Справа № 2-а-101/11/1519
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2012 р.Справа № 2-а-101/11/1519

Категорія:10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Мазун І.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 22 грудня 2010 року звернувся у суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату основної пенсії та пенсії по інвалідності з 01.12.2009 року та в подальшому, як постраждалому внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії по ІІ групі інвалідності, відповідно до ст.ст. 49, 50, 54, ч. 3 ст. 67, ст. 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з урахуванням фактично здійснених виплат, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Також позивач просив поновити строк для звернення до адміністративного суду.

17.02.2011 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси позивачу поновлено строк на звернення до суду з даним позовом.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2011 року, прийнятою в скороченому провадженні, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано неправомірними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку призначеної ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії як інваліду ІІ групи з 01.12.2009 року відповідно до ст.ст. 49, 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру державної пенсії у 8 прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з 01.12.20009 року з урахуванням виплачених сум, що ним отримані. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси перерахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, спричинену здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 01.12.2009 року, з урахуванням сум, що ним отримані.

Не погодившись з таким рішенням Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси звернулось з апеляційною скаргою на зазначену постанову, просить її скасувати та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам чинного законодавства, є необґрунтованою, винесеною без правової оцінки обставин у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної із осіб, як беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та прирівняних до них осіб , на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як було встановлено, ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та йому встановлено ІІ групу інвалідності, про що свідчить копія посвідчення учасника особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи №108417 С та вкладкою №614846 ОСОБА_3 група інвалідності позивача підтверджується довідкою серії МСЕ №091154.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року №796-ХІІ (в редакції Закону №230/96-ВР від 06.06.1996 року з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно до вимог ст. 50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю інвалідам ІІ групи у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року №1058 встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 р від 22.05.2008 року, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», положення статті 67 розділу І, пунктів 24, 68, 1018, підпункту 7 пункту 19, пунктів 2022, 2434 підпунктів 16, 812 пункту 35, пунктів 36100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»та пункту 3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Враховуючи вищенаведені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необхідності застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року №796-ХІІ з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008.

Проте, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта стосовно неможливості передбачення порушення прав позивача у майбутньому та призначення йому пенсії довічно. Рішення суду не може прийматися як застереження від будь-яких порушень, а ухвалення рішення на майбутнє суперечить приписам винного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за період з 22.06.2010 року по день ухвалення судом рішення, тобто по 02.03.2011 року.

В звязку з цим оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки суд по суті правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 201; 205; 207; 254 КАС України суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси задовольнити частково, постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2011 року змінити.

Викласти третій та четвертий пункт резолютивної частини постанови в наступній редакції:

«Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси перерахувати та виплатити ОСОБА_2 пенсію в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком з 22.06.2010 року по 02.03.2011 року з урахуванням виплачених сум, що ним отримані.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси перерахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, спричинену здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком з 22.06.2010 року по 02.03.2011 року, з урахуванням сум, що ним отримані.»

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що брали участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький