Справа № 817/459/17
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2017 р.Р і в н е 817/459/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 року №2371-13.

В обґрунтування позову зазначає, що є власником транспортного засобу BMW X5, 2015 року випуску, об'єм двигуна - 2993 куб.см. Вказує, що податкове повідомлення-рішення про нарахування йому транспортного податку в розмірі 25000,00грн. отримане в березні 2017 року. Зазначає, що рішенням Рівненської міської ради від 18.06.2015 №5253 встановлено на території міста Рівне податок на майно в частині транспортного податку з 1 січня 2016 року. Рішенням Рівненської міської ради №109 від 28.01.2016 внесено зміни в рішення Рівненської міської ради №5253 від 18.06.2015, а саме зазначено, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше 5 років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Це рішення набирає чинності з 1 січня 2016 року. Отже, до вступу в силу рішення Рівненської міської ради №5253 від 18.06.2015, рішенням Рівненської міської ради від 28.01.2016 №109 було внесено зміни, які вступили в силу з 1 січня 2016 року. З урахуванням норм Податкового кодексу України такий податок не може застосовуватись до кінця 2016 року, оскільки транспортний податок був встановлений вже в плановому періоді (2016 рік), а відтак буде обов'язковий з початку 2017 року (бюджетний період). З урахуванням ст. 3 Бюджетного кодексу України, 2016 - це плановий період, а 2017 - вже бюджетний період. Таким чином, нові податки не можуть бути визнані обов'язковими до сплати принаймі в 2016 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15.07.2015 рішення про встановлення таких податків і зборів. Крім того зазначає, що відповідачем не було враховано, що середньоринкова вартість легкового автомобіля є нижчою від визначеної пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач ОСОБА_2 податкова інспекція у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області позов не визнав, подав письмове заперечення (а.с.20-21). В обґрунтування заперечень зазначає, що позивач має у користуванні транспортний засіб BMW X5, 2015 року випуску. Таким чином, позивач є платником транспортного податку, а тому на виконання пп.267.6.1 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України було виставлено позивачу податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №2371-13 про нарахування транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000,00грн. Вказане податкове повідомлення-рішення прийнято у відповідності до вимог Податкового кодексу України та Методики визначення середньої ринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком, затвердженої постановою кабінету Міністрів України №66 від 18.02.2016. З огляду на викладене, відповідач вважає оскаржуване рішення правомірним, в задоволенні позову просив відмовити повністю за безпідставністю вимог.

В судове засідання відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, причини неможливості прибуття представника суду не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Судом не визнавалась обов'язкова участь представника відповідача в судовому засіданні. За таких обставин, відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Таким чином, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, розглянувши клопотання представника позивача, відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, суд перейшов до розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та письмове заперечення, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки BMW, модель X5, 2015 року випуску, об'єм двигуна - 2993 куб.см, ідентифікаційний номер (кузова) WBAKS410700H74321, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ317981 (а.с.9).

На виконання вимог пп.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення №2371-13 від 30.06.2016, яким ОСОБА_1 нараховано транспортний податок у сумі 25000,00 грн., податковий період - 2016 рік (а.с.11).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням та висновками податкового органу щодо необхідності сплати транспортного податку, позивач звернувся з позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі Податковий кодекс).

Законом України №71-VІІІ від 28.12.2014 Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи, який набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 Податкового кодексу викладено у новій редакції, якою запроваджено транспортний податок.

Відповідно до положень норм вказаної статті платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1п.267.2 ст. 267 Податкового кодексу.

Пунктом 267.4 статті 267 Податкового кодексу встановлено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пункту 267.5.1 статті 267 Податкового кодексу базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно з пунктом 267.6 статті 267 Податкового кодексу обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Транспортний податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (абзац а) підпункту 267.8.1.).

Законом України від 24.12.2015 №909-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році (далі - Закон № 909-VIII) внесені зміни до Податкового кодексу, зокрема щодо обєкту оподаткування транспортним податком, які набрали чинності з 01.01.2016.

Відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу (в редакції Закону №909-VIII) обєктом оподаткування визначено легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (підпункт 267.2.1 п. 267.2 статті 267 Податкового кодексу).

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 та підпункту 265.1.2 пункту 265.1 статті 265 Податкового кодексу транспортний податок є складовою податку на майно та відноситься до місцевих податків.

Відповідно до положень пункту 10.2 статті 10 Податкового кодексу місцеві ради обовязково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передую бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (пункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу).

Судом встановлено, що Рівненською міською радою 28.01.2016 прийнято рішення №109 Про внесення змін до рішення Рівненської міської ради від 18.06.2015 № 5253 Про встановлення податку на майно в частині транспортного податку, яким викладено у новій редакції Положення про транспортний податок (пункт 1) та встановлено, що це рішення набирає чинності з 01.01.2016 (пункт 2).

Відповідно до пункту 3.1 Положення про транспортний податок обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Таким чином, обєкт оподаткування транспортним податком приведено у відповідність до положень підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу в редакції Закону №909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016.

Основними засадами податкового законодавства є принципи, в яких визначено зміст і спрямованість правового регулювання податкових правовідносин.

Принципи, проголошені у статті 4 Податкового кодексу повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку так і на стадії застосування норм, якими визначений обовязок сплати податку.

Відповідно до підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обовязків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Принцип стабільності, закріплений у підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу, має на меті встановлення незмінних умов оподаткування, елементів податків протягом певного часу.

Згідно з вказаною нормою, зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Частиною 1 статті 3 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Таким чином, відповідно до положень підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу внесені Законом №909-VIII зміни щодо обєкту оподаткування транспортним податком, можуть застосовуватись лише у 2017 році.

Згідно з позицією Європейського суду у справі YvonnevanDuyn v. Home Office (Case 41/74 vanDuyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобовязання, взяті державою, навіть якщо такі зобовязання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу повязана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобовязань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Отже, якщо держава задекларувала певні правила поведінки при внесенні змін до порядку оподаткування (принцип стабільності податкового законодавства), то вона зобовязана вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

У спірних правовідносинах суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справах Серков проти України (заява №39766/05), Щокін проти України (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Вказаними рішеннями встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобовязань зі сплати податку.

Згідно з статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Враховуючи наведене, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами, що при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення суб'єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без зясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, чим порушено законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області від 30.06.2016 № 2371-13.

Судові витрати присуджуються на користь позивача відповідно до ч.1 ст.94 КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 30.06.2016 №2371-13.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'экта владних повноважень Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 640,00грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.