Справа № 357/1119/17
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

26 травня 2017 року м. Київ К/800/17565/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:визнати протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у м.Білій Церкві Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у м. Білій Церкві Київської області призначити позивачу з 23 вересня 2016 року пенсію у зв'язку з втратою годувальника в розмірі 50 % пенсії померлого чоловіка ОСОБА_2 відповідно до ст.54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судами встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2, учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який за життя перебував на обліку у УПФУ у м.Білій Церкві та з 28.12.2000 р. отримував пенсію по 2 групі інвалідності, призначену у відповідності до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

ОСОБА_1 з 02.09.1999 р. перебуває на обліку в УПФУ у м.Білій Церкві і отримує пенсію за віком, призначену згідно Закону України "Прозагальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

16.08.2016 р позивач звернулася до пенсійного органу із заявою переведення її на інший вид пенсії - пенсію по втраті годувальника.

Вказана заява була викладена в довільній формі, а тому відповідач розглянув її в порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», та листом від 14.09.2016 роз'яснив порядок відповідного звернення.

23.09.2016 р. ОСОБА_1 звернулася до УПФУ у м. Білій Церкві із заявою що відповідала формі, визначеній Додатком № 4 до Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 р. про переведення її з пенсії за віком на пенсію в зв'язку з втратою годувальника після смерті чоловіка ОСОБА_2 До заявиї були додані документи, передбачені Порядком.

Рішенням УПФУ у м.Білій Церкві від 03.10.2016 р. за № 17231/03 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника із врахуванням довідки про заробітну плату № 24 від 27.12.2000 відповідно до ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв'язку з тим, що за результатами перевірки було встановлено, що первинні документи, які слугували підставою для видачі померлому ОСОБА_2 Білоцерківською райспоживспілкою довідки № 24 від 27.12.2000 р. про заробітну плату за роботу в м. Чорнобилі у 1986 році відсутні.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суди виходили з того, що оскаржувана відмова відповідача є протиправною.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновком судів попередніх інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатним членом сім`ї може бути дружина (частина 2 статті 36 цього Закону).

Згідно частини 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» такими, що перебували на утриманні померлого годувальника вважаються не тільки ті, яких повністю утримували, але й ті, які одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинної на дату звернення з завою про переведення на пенсію по втраті годувальника) визначено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року N 1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, за приписами п.11 якого мінімальний розмір пенсії для непрацездатних членів сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні становить:на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії по інвалідності померлого годувальника.

Судами встановлено, що померлий чоловік позивача отримував пенсію по інвалідності по день смерті, виходячи із розміру заробітної плати, вказаної у довідці № 24, виданої Білоцерківською райспоживспілкою 27.12.2000 р., про заробітну плату за роботу в м.Чорнобилі у серпні 1986 року.

Позивач має право на отримання пенсії по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків пенсії по інвалідності, яку за життя одержував ОСОБА_2, а саме виходячи із розміру заробітної плати, вказаної у довідці № 24, виданій Білоцерківською райспоживспілкою 27.12.2000 р., про заробітну плату за роботу в м.Чорнобилі у серпні 1986 року.

Посилання відповідача на відсутність первинних документів, які підтверджували роботу померлого ОСОБА_2 в зоні відчуження та достовірність довідки про заробітну плату, на підставі якої йому була призначена пенсія, є безпідставними, оскільки повторне підтвердження права на пенсію померлих осіб нормами чинного законодавства не передбачено.

З огляду на викладене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті -пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя В.Ф. Мороз