Справа № 822/548/17
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/548/17

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

01 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Шкодяка І.А.,

представника відповідача: Фельпеля І.І.,

представника відповідача: Коротущака А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :
в лютому 2017 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправним та скасування наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15 серпня 2016 року №400-аг "Про результати службового розслідування" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту "є" статті 68 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України (звільнення з військової служби за службовою невідповідністю); визнання протиправним та скасування наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06 вересня 2016 року №881-ос "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас за пунктом "е" частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (через службову невідповідність); визнання протиправним та скасування наказу Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 10 грудня 2016 року №669-ос "По особовому складу" про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та усіх видів забезпечення; поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого офіцера з оперативного застосування органів та підрозділів оперативного відділу штабу Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України з дати звільнення; стягнення з Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та 10000 гривень моральної шкоди.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, ОСОБА_1 проходив військову службу в Державній прикордонній службі України на підставі укладеного контракту на посаді старшого офіцера з оперативного застосування органів та підрозділів оперативного відділу штабу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

В період з вересня 2015 року по лютий 2016 року позивач проходив службу на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , до складу якого, зокрема, належать 13 відділів прикордонної служби - "Верховина Бистра", "Стужиця", "Княгиня", "Великий Березний", "Новоселиця", "Гута", "Ужгород", "Паладь Комарівці", "Тиса", "Саловка", "Чоп", типу "Р" "Великий Березний", типу "Р" "Ужгород".

В серпні 2016 року, під час перебування позивача у черговій календарній відпустці за 2016 рік (з 18 липня по 16 серпня 2016 року), ОСОБА_1 відкликано до Адміністрації Державної прикордонної служби України для дачі пояснень в ході проведення службового розслідування, в зв`язку з цим планову відпустку було продовжено до 20 серпня 2016 року.

За результатами службового розслідування винесено наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15 серпня 2016 року №400-аг "Про результати службового розслідування", яким ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності відповідно до пункту "є" статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та накладено дисциплінарне стягнення "звільнення з військової служби за службовою невідповідністю" за невиконання в повному обсязі: вимог п.п.9, 10 Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 15 лютого 2005 року №116, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2005 року за №294/10574, а саме: начальник органу охорони державного кордону відповідає за охорону визначеної ділянки державного кордону, стан охорони державного кордону. Начальник органу охорони державного кордону зобов`язаний: знати правову базу діяльності Державної прикордонної служби України, обстановку, стан охорони державного кордону на ділянці відповідальності. Начальник органу охорони державного кордону особисто відповідає за рішення, що ним приймаються, за правильне застосування підпорядкованих підрозділів та успішне виконання ним поставлених завдань; начальник органу охорони державного кордону організовує та особисто здійснює контроль за службовою діяльністю підпорядкованих підрозділів; п.п.65, 124, 210 Статуту Державної прикордонної служби України, частина І (Прикордонний загін), затвердженого Наказом Голови Державної прикордонної служби України від 27 серпня 2004 року за №634, а саме: начальник прикордонного загону несе повну й особисту відповідальність за охорону призначеної ділянки державного кордону; начальник прикордонного загону зобов`язаний постійно здійснювати контроль за районами лісових, дослідницьких робіт, мисливства, рибальства та іншої промислової діяльності в контрольованому прикордонному районі; прикордонні уповноважені (представники Державної прикордонної служби) України здійснюють контроль за дотриманням порядку перетинання державного кордону, утримання державного кордону в стані, визначеному міжнародними договорами, здійснення господарської діяльності держави на державному кордоні.

Наказом голови Державної прикордонної служби України від 06 вересня 2016 року №881-ос "По особовому складу" звільнено ОСОБА_1 з військової служби в запас за пунктом "е" частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (через службову невідповідність).

Наказом начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 10 грудня 2016 року за №669-ос виключено ОСОБА_1 зі списків Західного регіонального управління та всіх видів забезпечення з 10 грудня 2016 року. В подальшому, 25 січня 2017 року наказом за №38-ос, внесено зміни до параграфу 2 наказу начальника Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 10 грудня 2016 року №669-ос "По особовому складу", у відповідності до якого наказано вважати датою виключення позивача зі списків Західного регіонального управління 25 січня 2017 року.

Наказ від 10 грудня 2016 року № 669-ос позивачу доведено до відома 16 січня 2017 року, а наказ від 15 серпня 2016 року № 400-аг та наказ від 25 січня 2017 року № 38-ос доведено до відома 25 січня 2017 року. Наказ про звільнення позивачу доведено до відома не було.

Не погодившись із зазначеним, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено та судом не здобуто доказів протиправності оскаржуваних рішень відповідачів.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В силу вимог п. "е" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби: через службову невідповідність.

Згідно з частиною 9 статті 26 цього Закону звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Порядок проходження військової служби в Державній прикордонній службі України регулюється Положенням "Про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України", затвердженим указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 року.

Пунктом 26 Положення зазначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, звільняється з військової служби з підстав, передбачених частиною шостою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до п. 280 Положення звільнення військовослужбовців з військової служби через службову невідповідність здійснюється: у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення - звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

В силу вимог п. 288 Положення у разі прийняття рішення про звільнення військовослужбовець подає по команді рапорт та в разі необхідності документи, які підтверджують підстави звільнення.

У разі звільнення військовослужбовця з військової служби за рішенням командування за розпорядженням начальника органу Держприкордонслужби, в якому проходить службу військовослужбовець, кадровий підрозділ органу забезпечує підготовку подання про його

звільнення.

Пунктом 292 Положення наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається відповідною посадовою особою. Перебування військовослужбовця у відпустці чи його тимчасова непрацездатність не є підставою для затримки видання такого наказу. Після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.

Не допускається виключення військовослужбовця зі списків особового складу органу Держприкордонслужби через звільнення в період його тимчасової непрацездатності та в період перебування військовослужбовця у відпустці (п. 294 Положення).

Таким чином, чинне законодавство України передбачає порядок звільнення військовослужбовців, дотримання якого є обов`язковим.

Крім того, відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, його дія поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно з п. 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 68 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

В силу вимог п. 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Згідно з п. 85 цього Статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до п. 86 Статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 26.07.2016 року № 356-аг призначено службове розслідування за фактом недотримання посадовими особами Західного регіонального управління, Чопського прикордонного загону вимог керівних документів, що призвели до порушення режиму державного кордону під час вирубки дерев вздовж державного кордону на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_1 та неналежного проведення службових розслідувань з цього питання.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок від 15 серпня 2016 року, у якому зазначено, що старшим офіцером оперативного відділу штабу ЗхРУ (з оперативного застосування органів та підрозділів) полковником ОСОБА_1 не в повному обсязі виконано вимоги п. 9, 10 Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 15.02.2005 року № 116, п. 65, 124, 210 Статуту Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом голови ДПС України від 27.08.2004 року № 634, що призвело до невиконання п. 3 наказу Адміністрації ДПС України від 02.07.2010 року № 506 "Про організацію системи моніторингу державного кордону" в частині, що стосується проведення моніторингу ділянки державного кордону офіцерами ІНФОРМАЦІЯ_1 під час роботи у відділах прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", "Новоселиця", "Гута"; проведення моніторингу ділянки державного кордону офіцерами ІНФОРМАЦІЯ_1 ; щомісячного моніторингу стану прикордонних знаків та місцевості на державному кордоні начальниками відділів прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", "Новоселиця", "Гута" та їх заступниками; наказу Західного регіонального управління від 23.05.2015 року № 3 "Про оперативно-службову діяльність у 2015 році"; наказу Західного регіонального управління від 09.12.2015 року № 9 "Про оперативно-службову діяльність у 2016 році; неволодіння полковником ОСОБА_1 інформацією про стан охорони державного кордону, відсутності контролю за режимом державного кордону.

На думку відповідачів, порушення позивачем таких норм призвело до незаконної вирубки лісу вздовж державного кордону України.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приймаючи наказ про звільнення та послідуючі накази відповідачі повинні були об`єктивно та незалежно встановити, чи дійсно мали місце обставини події, які фактично стали підставою звільнення позивача зі служби.

Суд звертає увагу на те, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (стаття 2 КАС України).

Виходячи із сутності та особливостей суб`єктного складу адміністративного процесу, законодавцем у статті 71 КАС України закріплено, зокрема у частині 2, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, ця стаття покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Така презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень значно посилює позиції невладної особи (людини), яка може бути не зовсім обізнана у сфері права, щоб самостійно довести перед судом слушність своїх тверджень. Потенційний обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

З аналізу матеріалів адміністративної справи, судом встановлено, що наказ про звільнення ОСОБА_1 за пп. "е" частини 6 статті 26 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" став наслідком проведеного службового розслідування та прийняття відповідного висновку, у якому, на думку відповідача, встановлено факт порушення позивачем своїх безпосередніх обов`язків керівника під час перебування на посаді начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів порушення позивачем зазначених норм відповідачем суду не надано.

Перевіривши матеріали проведеного службового розслідування, а також інші докази, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не доведено невиконання позивачем п. 9, 10 Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, п. 65, 124, 210 Статуту Державної прикордонної служби України, а тому не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, за яке його притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Правомірність прийнятих наказів відповідачами в силу вимог ст. 71 КАС України також не доведено.

Крім того, відповідно до п. 17 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України 14.02.2005 № 111, розслідування має встановити: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії або бездіяльність військовослужбовця, який вчинив правопорушення; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій, які було порушено; ступінь провини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму провини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Пунктом 25 цієї Інструкції передбачено, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування начальник (командир) проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення.

У виняткових випадках Голова Державної прикордонної служби України або його заступники можуть доручати проведення бесіди з військовослужбовцем директорам департаментів Адміністрації Держприкордонслужби або начальникам органів Держприкордонслужби України, які є прямими начальниками цього військовослужбовця, а начальники регіональних управлінь - підпорядкованим їм начальникам органів Держприкордонслужби України, які є прямими начальниками цього військовослужбовця.

Під час бесіди до військовослужбовця доводяться суть учиненого ним порушення, які вимоги законів чи інших нормативно-правових актів та керівних документів або посадових інструкцій він порушив.

За результатами бесіди оформляється аркуш бесіди із зазначенням дати її проведення, а також заперечень, заяв та клопотань особи, стосовно якої проведено службове розслідування. Він підписується особою, яка проводила бесіду, присутніми посадовими особами та військовослужбовцем, з яким проводилась бесіда.

Аркуш бесіди долучається до матеріалів розслідування.

Разом з тим, матеріали службового розслідування, як і матеріали адміністративної справи не містять аркуша бесіди з ОСОБА_1 .

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення за вчинення проступку мають враховуватись його тяжкість, обставини, за яких вони вчинені, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації.

У розглядуваному випадку до позивача було застосовано крайній вид дисциплінарного впливу без врахування обставин, які передбачені абз. 2 ст. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ при застосуванні дисциплінарного стягнення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідачами у справі порушено порядок притягнення особи до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача із займаної посади, а також не доведено вину ОСОБА_1 у вчиненні дій чи невиконанні обов`язків, які призвели до вказаних у службовому розслідуванні наслідків та перебуванні їх у причинному зв`язку.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не повно встановив та дослідив усі обставини, що мали істотне значення для правильного розгляду та вирішення справи.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15 серпня 2016 року №400-аг "Про результати службового розслідування" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та наказ голови Державної прикордонної служби України від 06 вересня 2016 року №881-ос "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас за пунктом "е" частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" є протиправними та підлягають скасуванню, як і наказ Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України від 10 грудня 2016 року №669-ос "По особовому складу" про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та усіх видів забезпечення, який є похідним від наказу про звільнення позивача із займаної посади.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити позовну вимогу про поновлення ОСОБА_1 на посаді, яку він обіймав на момент звільнення - посаді старшого офіцера з оперативного застосування органів та підрозділів оперативного відділу штабу Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України з дати незаконного звільнення.

Що стосується позовної вимоги про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, то колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи, що суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, наказ про звільнення позивача з військової служби, вказана вимога також підлягає задоволенню, однак, виходячи із матеріалів адміністративної справи, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання Адміністрацію Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частинами 2, 3 даної статті встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У постанові пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року із змінами, вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи, що позивач не зазначив у чому саме полягає моральна шкода, з яких міркувань він виходив при визначенні розміру, а також якими доказами він підтверджує ці обставини, колегія суддів вважає правомірною відмову суду першої інстанції у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене з урахуванням обставин справи та норм чинного законодавства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду всім обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до помилкового висновку, у зв`язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15 серпня 2016 року № 400-аг "Про результати службового розслідування" в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності відповідно до п. "є" статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Визнати протиправним та скасувати наказ голови Державної прикордонної служби України "По особовому складу" від 06 вересня 2016 року № 881-ос в частині звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас за пунктом "е" частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Визнати протиправним та скасувати наказ Західного регіонального управління по особовому складу за № 669-ос від 10 грудня 2016 року "Про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та усіх видів забезпечення".

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого офіцера з оперативного застосування органів та підрозділів оперативного відділу штабу Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України з 06 вересня 2016 року.

Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 08 червня 2017 року.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.