Справа № 2-а-4248/11
Суддя: Ліпчанський С. М.
Дата ухвалення: 2012-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-4248-11
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2011 року м. Мар`їнка

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Ліпчанського С.М.

при секретарі: Бахтіяровій Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду в Марїнському районі Донецької області про визнання дій протиправними, зобовязання виплатити грошову допомогу у відповідності до Закону України Про державну службу-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Марїнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить: визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів протиправними; зобовзати відповідача нарахувати та виплатити їй суму грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу.

ОСОБА_1 позивачка по даній цивільній справі, тривалий час працювала на посадах державного службовця, у тому числі з листопада 2001 року в УПФ Марїнському районі. На підставі наказу відповідача від 21 вересня 2011 року № 47-о позивачку було звільнено з посади головного спеціаліста відділу пенсійного забезпечення згідно з пунктом 2 статті 40 Кодексу про працю України, у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоровя, що підтверджується довідкою Лікарської Консультативної комісії № 1890 від 08 червня 2011 року. З 23 вересня 2011 року позивачка перебувала на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком згідно до ЗУ Про державну службу. При звільненні позивачці були сплачені розрахункові, а також сплачено вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати. Але, при звільненні позивачці не була виплачена грошова допомога у відповідності до вимог ч. 13 статті 37 Закону України Про державну службу. 03 листопада 2011 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про виплату їй грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів згідно зі статтею 37 Закону України Про державну службу. Листом від 14 листопада 2011 року № 15459/05 позивачці було повідомлено про те, що підставою для звільнення за пунктом 2 статті 40 Кодексу законів про працю України не є вихід на пенсію, підстав для виплати їй грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів не має. Позивачка вважає, що дії відповідача щодо відмови їй у виплаті при звільненні грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів при виході на пенсію як державному службовцю є протиправними, порушує право на соціальні гарантії, які встановлені статтею 37 Закону України Про державну службу, а саме право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів у разі виходу на пенсію.

У судовому засіданні представник позивачки за договором № 18/11 про надання юридичних послуг від 18 листопада 2011 року ОСОБА_2 та сама позивачка свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, суду надав заперечення на адміністративний позов та просив праву розглянути у його відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (адміністративна справа) це публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Визначення поняття субєкт владних повноваженьнаведено у пункті 7 частини першої статті 3 КАС України, відповідно до якого це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Таким чином даний спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні встановлено, що тривалий час працювала на посадах державного службовця, у тому числі з листопада 2001 року в УПФ Марїнському районі. На підставі наказу відповідача від 21 вересня 2011 року № 47-о позивачку було звільнено з посади головного спеціаліста відділу пенсійного забезпечення згідно з пунктом 2 статті 40 Кодексу про працю України, у звязку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоровя, що підтверджується довідкою Лікарської Консультативної комісії № 1890 від 08 червня 2011 року. З 23 вересня 2011 року позивачка перебувала на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком згідно до ЗУ Про державну службу. При звільненні позивачці були сплачені розрахункові, а також сплачено вихідну допомогу в розмірі середньомісячної заробітної плати. Але, при звільненні позивачці не була виплачена грошова допомога у відповідності до вимог ч. 13 статті 37 Закону України Про державну службу. 03 листопада 2011 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про виплату їй грошову допомогу в розмірі 10 місячних посадових окладів згідно зі статтею 37 Закону України Про державну службу. Листом від 14 листопада 2011 року № 15459/05 позивачці було повідомлено про те, що підставою для звільнення за пунктом 2 статті 40 Кодексу законів про працю України не є вихід на пенсію, підстав для виплати їй грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів не має. Позивачка вважає, що дії відповідача щодо відмови їй у виплаті при звільненні грошової допомоги у розмірі 10 посадових окладів при виході на пенсію як державному службовцю є протиправними, порушує право на соціальні гарантії, які встановлені статтею 37 Закону України Про державну службу, а саме право на отримання грошової допомоги в розмірі 10 посадових окладів у разі виходу на пенсію.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, в частині визнання незаконними дії управління пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області щодо відмови в перерахунку пенсії суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про державну службувстановлено, що державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. Таким чином, статус державних службовців мають особи, які, здійснюючи професійну діяльність, займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Частиною 1 статті 2 вказаного Закону визначено, що посадою є визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень. Виходячи з змісту статті 30 Закону України Про державну службу, підставами для припинення державної служби є, зокрема, загальні підстави, передбачені Кодексом законів про працю України. Відповідно до частини 1 статті 30 закону України Про державну службу,крім загальних підстав. Передбачених Кодексом законів про працю України, державна служба припиняється у разі: 1) порушенням умов реалізації права на державну службу (стаття 4 цього Закону); 2) недоотримання повязаних із проходженням державної служби вимог, передбачених статтею 16 цього Закону; 3) досягнення державним службовцем граничного віку проходження державної служби; 4) відставки державних службовців, які займають посади першої або другої категорії (стаття 31 цього Закону) ; 5) виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню державного службовця на державній службі (стаття 12 цього Закону); 6) відмови державного службовця від прийняття або порушення Присяги, передбаченої статті 17 цього Закону; 7) неподання або подання державним службовцем неправдивих відомостей щодо його доходів, передбачених статтею 13 цього Закону. Згідно до статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативами працівника (статті 38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40,41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Разом з тим, згідно зі статтею 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. З аналізу норми статті 36 Кодексу законів про працю України, статті 30 Закону України Про державну службувбачається, що не має такої окремої підстави припинення трудового договору та державної служби, як вихід особи на пенсію. Відповідно до частини 13 статті 37 Закону України Про державну службу, державним службовцям у разі виходу на пенсію при наявності стажу державної служби не менше 10 років виплачується грошова допомога в розмірі 10 місячних окладів. Виходячи із змісту вказаної норми, умовами виплати грошової допомоги в розмірі 10 місячних окладів є наявність у особи статусу державного службовця, факт виходу на пенсію та наявність стажу державної служби не менше 10 років. На підставі статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 161, 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління пенсійного фонду в Марїнському районі Донецької області про визнання дій протиправними, зобовязання виплатити грошову допомогу у відповідності до Закону України Про державну службузадовольнити.

Визнати дії управління пенсійного фонду в Марїнському районі Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів протиправними.

Зобовзати управління пенсійного фонду в Марїнському районі Донецької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя

03.01.2012