Справа № 755/17493/16-а
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Гончарук В.П.
Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Тищенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації на постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 09 лютого 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні статусу інваліда війни та зобов'язання надати такий статус.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 р. позов задоволено частково: визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_3 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни - неправомірними. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, Управління подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач не належить до осіб на яких поширюються вимоги п. 9 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач працював з 01 травня 1986 року по 11 жовтня 1993 року на проммайданчику Чорнобильської АЕС, виконував хімзахисті роботи цехів першого, другого та третього енергоблоків - ХОЯТ, головний корпус 1-2 черги. Має Низку хвороб пов'язаних з наслідками аварії на Чорнобильські АЕС.(а.с. 8-9, 10-12).

11.06.2004 року ОСОБА_3 було видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія НОМЕР_1 (а.с.16).

Позивач звернувся до відповідача з заявою про встановлення статусу інваліда війни.

Листом Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.11.2016 року, позивачу було повідомлено, що однією із вимог щодо встановлення статусу інваліда війни є документальне підтвердження факту залучення особи до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС При цьому, у зв'язку з тим, що надані ним документи, не містять розпорядчих документів про залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, вирішити позитивно питання встановлення йому статусу інваліда війни згідно п. 9 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», немає підстав.(а.с. 5-6).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені і знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи, і не є спірними.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Отже, підставами для надання особі статусу інваліда війни є наявність двох складових умов:

1) особа повинна бути залучена до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС;

2) такій особі повинен бути встановлений статус особи, яка стала інвалідом внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про Цивільну оборону України" силами цивільної оборони є її війська, спеціалізовані та невоєнізовані формування.

Згідно ст. 11 Закону України "Про Цивільну оборону України" невоєнізовані формування цивільної оборони створюються в областях, районах, містах Києві та Севастополі, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 12 Закону України Закону України "Про Цивільну оборону України" для забезпечення заходів з цивільної оборони, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій та проведення спеціальних робіт у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади, місцевих державних адміністраціях, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності і підпорядкування створюються спеціалізовані служби цивільної оборони: енергетики, захисту сільськогосподарських тварин і рослин, інженерні, комунально-технічні, матеріального забезпечення, медичні, оповіщення і зв'язку, протипожежні, торгівлі і харчування, технічні, транспортного забезпечення та інші. Для проведення евакуаційних заходів в умовах надзвичайних ситуацій на базі місцевих державних адміністрацій створюються евакуаційні комісії.

У ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь формування, що створювалися в іншому порядку ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялися у райони виконання робіт згідно розпорядження керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Відповідно до матеріалів справи з 01 травня 1986 року по 11 жовтня 1993 року на проммайданчику Чорнобильської АЕС, виконував хімзахисті роботи цехів першого, другого та третього енергоблоків - ХОЯТ, головний корпус 1-2 черги.

Проте, зазначені документи не містять жодних записів про те, що такі роботи виконувались позивачем у складі формувань Цивільної оборони. Позивачем ані відповідачу, ані суду не надано жодних доказів щодо створення відповідних формувань Цивільної оборони із залученням підприємства, де працював позивач.

За таких обставин, позивач не належить до осіб на яких поширюються вимоги п. 9 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і правовий статус позивача визначається Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому відмова Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації у встановленні позивачу статусу інваліда війни є правомірною.

Отже, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

При постановленні рішення враховувалася позиція Вищого адміністративного суду України, викладена в ухвалах від 27.12.2016 року у справі № 381/3588/16-а, від 03.03.2017 у справі № 740/4890/16-а.

Згідно з частиною 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що внаслідок порушення норм матеріального права, суд першої інстанції невірно вирішив справу за суттю вимог, тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Повний текст постанови виготовлено 06.06.2017 р.

Керуючись ч. 10 ст.183-2, 195 ч.1, ст.198 ч.1 п.3, ст.202 ч.1 п.4, ст.205 ч.2, ст. 207, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації на постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 09 лютого 2017 р., задовольнити.

Постанову Дніпровського районного суду м.Києва від 09 лютого 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними, скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання дій неправомірними, відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.