Справа № 308/4006/15-а
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 р. Справа № 876/5396/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 поданим в особі уповноваженого представника за довіреністю - ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 про скасування рішення виконавчого,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради про скасування п.2 рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 25.03.2015 року № 119 «Про демонтаж зовнішньої реклами».

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 25.03.2015 року прийнято рішення №119 "Про демонтаж зовнішньої реклами", зокрема пп.2.п.1 якого передбачено демонтувати зовнішню рекламу, типу брандмауер, яка розміщена на будинку по АДРЕСА_1 та належить ПП ОСОБА_1 Відповідно до п.2. даного рішення зобов'язано ОСОБА_1 до 06.04.2015 року провести демонтаж зовнішньої реклами. Вважає дане рішення незаконним та таким що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що при прийняті оскаржуваного рішення виконавчий комітет Ужгородської міської ради вийшов за межі повноважень визначених чинним законодавством України. Вважає, що відповідачем, зокрема порушено вимоги п. 45 "Типових правил розміщення зовнішньої реклами" затверджених постановою КМУ від 29.12.2003 року № 2067 із змінами від 23.05.2012 року, згідно яких виконавчі органи міських рад здійснюють виключно контроль за додержанням цих Правил. Просив позов задоволити.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2016 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржила ОСОБА_1. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 25.03.2015 року за № 119 «Про демонтаж зовнішньої реклами» вирішено : п.1.2 - демонтувати зовнішню рекламу, типу брандмауер, яка розміщена на фасаді будинку АДРЕСА_1 та належить ПП ОСОБА_1; п.2 - зобов'язано ОСОБА_1 до 06.04.2015 року провести демонтаж зовнішньої реклами.

Із заяви третьої особи від 09.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 звертався до Ужгородського міського голови щодо прийняття мір до забудовника багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1, в м. Ужгороді, який без дозволу власників квартир будинку АДРЕСА_2 та без відповідних дозволів розмістив об'єкт зовнішньої реклами.

З припису головного спеціаліста відділу муніципальної поліції та правопорядку Ужгородської міської ради від 23.12.2014 року за №5/14 встановлено факт розміщення об'єкту зовнішньої реклами на фасаді будинку АДРЕСА_2 без відповідного дозволу та зобов'язано ОСОБА_4 , який є довіреною особою забудовника ОСОБА_1 провести демонтаж рекламного щита на фасаді будинку АДРЕСА_2 протягом десяти днів з дня отримання припису.

Із відповіді міського голови ОСОБА_5 вбачається, що виписано припис гр. ОСОБА_4 та зобов'язано провести демонтаж вищевказаного рекламного щита до 23.01.2015 року своїми силами так як він встановлений без погодження з органами місцевого самоврядування.

Згідно супровідної записки до проекту рішення про демонтаж зовнішньої реклами до управління архітектури та містобудування, відділу реклами ДМГ ПП ОСОБА_1 за погодженням на встановлення зовнішньої реклами не зверталася, відділом муніципальної поліції та правопорядку Ужгородської міської ради гр. ОСОБА_1 було попереджено про проведення демонтажу зовнішньої реклами у зв'язку з порушенням вимог чинного законодавства та порядку розміщення зовнішньої реклами у м. Ужгороді.

Як вбачається із припису інспекції державного архітектурно - будівельного контролю у Закарпатській області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 24.10.2014 року за №440-п, ОСОБА_1 порушено п.29 Постанови КМУ №466 «Деякі питання виконання підготовчих та будівельних робіт» від 13.04.2011 року , ч.4 ст.31 та ч.6 ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зокрема замовником будівництва не внесено повну інформацію про зареєстровану декларацію в інформаційний стенд, а також будівництво ведеться за відсутності проведення експертизи проекту будівництва.

Як вбачається з декларації про початок виконання будівельних робіт в м. Ужгороді, по вул. Феднця,11 (Підгірна, 4) замовником є ОСОБА_1

Згідно наказу управління державної архітектурно - будівельної інспекції у Закарпатській області «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» від 09.02.2015 року за №3-СК вирішено скасувати реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 10.08.2012 р. №ЗК 6 «Будівництво багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_3 (замовник - ОСОБА_1).

Таким чином, забудовник ОСОБА_1 самовільно, без відповідного дозволу органу місцевого самоврядування встановила об'єкт зовнішньої реклами на стіні будинку по АДРЕСА_1 в м. Ужгород.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про рекламу» контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, - щодо захисту прав споживачів реклами; Антимонопольний комітет України - щодо дотримання законодавства про захист економічної конкуренції; Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення - щодо телерадіоорганізацій усіх форм власності; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, - щодо реклами державних цінних паперів; Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку - щодо реклами на фондовому ринку; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах будівництва, архітектури, -щодо спорудження житлового будинку; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення, - щодо реклами про вакансії (прийом на роботу).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067 затверджено Типові правила розміщення зовнішньої реклами, які регулюють відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої реклами.

Згідно пунктів 3, 45, 46 Типових правил зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та в порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Типових правил.

Контроль за додержанням приписів цих Правил здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад та інші органи відповідно до законодавства. У разі порушення порядку розповсюдження та розміщення реклами уповноважена особа органу, який здійснює контроль за додержанням цих Правил, звертається до розповсюджувача зовнішньої реклами з вимогою про усунення порушень у визначений строк. У разі невиконання цієї вимоги орган, який здійснює контроль, подає інформацію уповноваженому органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 164 від 30.05.2012 року затверджено Правила розміщення зовнішньої реклами у м. Ужгород (далі - Правила), чинні на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 6.1. Демонтажу згідно з цим Порядком підлягають:

6.1.1. Самовільно встановлені рекламні засоби:

а) власник яких невідомий, у тому числі у разі відсутності маркування на рекламному засобі;

б) власник яких відомий, але рішення виконавчого комітету про демонтаж не виконав.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу» передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у містах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами міських рад, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 13 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів міських рад належить надання дозволу в порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами.

Відтак, розміщення зовнішньої реклами здійснюється на підставі дозволу виконавчого органу міської ради незалежно від того у чиїй власності перебуває місце розташування рекламного засобу на якому розміщено рекламу. Відповідно, якщо розміщення зовнішньої реклами здійснюється навіть на місці, що перебуває у приватній власності розповсюджувач зовнішньої реклами все одно зобов'язаний отримати дозвіл на її розміщення.

Статтею 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, підписаної від імені України 6 листопада 1996 року в м. Страсбурзі та ратифікованої Законом України від 15.07.1997 № 452/97-ВР, визначено сферу компетенції місцевого самоврядування, відповідно до якої органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Про це є відповідне розяснення також у рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009.

За таких обставин, виконавчий орган міської ради має право на встановлення порядку розміщення зовнішньої реклами, який передбачає як визначення порядку розташування спеціальних конструкцій на комунальних місцях, так і порядок демонтажу спеціальних конструкцій.

Демонтаж рекламних засобів передбачений п. 49 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою КМУ №2067 від 29 грудня 2003 року.

Так, п. 49 Типових правил розміщення зовнішньої реклами передбачено, що демонтаж вивісок чи табличок, розміщених з порушенням вимог цих Правил, здійснюється у разі:

- припинення юридичної особи або припинення діяльності фізичної особи - підприємця;

- невідповідності розміщення вивіски чи таблички вимогам щодо її розміщення, наданим у визначенні, та архітектурним вимогам, державним нормам, стандартам і правилам, санітарним нормам;

- порушення благоустрою території.

Так, демонтаж об'єктів зовнішньої реклами не може бути розцінений, як адміністративно -господарська санкція, адже відповідно до ст. 238 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків, можуть застосовуватися до суб'єктів господарювання уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності.

Апеляційний суд вважає, що оскаржуваним рішенням конкретизовано підстави демонтажу об'єкта зовнішньої реклами. Фактично відповідно до вказаного рішення демонтажу підлягають об'єкти зовнішньої реклами, які встановлені самовільно, встановлені без дозвільних документів.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв'язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційних скарг являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2016 року у справі №308/4006/15-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст ухвали виготовлено 07.06.2017 року.