Справа № 759/4136/17
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №759/4136/17 Головуючий у 1-й інстанції: Шум Л.М. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

06 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ганечко О.М.,

суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Правобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві про: визнання протиправними дій щодо обчислення пенсії ОСОБА_2, беручи за основу для обчислення пенсії показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік; зобов'язання призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до статей 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», взявши за основу для призначення пенсії показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передували призначенню пенсії, починаючи з 01.05.2014.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2017 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Правобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо обчислення пенсії ОСОБА_2, беручи за основу для призначення пенсії показник середньої заробітної плати на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 року.

Зобов'язано Правобережне об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії відповідно до ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме, взявши за основу для перерахунку пенсії показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передували призначенню пенсії, починаючи з 01.05.2014 р.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, апелянтом було подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справа розглянута відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом ІІ групи загального захворювання довічно, та отримує пенсію по інвалідності (а.с.12). З 01.05.2014 позивач перебуває на обліку відповідача, та отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до розпорядження Територіальної Каси Соціального страхування сектору Ришкань від 17.03.2013 про зняття з обліку у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання до України з 01.05.2014, та листа Національної Каси Соціального Страхування Республіки Молдова від 02.07.2014 р. про зняття з обліку, позивач отримував пенсію по інвалідності в Республіці Молдова по 30.04.2014.

Приписами ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі Угоди між Урядом України та урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, яку ратифіковано Україною 29.10.1996, позивачу проведено розрахунок пенсії.

Відповідно до листа відповідача від 14.12.2016, розмір пенсії позивача розраховано із заробітної плати за період з 01.10.1981 по 31.03.1984, з 20.07.1987 по 31.12.1989, із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2007 (а.с .10).

Водночас, згідно з ст..5 Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Молдова про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення, ратифіковану 29.10.1996, пенсійне забезпечення громадян України і громадян Республіки Молдова та членів їх сімей здійснюється по законодавству тієї держави, на території якої вони постійно проживають. При переселенні пенсіонера з території однієї держави на територію іншої держави на постійне місце проживання виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється у відповідності із законодавством кожної з держав. За новим місцем проживання пенсіонера пенсія призначається із місяця, наступного за місяцем припинення виплати за попереднім місцем проживання, але не більше ніж за шість місяців до місяця прописки або отримання виду на проживання.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в даному випадку має місце саме призначення пенсії за законодавством тієї країни, до якої переселився громадянин.

Відповідно до ст. 9 Угоди, для громадян однієї держави, які після переселення на територію іншої держави не працювали, або не відповідають умовам частини 1 цієї статті, розмір пенсії обчислюється із середньої зарплати працівника відповідної професії і кваліфікації, який зайнятий аналогічною діяльністю на час призначення пенсії тією державою, на територію якої переселились. У разі неможливості визначення середнього заробітку у вищенаведеному порядку розмір пенсії обчислюється із середньої заробітної плати, яка склалась на час призначення пенсії на території тієї держави, куди переселився громадянин.

Положеннями ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, та зазначає, що при обчисленні пенсії по інвалідності ОСОБА_2 відповідач мав застосувати середню заробітну плату у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення, а саме, з 01.05.2014, а тому позовні вимоги в частині є обґрунтованими та правомірно задоволені судом першої інстанції шляхом визнання дій відповідача протиправними щодо обчислення пенсії позивачу, беручи за основу показник середньої заробітної плати за 2007 рік, та зобов'язання призначити пенсію, взявши за основу показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, всупереч вимог ч.2 ст.71 КАС України, не надав до суду належних доказів правомірності своїх дій та вимог.

Судова колегія апеляційної інстанції не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального права, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, та вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, яким надана правильна правова оцінка на підставі законодавства, яке врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені у постанові від 13.04.2017, та не можуть бути підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.200 КАС України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили згідно ст.254 КАС України, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст.212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.