Справа № 820/1587/17
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

01 червня 2017 р. № 820/1587/17

Харківський окружний адміністративний суд

в складі: головуючого - судді Білової О.В.

за участю секретаря судового засідання Ділбаряна А.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Анушкевич О.І., третіх осіб - Зубка В.В., Баннікова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Генеральний прокурор України Ю. Луценко, Військова прокуратура сил антитерористичної операції, Військова прокуратура Харківського гарнізону, про визнання незаконним наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Генеральної прокуратури України, в якому просить суд:

- визнати незаконним наказ Генерального прокурора України № 98-вк від 03.03.2017 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" та таким, що підлягає скасуванню;

- поновити юриста 1 класу ОСОБА_1 на роботі в органах прокуратури на посаді прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону з 09.03.2017;

- стягнути з Генеральної прокуратури України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09.03.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу в органах прокуратури України з вересня 2011 року, з 09.11.2015 по 09.03.2017 проходив службу у військовій прокуратурі Харківського гарнізону. Щодо позивача було проведено службове розслідування, за результатами якого Наказом Генерального прокурора України №98-вк від 03.03.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, неналежне виконання службових обов'язків, позивача звільнено з посади прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону та з органів прокуратури з позбавленням класного чину «юрист 1 класу», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 11.09.2015 №598к. Позивач вважає, що покарання у вигляді звільнення не відповідає ступеню його вини, також зазначає, що у спірному наказі не зазначено коли вчинено та коли виявлено проступок, а також посилається на те, що його було позбавлено можливості ознайомитися з висновками службового розслідування та оскаржити його.

Представником відповідача в ході судового розгляду справи були надані заперечення проти позову, в яких зазначено, що позовні вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на те, що в ході проведення службового розслідування щодо позивача була встановлена низка грубих порушень ОСОБА_1 вимог чинного законодавства при зміні публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях, які порочать звання прокурора, можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності.

Представниками третьої особи, Військової прокуратури сил антитерористичної операції, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, - надані письмові пояснення по справі, в яких вони просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на висновки службового розслідування, фактів притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності до звільнення через неналежне виконання ним своїх службових обов'язків.

Позивач, ОСОБА_1, в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Генеральної прокуратури України Анушкевич О.І. - в задоволенні адміністративного позову просила відмовити, посилаючись на обставини, викладені в запереченнях до позовної заяви.

Представники третьої особи - Військової прокуратури Харківського гарнізону Зубко В.В., Банніков С.В. - просили відмовити в задоволені позову, посилаючись на обставини, викладені у наданих поясненнях.

Третя особа, Генеральний прокурор України Ю. Луценко, та представник третьої особи, Військової прокуратури сил антитерористичної операції, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_1, проходив службу в органах прокуратури України з вересня 2011 року, з 09.11.2015 по 09.03.2017 проходив службу у військовій прокуратурі Харківського гарнізону на посаді прокурора прокуратури (наказ № 514-вк від 05.11.2015), що не заперечувалося сторонами по справі та третіми особами.

Рапортом від №24-929вих17 від 02.02.17 Військовий прокурор Харківського гарнізону ОСОБА_8 повідомив виконуючого обов'язки Військового прокурора сил антитерористичної операції ОСОБА_9, про те, що ОСОБА_1 самовільно змінював обвинувальні акти у кримінальних провадженнях №0000020, №0000005, без погодження з прокурором вищого рівня, у зв'язку з чим Військовий прокурор Харківського гарнізону ОСОБА_8 просив вирішити питання щодо призначення службової перевірки за наведеними фактами.

Наказом виконуючого обов'язки Військового прокурора сил антитерористичної операції ОСОБА_9 від 03.02.17 призначено службове розслідування (перевірка) щодо з'ясування обставин окремих порушень прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону юристом 1 класу ОСОБА_1 положень Кримінального процесуального кодексу України та наказів Генерального прокурора України під час підтримання публічного обвинувачення у суді у кримінальних провадженнях № 0000020 від 01.02.16, № 0000005 від 14.01.16, для проведення службового розслідування утворено комісію (а.с.95-97)

З наказом виконувача обов'язків військового прокурора сил антитерористичної операції № 13 від 03.02.2017 «Про призначення службового розслідування (перевірки)», виданим у м.Краматорськ, позивача ознайомлено під особистий підпис. (а.с.95-97)

Вказаним наказом визначено період проведення службового розслідування у строк до 02.03.2017, який фактично було дотримано, що відповідає вимогам ст. 12 Дисциплінарного статуту прокуратури України, п. 3.5 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 24.09.2014 № 104.

За результатами проведеного службового розслідування комісією складено висновок від 02.03.17 за результатами службового розслідування щодо з'ясування обставин порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України та наказів Генерального прокурора України прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_1 під час підтримання публічного обвинувачення у суді у кримінальних провадженнях №0000020 від 01.02.16, № 0000005 від 14.01.16, затверджений Військовим прокурором сил антитерористичної операції ОСОБА_10 03.03.17 (а.с.48-76).

Згідно висновків вказаного службового розслідування:

- факт невідповідності дій прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_1 положенням Закону під час підтримання публічного обвинувачення у суді у кримінальних провадженнях №0000020 від 01.02.2016, №0000005 від 14.01.2016 знайшов своє підтвердження;

- юрист 1 класу ОСОБА_1 допустив порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту прокуратури України, ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», Присяги працівника прокуратури, ст.ст. 4, 7, 10, 15 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, а також положень ст. 9, ч. 1 ст. 37, 98, ч. 9 ст. 100, ч. 1 ст. 341, 368 КПК України, п.п. 2.5, 21.1, 21.2, 21.3, 23, 23.1, 23.2 наказу Генерального прокурора України №4гн-2012 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», п.п. 4, 10, 21 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19 листопада 2012 року, п. 4.2 наказу військового прокурора сил антитерористичної операції № 12-2015 «Про порядок оперативного інформування Військової прокуратури сил антитерористичної операції про кримінальні правопорушення та події, а також про прийняті процесуальні рішення у кримінальних правопорушеннях», чим вчинив дисциплінарне правопорушення,

Також Висновком службового розслідування внесено, зокрема, пропозицію порушити клопотання перед Генеральним прокурором України про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів прокуратури з позбавленням класного чину.

Наказом Генерального прокурора України №98-вк від 03.03.17, прийнятим на підставі висновків службового розслідування від 02.03.17, за грубе порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, неналежне виконання службових обов'язків звільнити ОСОБА_1 з посади прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону та з органів прокуратури з позбавленням класного чину «юрист 1 класу», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 11.09.2015 № 598к. (а.с.9-10)

При вирішені справи по суті заявлених позовних вимог суд виходить з такого.

Позивач не погоджується з правомірністю наказу Генерального прокурора України №98-вк від 03.03.17, вважаючи, що покарання у вигляді звільнення з органів прокуратури не відповідає ступеню його вини, також зазначає, що у спірному наказі не зазначено, коли вчинено та коли виявлено проступок, а також посилається на те, що його було позбавлено можливості ознайомитися з висновками службового розслідування та оскаржити його.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про прокуратуру» діяльність прокуратури ґрунтується, зокрема, на засадах законності, справедливості, неупередженості та об'єктивності, неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов'язаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом. Прокурор зобов'язаний: 1) виявляти повагу до осіб під час здійснення своїх повноважень; 2) не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом; 3) діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 4) додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 49 Закону України «Про прокуратуру» на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури. Прокурор протягом одного року з дня накладення на нього дисциплінарного стягнення вважається таким, який притягувався до дисциплінарної відповідальності, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної ради України від 06.11.1991 № 1796-ХІІ, дисциплінарне стягнення застосовується протягом одного місяця з дня виявлення проступку, не враховуючи часу службової перевірки, тимчасової непрацездатності працівника та перебування його у відпустці, але не пізніше одного року з дня вчинення проступку. Строк проведення службової перевірки не може перевищувати двох місяців. У разі вчинення працівником діяння, не сумісного з перебуванням на роботі в органах прокуратури, його звільнення проводиться незалежно від часу вчинення проступку.

Відповідно до вимог ст. 4 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 28.11.12 №123, Професійна діяльність працівників прокуратури ґрунтується на принципах: - верховенства права та законності; - поваги до прав і свобод людини і громадянина; - незалежності та самостійності; - політичної неупередженості та нейтральності; - толерантності; - рівності перед законом, презумпції невинуватості; - справедливості та об'єктивності; - професійної честі і гідності, формування довіри до прокуратури; - конфіденційності; - прозорості службової діяльності; - утримання від виконання незаконних рішень чи доручень; - недопущення конфлікту інтересів; - компетентності та професіоналізму; - зразковості поведінки та дисциплінованості.

Згідно з вимогами ч. 1, 2 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов'язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов'язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 341 КПК України якщо в результаті судового розгляду прокурор, крім випадку, коли ним є Генеральний прокурор, дійде переконання, що необхідно відмовитися від підтримання державного обвинувачення, змінити його, висунути додаткове обвинувачення або розпочати провадження щодо юридичної особи, він повинен погодити відповідні процесуальні документи з прокурором вищого рівня. Суд за клопотанням прокурора відкладає судове засідання та надає прокурору час для складення та погодження відповідних процесуальних документів.

Відповідно до п.п. 2.5, 21.1, 21.2, 21.3, 23, 23.1, 23.2 наказу Генерального прокурора України від 19.12.2012 № 4гн «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», членам групи перед прийняттям процесуальних рішень доповідати про них старшому прокурору групи, рішення якого є остаточним. За результатами судового розгляду давати належну правову оцінку як тим обставинам, що викривають, так і тим, що виправдовують обвинуваченого. У разі встановлення за результатами судового розгляду підстав для відмови від підтримання державного обвинувачення, зміни обвинувачення або висунення додаткового обвинувачення погоджувати відповідні процесуальні документи з керівником органу прокуратури, а в разі підтримання державного обвинувачення останнім - із прокурором вищого рівня. При зміні обвинувачення погоджувати новий обвинувальний акт, при висуненні додаткового обвинувачення вмотивовано клопотати про розгляд додаткового обвинувачення в одному провадженні з первісним обвинуваченням, при відмові від обвинувачення виносити відповідну мотивовану постанову. У разі здійснення повноважень у судовому розгляді групою прокурорів зазначені вище процесуальні документи підписувати старшому прокурору такої групи. Не пізніше наступного дня після прийняття судового рішення надавати керівнику прокуратури довідку про результати судового розгляду для узгодження питання щодо необхідності оскарження судового рішення. У довідці зазначати відомості про позицію прокурора щодо повернення судом обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, можливості укладення угоди, закриття провадження, звільнення особи від кримінальної відповідальності, зміну, висунення додаткового або відмову від обвинувачення, позицію у судових дебатах, а також дані про постановлену судом ухвалу або ухвалений вирок з висновком про законність судового рішення та про наявність підстав для його оскарження. Довідку з висновком керівника прокуратури про законність судового рішення та з його копією поштою і електронним зв'язком у триденний строк після прийняття направляти до підрозділів, які здійснюють нагляд за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратур вищого рівня (у тому числі спеціалізованих).

Відповідно до п.п. 4, 4.1, 8 наказу військового прокурора сил антитерористичної операції від 5 жовтня 2015 року № 12 військового прокурора сил антитерористичної операції «Про порядок оперативного інформування Військової прокуратури сил антитерористичної операції про кримінальні правопорушення та події, а також про прийняті процесуальні рішення у кримінальних провадженнях» Військовим прокурорам гарнізонів упродовж трьох діб повідомляти Військової прокуратури сил антитерористичної операції про хід та результати судового розгляду письмово та електронною поштою з відображенням відомостей та наданням копій процесуальних документів, у т.ч. обвинувального акту зі зміненим обвинуваченням, довідки про результати судового розгляду (з висновком державного обвинувача та керівника прокуратури про законність рішення суду).

Відповідно до п. 22 наказу Генерального прокурора України від 19.12.2012 № 4гн «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», готуючись до судових дебатів, складати письмові промови або їх тези, у яких викладати міркування щодо обсягу доведеного обвинувачення, оцінки доказів, застосування кримінального закону, призначення покарання та вирішення інших питань, передбачених статтею 368 Кримінального процесуального кодексу України.

Як визначено ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171 - 174 цього Кодексу. При цьому: гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Пунктами 4, 10, 21 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104, речові докази, крім тих, що повернуті власнику або передані йому на відповідальне зберігання, реалізовані, знищені, технологічно перероблені, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку. Якщо через громіздкість чи з інших причин речові докази не можуть бути передані суду, вони зберігаються в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку, до набрання законної сили судовим рішенням, яким закінчується кримінальне провадження або вирішується спір про їх належність у порядку цивільного судочинства. Взяття на облік речових доказів проводиться не пізніше наступного дня після їх вилучення (отримання) шляхом внесення відповідного запису до книги обліку. У разі коли облік речових доказів у книзі обліку не може бути проведений своєчасно з об'єктивних причин (значна віддаленість місця вилучення (отримання) речових доказів від місцезнаходження органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ тощо), такий облік повинен проводитися в день їх фактичної доставки. Якщо день, в який повинен бути проведений облік речових доказів, припадає на святковий або інший неробочий день, їх облік проводиться у перший після нього робочий день. Речові докази у вигляді готівки у національній валюті України або іноземній валюті передаються для зберігання уповноваженому банку, що обслуговує орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ (далі - уповноважений банк). У разі коли готівка у національній валюті України чи іноземній валюті не містить слідів кримінального правопорушення, валютні кошти зараховуються на спеціально визначені для цієї мети депозитні рахунки (далі - депозитний рахунок) уповноваженого банку.

Відповідно до п.п. 11, 22 наказу військового прокурора Харківського гарнізону від 10.08.2016 №32 «Про розподіл службових обов'язків між прокурорсько-слідчими працівниками військової прокуратури Харківського гарнізону» на прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_1 покладено службові обов'язки за дорученням керівника прокуратури здійснювати процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та підтримувати державне обвинувачення в суді у кримінальних провадженнях, досудове розслідування у яких здійснюється слідчими прокуратури. Прокурор військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_1, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, зобов'язаний безумовно реагувати на виявлені порушення закону, уживати заходів до покращення якості досудового розслідування.

В ході службового розслідування було встановлено, що через непрофесійні дії ОСОБА_1, які суперечать вищевказаним вимогам КПК України, речові докази у кримінальних провадженнях № 0000020 та № 0000005, а саме 40 тис. грн.. вилучених у обвинуваченого ОСОБА_11 та 1100 дол. США вилучених у обвинуваченого ОСОБА_12, ОСОБА_1 втрачено. Вказане підтверджується відсутністю в матеріалах кримінальних проваджень №0000020 та №0000005 та відповідних наглядових проваджень будь-яких документів, які підтверджують повернення зазначених грошових коштів їх власникам, а також відповідним запитом Управління Служби безпеки України в Харківській області від 12.02.2017 за вихідним №70/14-1736 на адресу військового прокурора Харківського гарнізону з проханням повернути 40000 гривень, які згідно санкції Голови Служби безпеки України виділялись фінансовим відділом зазначеного управління для документування протиправної діяльності ОСОБА_11 Тим самим, ОСОБА_1 штучно створено умови для привласнення або викрадення грошових коштів і, як наслідок. Військовою прокуратурою сил антитерористичної операції розпочато кримінальне провадження за ст.. 191 КК України.

Також в ході службового розслідування було встановлено, що всупереч вимогам ст.ст. 37, 368 КПК України, п.п. 2.5, 22, 23-23.2 наказу Генерального прокурора України від 19.12.2012 № 4гн, виявляючи свою некомпетентність та непрофесійність, піддавши сумнівам свою неупередженість та принциповість, без відома старшою групи прокурорів та керівника військової прокуратури гарнізону, прокурор Макогон Д.О. змінив державне обвинувачення у вказаних кримінальних провадженнях, не зорієнтував суд на вирішення питань щодо долі речових доказів та стягнення розміру витрат на залучення експерта. Крім того, після прийняття судового рішення керівнику прокуратури ОСОБА_1 не доповів та не надав довідку про результати судового розгляду для узгодження питання щодо необхідності оскарження судового рішення. Як наслідок, довідку з висновком керівника прокуратури про законність судового рішення до військової прокуратури сил антитерористичної операції не направлено.

Приписами п. 9.2.4 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 103 від 24.02.2016, встановлено, що наказ - це правовий акт (розпорядчий документ), що видається керівником прокуратури або його заступниками на підставі законів та для їх виконання. У наказах викладаються питання з основної діяльності органів прокуратури або окремих її напрямів, а також адміністративно-господарські та кадрові питання (накази з особового складу). Текст наказу складається, як правило, з констатуючої та розпорядчої частин і друкується на бланках встановленого зразка (додаток 29*). Констатуючої частини може не бути, якщо дії, запропоновані до виконання, не потребують жодних роз'яснень. У наказах із різних питань констатуючої частини теж може не бути. У цьому випадку текст наказу складається з параграфів (пунктів). Якщо наказ видається на підставі закону, іншого правового акта або документа прокуратури вищого рівня, у констатуючій частині наводиться його повна назва, дата, номер і заголовок. Розпорядча частина відокремлюється від констатуючої словом "наказую" з двокрапкою, яке пишеться з нового рядка великими літерами.

В констатуючій частині наказу Генерального прокурора України № 98 від 03.03.2017 з посиланням на результати проведеного службового розслідування викладені обставини неналежного виконання прокурором прокуратури Харківського гарнізону юристом 1 класу ОСОБА_1 службових обов'язків, а саме: грубе порушення вимог ст. 341 КПК України, без погодження відповідних процесуальних документів з прокурором вищого рівня, безпідставне змінення публічного обвинувачення у кримінальному провадженні № 50000020 з ч. 3 ст. 368 на ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, а у кримінальному провадженні № 0000005- з ч. 3 ст. 368 КК України на ч. 1 ст. 368 КК України, незорієнтування суду на вирішення питань щодо долі речових доказів та стягнення розміру витрат на залучення експерта, не забезпечення належного обліку та збереження речових доказів, внаслідок чого втрачено грошові кошти в сумі понад 40 тис. грн. У спірному наказі кваліфіковано дії ОСОБА_1 як порушення вимог ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», ст. 5 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, які зобов'язують кожного працівника прокуратури діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, дотримуватися правил прокурорської етики, та зроблено висновок, що вчинені позивачем дії порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у чесності та непідкупності органів прокуратури, через що вчинене ОСОБА_1 діяння несумісне з подальшим перебуванням на роботі в органах прокуратури.

Отже, спірний наказ містить викладення обставин неналежного виконання позивачем його службових обов'язків, посилання на нормативно-правові акти, які порушені позивачем, фактичні та нормативні підстави його прийняття. Також з тексту наказу Генерального прокурора України № 98 від 03.03.2017 вбачається, що він прийнятий на підставі проведеного службового розслідування, висновок якого містить інформацію про дати вчинення та виявлення порушень ОСОБА_1 своїх службових обов'язків.

Таким чином, за результатами судового розгляду встановлено відповідність форми та змісту спірного наказу про звільнення позивача вимогам діючого законодавства.

Отже, посилання позивача на те, що наказ Генерального прокурора України № 98 від 03.03.2017 не містить інформації щодо того, коли вчинено проступок та коли виявлено такий проступок, не приймається судом в якості належного обґрунтування заявленого ним позову.

Щодо посилання позивача на те, що покарання у вигляді звільнення не відповідає ступеню його вини, судом встановлено таке.

Виданню Генеральною прокуратурою України наказу № 98-вк від 03.03.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та звільнення з посади ОСОБА_1 передувало притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності за допущені порушення під час виконання службових обов'язків.

Так, рішенням оперативної наради від 27.01.2017 визнано, що прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_1 неналежним чином виконуються службові обов'язки та не вживаються усі наявні заходи щодо підвищення ефективності прокурорсько-слідчої діяльності.(а.с.133-137)

На підставі ст.ст. 11, 43 Закону України «Про прокуратуру», ст. 8, п. 1 ч. 1 ст. 9, ст. 11 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховною Радою України 06.11.1991, наказом військового прокурора сил антитерористичної операції № 9 від 28.01.2017 прокурору військової прокуратури Харківського гарнізону юристу 1 класу ОСОБА_1 оголошено догану. (а.с.138-139)

Крім того, на підставі наказу виконувача обов'язків військового прокурора сил антитерористичної операції № 10 у період з 28.01.2017 по 25.02.2017 комісією Військової прокуратури сил антитерористичної операції проведено службове розслідування (перевірку) щодо з'ясування обставин участі 23.12.2016 прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_1 в знятті арешту з речових доказів у кримінальному провадженні № 0002193 від 21.07.2016, їх відповідності положенням Закону (а.с.140-142).

За висновками службового розслідування (перевіркою) від 25.02.2017 достовірно підтверджено невідповідність дій ОСОБА_1 положенням Закону, а саме: вимогам ст. 4 Дисциплінарного статуту прокуратури України, ст. 19 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 4, 7, 10, 15 Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, Присяги працівника прокуратури, ст. 9, ч. 1 ст. 37, ч. 9 ст. 100 КПК України, а також п.п. 2.5, 8.5 наказу Генерального прокурора України від № 4гн-2012, п.п. 4, 21 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, п.п. 2.3, 2.8, 3.12.1, 7.4 Інструкції з діловодства в органах прокуратури України.(а.с.143-168)

Наказом військового прокурора сил антитерористичної операції № 31 від 25.02.2017 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» прокурору військової прокуратури Харківського гарнізону юристу 1 класу ОСОБА_1 оголошено догану.(а.с.169-171)

Отже, судом встановлено, що наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення позивача прийнятий після того, як позивача двічі було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани протягом січня 2017 року - березня 2017 року, які не були зняті. Будь-яких обставин, що пом'якшують відповідальність ОСОБА_1, як в ході службового розслідування, так і під час розгляду справи в суді не було встановлено. Обставини допущених позивачем порушень службових обов'язків при підтриманні державного обвинувачення, встановлені в ході службового розслідування, жодним чином не спростовані ОСОБА_1 як при наданні пояснень в ході службового розслідування, так і під час розгляду справи в суді.

Так, під час проведення службового розслідування прокурор військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_1, пояснив, що він здійснював процесуальне керівництво та підтримував державне (публічне) обвинувачення у кримінальних провадженнях №0000020 від 01.02.2016 за обвинуваченням ОСОБА_11 та №0000005 від 14.01.2016 за обвинуваченням ОСОБА_12, так як входив до складу групи прокурорів. З якої причини в матеріалах кримінального провадження не було постанови про визнання тимчасово вилучених речей та документів речовими доказами йому, ОСОБА_1, не відомо. Статус вилучених речей та документів так і залишився тимчасово вилученими. Грошові кошти ОСОБА_1 були нібито повернуті представникам Управління Служби безпеки України в Харківській області. З приводу обставин зміни державного обвинувачення у вказаних кримінальних провадженнях, виконання підпису від імені військового прокурора Харківського гарнізону, постановки відтиску гербової печатки у відповідних процесуальних документах прокурор військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, користуючись положеннями ст. 63 Конституції України.

Також судом встановлено, що військовою прокуратурою сил антитерористичної операції 22.02.2017 внесено відомості до ЄРДР за № 0000033 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, за фактом вчинення ОСОБА_1 шляхом зловживання службовим становищем, привласнення чужого майна - речових доказів у кримінальних провадженнях № 0000079 від 13.06.2016, № 0000020 від 01.02.2016 та № 0000005 від 14.01.2016, а саме грошових коштів у сумі 100000 грн та 3950 доларів США.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення позивача з органів прокуратури з позбавленням класного чину, є цілком пропорційним.

Щодо посилання позивача на позбавлення його можливості ознайомитися з висновками службового розслідування, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 10.7 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генерального прокурора України від 24 вересня 2014 року № 104, не пізніше наступного робочого дня після затвердження висновку службового розслідування (перевірки) про його завершення повідомляється особа, стосовно якої воно проведено.

Відповідно до п. 11.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, за результатами службового розслідування (перевірки) працівники прокуратури можуть бути притягнуті до встановленої законом відповідальності, у тому числі з урахуванням пропозицій, викладених у висновку службового розслідування (перевірки).

Згідно з п. 11.2 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України, дисциплінарне стягнення за результатами службового розслідування (перевірки) застосовується відповідно до вимог та у строки, передбачені Дисциплінарним статутом прокуратури України, але не пізніше одного місяця з дня затвердження висновку. У цей строк не враховується час тимчасової непрацездатності працівника, щодо якого воно проводилося, та перебування його у відпустці.

Судом встановлено, з пояснень позивача та представників третьої особи, Військової прокуратури Харківського гарнізону Зубка В.В., Баннікова С.В., що 06.03.17 про завершення службового розслідування позивача було повідомлено телефоном, також позивача 09.03.2017 було ознайомлено з листом заступника військового прокурора сил АТО І.ОСОБА_13 від 06.03.17 №03-41 вих. 17, яким позивача проінформовано про те, що комісією військової прокуратури сил антитерористичної операції завершено службове розслідування за фактом порушень прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону юристом 1 класу ОСОБА_1 положень КПК України та наказів ГПУ під час підтримання публічного обвинувачення у суді у кримінальних провадженнях №0000020 від 01.02.2016, №0000005 від 14.01.2016, з матеріалами якого позивач вправі ознайомитись у службовому приміщенні прокуратури регіону. Позивач не заперечував, що отримав зазначений лист 09.03.17, що також підтверджується його підписом на листі від 06.03.17 №03-41 вих. 17 (а.с.131).

Також заступником військового прокурора сил Антитерористичної операції ОСОБА_13 та начальником відділу представництва інтересів громадянина або держави, протидії корупції у військовій сфері військової прокуратури сил антитерористичної операції ОСОБА_6, складено акт про ознайомлення з матеріалами службових розслідувань, яким вони засвідчили факт надання 20.04.2017 для ознайомлення, в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду, колишньому прокурору Харківського гарнізону ОСОБА_1, висновків наступних службових розслідувань: - висновку службового розслідування (перевірки) щодо з'ясування обставин порушення вимог Кримінального процесуального кодексу України та наказів Генерального прокурора України прокурором військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_1 під час підтримання публічного обвинувачення у суді у кримінальних провадженнях №0000020 від 01.02.2016, №0000005 від 14.01.2016, який затверджений 02.03.2017 військовим прокурором сил антитерористичної операції; - висновку службового розслідування прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_1 положень КПК України та наказів Генерального прокурора України під час здійснення нагляду за досудовим розслідуванням у формі процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення в суді у кримінальних провадженнях № 0000079 від 13.06.2016, № 0000020 від 01.02.2016, № 000001 від 05.01.2015 та № 0000005 від 14.01.2016, який затверджений 07.04.2017 військовим прокурором сил антитерористичної операції. У подальшому, ОСОБА_1 після надання зазначеними вище особами вказаних висновків службових розслідувань (перевірок), в їхній присутності, відмовився від ознайомлення з вказаними документами (а.с.132).

Суд зазначає, що Інструкція про порядок проведення службових розслідувань (перевірок) в органах прокуратури України не пов'язує право особи, відносно якої проводилося службове розслідування, оскаржити висновки такого службового розслідування, з правом та строками прийняття відповідною посадовою особою рішення про накладення дисциплінарного стягнення, не встановлює неможливості застосування такого стягнення до спливу строку на оскарження висновку службового розслідування.

З урахуванням того, що в ході судового розгляду справи не встановлено фактів протиправного ненадання ОСОБА_1 на його вимогу висновку службового розслідування, а навпаки підтверджено його відсутність на робочому місці 06.03.2017 - перший робочий день після затвердження такого висновку та встановлено факт відмови позивача від ознайомлення з таким висновком 20.04.2017, суд вважає посилання позивача на позбавлення його можливості ознайомитися з висновками службового розслідування необґрунтованими, та такими, що не доводять незаконність оспорюваного ним наказу про звільнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, а судом не встановлено протиправності застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з органів прокуратури з позбавленням класного чину; порушення, які встановлені під час проведення службового розслідування та покладені в основу спірного наказу, не спростовані.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 8-14, 17, 50, 70, 71, 86, 94, 159, 160-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Генеральний прокурор України Ю. Луценко, Військова прокуратура сил антитерористичної операції, Військова прокуратура Харківського гарнізону, про визнання незаконним наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 08 червня 2017 року.

Суддя Білова О.В.