчать надані позивачем платіжні доручення, в яких зазначено призначення платежу, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Згідно з частиною 1 статті 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Відповідно до ст. 1003, ч. 1 ст. 1004, ч. 1 ст. 1005, ч. 1 ст. 1007 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим. Повірений повинен виконати дане йому доручення особисто. Довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення.

Таким чином, основним змістом договору доручення є зобовязання повіреного вчинити певні юридичні дії від імені та за рахунок довірителя.

Укладеним договором доручення передбачені чіткі юридичні дії, які має вчинити повірений, а саме: виконувати грошові зобовязання, перерахувати єдиний соціальний внесок.

В даному випадку ДП «Хімік» ПАТ «Азот», перераховуючи соціальний внесок, діяв як повірений від імені позивача, а не як самостійний платник. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач виконав свої зобовязання зі сплати єдиного внеску шляхом вчинення дій від імені позивача повіреним на підставі договору доручення. Крім того, слід зазначити, що внаслідок таких дій позивача ніяких негативних наслідків не наступило, а навпаки кошти своєчасно надійшли до відповідача.

Частиною 5 ст. 165-1 КУпАП передбачено, що несплата або несвоєчасна сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян чи у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від ста пятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд звертає увагу на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії АА № 208635 від 05.01.2017року, за якою ОСОБА_1 було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 165-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 2040 грн., була визнана протиправною та скасована постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21.02.2017 року у справі №428/777/17, копія якої наявна у матеріалах справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави суду дійти висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, проте жодних доказів, суду не надано.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що аналогічна практика щодо вирішення подібних спірних правовідносин міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України по справі № К/800/18754/16 від 26.01.2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення законодавчих положень відповідачем не з'ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає що оскаржувана постанова є протиправною та необґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі згідно зі ст. 94 КАС України суд враховує, що позов задоволено, а отже наявні підстави для присудження на користь позивача всіх понесених судових витрат зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 640 грн.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківського Управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АА № 208651 від 10.03.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності Голови правління ПрАТ «Сєвєродонецьке обєднання Азот» ОСОБА_1 за ч.5 ст. 165-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн. за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Харківського Управління Офісу великих платників податків ДФС суму судових витрат у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т. С. Журавель