Справа № 278/290/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Дубовік О.М.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА
іменем України

"08" червня 2017 р. Справа № 278/290/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Шидловського В.Б.
суддів: Капустинського М.М.
Мацького Є.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "10" березня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправним і скасувати відмову Міністерства оборони України в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності II групи з 07.08.2015 року внаслідок поранення, контузії, захворювань, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, викладену у протоколі № 71 від 19.08.2016 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби;
- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок поранення і захворювань, пов`язаних з виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення ІІ групи інвалідності, а саме з 07.08.2015 року, відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
- зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання прийнятої на його користь постанови суду протягом десяти діб з дня набрання постановою законної сили.
Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 10 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано відмову Міністерства оборони України ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності II групи з 07.08.2015 року внаслідок поранення, контузії, захворювань, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, викладену у протоколі № 71 від 19.08.2016 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок поранення і захворювань, пов`язаних з виконанням позивачем обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення ІІ групи інвалідності, а саме з 07.08.2015 року, відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
У решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Міністерство оборони України звернулося до суду з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають нормам ч.4 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ та п.11 Порядку № 975.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач із 18.04.1986 року по 25.05.1988 року проходив військову службу у Збройних Силах, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 (а.с.14-15) та довідкою № ВОБССЗ від 24.05.2016 року Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату Житомирської області (а.с.16).
Відповідно до довідки № Г/36 від 07.04.2016 року, виданої Житомирським об`єднаним міським військовим комісаріатом, вбачається, що ОСОБА_1 в період із 04.08.1986 року по 25.05.1988 року проходив військову службу на території Республіки Афганістан, де в той час велися бойові дії (а.с. 18).
Під час проходження служби позивач отримав мінно-вибухову травму, множинні вогнепальні осколкові поранення голови (контузія 1987), тулубу та лівої ноги, що призвели до розвитку залишкових явищ після перенесеної контузії головного мозку (1987 року) у вигляді посттравматичної енцефалопатії ІІ ст. з розсіяною пірамідною симптоматикою. Постконтузійного арахноїдиту головного мозку з порушенням лікворовідтоку, симпато-адреналовими кризами. Гіпертонічної хвороби ІІ ст. Посттравматичного розповсюдженого остеохондрозу хребта, що підтверджується військово-обліковими документами. Отримані травми пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії, що підтверджується Витягом із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1006 від 02.06.2011 року, а також Актами судово-медичного (обстеження) (а.с. 20, 21, 22).
Позивачу була встановлена ІІІ група інвалідності з 16.08.2014 року, що підтверджується довідкою медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААА № 732629 від 29.08.2011 року (а.с. 23), в подальшому, з 07.08.2015 року, відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 206697 від 28.08.2015 року, позивачу ОСОБА_1 встановлена ІІ група інвалідності (а.с. 24).
07.04.2016 року позивач звернувся до Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату із заявою та усіма належними додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с. 26).
Проте 19.08.2016 року протоколом № 71 засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, затвердженим 25.08.2016 року виконуючим обов`язки Міністра оборони України, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, як особі, звільненій з військової служби до набуття чинності Законом України від 04.04.2006 року № 33597-IV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, та інвалідність яким встановлено до 01.01.2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі (а.с. 27).
Вважаючи дії відповідача неправомірними, ОСОБА_1 звернувся до суду.
Суд першої інстанції перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу зазначеної відповіді на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, дійшов висновків, що відповідач діяв протиправно при прийнятті рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.
Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 року № 2232-ХІІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-ХІІІ).
Відповідно до ст.41 Закону № 2232-ХІІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом України від 20.12.1991 року № 2011- XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі- Закон № 2011- XII). Розділом ІІ цього Закону, зокрема, встановлені права військовослужбовців щодо грошового забезпечення.
Пунктом 4 ч.2 ст.16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до п.3.12 Інструкції про встановлення інвалідності, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 561 від 05 вересня 2011 року датою встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності потерпілому від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання (у відсотках) вважається день надходження до комісії документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.
Таким чином, доводи відповідача, що дата підвищення групи інвалідності не може вважатися днем встановлення інвалідності, є безпідставними, оскільки відповідно до норм чинного законодавства день встановлення інвалідності не залежить від дати підвищення групи інвалідності, яка пов`язана з оглядом МСЕК.
Враховуючи приписи норм Закону № 2011-ХІІ, право на отримання одноразової грошової допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Отже, виходячи з буквального тлумачення ст.16 Закону № 2011-ХІІ суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження, оскільки застосування зазначеної статті пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності, внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби, а тому доводи відповідача є безпідставними.
Пункт 9 статті 163 Закону України № 2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що ІІ група інвалідності позивачу була встановлена з 07 серпня 2015 року, то механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.
Доводи апелянта про те, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 975, оскільки другу групу інвалідності встановлено при повторному освідуванні, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , у зв`язку із встановленням йому вперше з 16.08.2011 року інвалідності 3 групи, одноразову грошову допомогу не отримував.
Друга група інвалідності встановлена позивачу з 07.08.2015 року, отже, днем виникнення права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого Законом для працездатних осіб, є 07.08.2015 року, оскільки ця дата зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії як час, з якого ОСОБА_1 при повторному огляді встановлена 2 група інвалідності.
За приписами частини шостої статті 16-3 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України.
В розумінні вимог цієї ж статті Позивач може реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у нього такого права.
На день подання Позивачем зазначеної заяви механізм розгляду таких звернень та механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності визначається правовими нормами Постанови КМ України від 25 грудня 2013 р. № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (надалі - Порядок № 975).
З огляду на вищезазначене, є вірними висновки суду першої інстанції, що дія постанови № 975 безумовно поширюється на позивача, оскільки вона набрала чинності з 24.01.2014 року, а інвалідність 2 групи була встановлена 07.08.2015 року під час повторного огляду.
Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України в постанові від 10.03.2015 року (справа № 21-563-а-14), про те, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Згідно із приписами статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновки цієї постанови Верховного Суду України є обов`язковими для застосування до спірних правовідносин, що є предметом цього позову.
З урахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність відмови Міністерства оборони України позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності, яка настала після звільнення з військової служби, але внаслідок поранення та захворювання, що мало місце в період її проходження.
Колегія суддів вважає, що позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в той час як відповідачем правомірність відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням інвалідності другої групи з 07.08.2015 року внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії - не доведена.
Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстави для скасування якого відсутні.
Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "10" березня 2017 р. без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - представнику відповідача: ОСОБА_2 -

АДРЕСА_2 - відповідачу: Міністерство оборони України пр-т Повітрофлотський,6,м.Київ,03168
5-третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул. С.Параджанова,4,Житомир,10001,