Справа № 802/724/17-а
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 червня 2017 р. Справа № 802/724/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дончика Віталія Володимирович,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування державної реєстрації

в с т а н о в и в :

05.05.2017 року до Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації.

Зазначив, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 28.10.2016 року у справі № 128/3318/16-ц за ним визнано право власності на 0.0697 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель загальною площею 0,1482 га, кадастровий номер :08:001:0682, яка розташована в с. Березина, вул. Сонячна, 2 а, Вінницького району Вінницької області, у межах згідно з планом, визначеним за варіантом 2 додатку 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № 106 від 29.09.2014 року, проведеної ТОВ «Подільський центр судових експертиз».

Згідно з планом, визначеним за варіантом 2 додатку 2 Висновку експертизи, земельна ділянка площею 0,0611 га виділена позивачу в індивідуальне користування, а земельна ділянка площею 0,0699 га в індивідуальне користування ОСОБА_5.

При отриманні витягу номер НВ-016 від 07.12.2016 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :08:001:0827 площею 0,0611 га позивачем було встановлено, що конфігурацію вищевказаних земельних ділянок за адресою Вінницька область, Вінницький район, селище Березина, вулиця Сонячна 2а, не відповідає конфігурації, яка визначена варіантом 2 додатку 2 Висновку експертизи. Державна реєстрація земельних ділянок за вказаною адресою здійснена Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області ОСОБА_3.

Зміною конфігурації земельних ділянок і перенесення лінії розмежування між співвласниками земельних ділянок перекрито позивачу доступ до його убиральні, позначеною літерою «В», а також, не залишено зони і можливості для обслуговування приміщення «сарай-гараж-літня кухня літера Б».

Позивач вважає зміну конфігурації земельних ділянок і перенесення ліній їх розмежування незаконними, а тому звернувся до суду із даним адміністративним позовом у якому просить скасувати державну реєстрацію земельних ділянок кадастровий номер :08:001:0682 площею 0,0699 га та кадастровий номер :08:001:0827 площею 0,0611 га, які розташовані за адресою Вінницька область, Вінницький район, селище Березина, вулиця Сонячна 2а, здійснену Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач та його повноважний представник позовні вимоги підтримали повністю та, посилаючись на обставини, викладені в адміністративному позові, та додаткові пояснення, надані під час судового розгляду справи, просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не погодився із заявленими позовними вимогами та зазначив, що державну реєстрацію земельних ділянок проведено ним на виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області на підставі Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок в натурі (на місцевості). З огляду на що, на переконання відповідача, державна реєстрація земельних ділянок поведена ним згідно із нормами чинного законодавства, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Ухвалою суду від 11.05.2017 року до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляються самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Треті особи в судовому засіданні підтримали позицію відповідача, та просили у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані у справу докази, надавши їм юридичну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру установлює Закон України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року № 3613-VI (далі Закон № 3613-VI).

В статті 1 Закону № 3613-VI визначено, що Державний земельний кадастр це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

В свою чергу, державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Згідно абзацу другого частини першої статті 21 Закону № 3613-VI, відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні.

Частиною першою статті 79-1 Земельного кодексу України (далі ЗК України) встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

В той же час, згідно абз. 2 ч. 2 ст. 79-1 ЗК України, формування земельних ділянок здійснюється шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок.

При цьому, частиною 6 статті 79-1 ЗК України передбачено, що формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

З матеріалів справи судом встановлено, що 28.10.2016 року Вінницьким районним судом Вінницької області прийнято рішення по справі № 128/3318/16-ц, яким позов ОСОБА_1 задоволено та визнано за ним право власності на 0.0697 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель загальною площею 0,1482 га, кадастровий номер :08:001:0682, яка розташована в с. Березина, вул. Сонячна, 2 а, Вінницького району Вінницької області, у межах згідно з планом, визначеним за варіантом 2 додатку 2 висновку судової земельно-технічної експертизи № 106 від 29.09.2014 року, проведеної ТОВ «Подільський центр судових експертиз».

В свою чергу, рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 14.05.2015 року, прийнятим за наслідками розгляду справи № 128/4440/13-ц, визнано за ОСОБА_5 право власності на 0.0785 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель загальною площею 0,1482 га, кадастровий номер :08:001:0682, яка розташована в с. Березина, вул. Сонячна, 2 а, Вінницького району Вінницької області, у межах згідно з планом, визначеним за варіантом 2 додатку 2 висновку судової земельно-технічної експертизи, проведеної ТОВ «Подільський центр судових експертиз», № 106 від 29.09.2014 року.

Згідно варіанту 2 додатку 2 висновку судової земельно-технічної експерти, ідеальна частка співвласника в земельній ділянці, пл. 0,1482 га визначена за ОСОБА_5 становить 0,0785 га, за ОСОБА_1 0,0697 га, земельна ділянка спільного користування пл. 0,0172 га визначена 0,0086 га кожному співвласнику порівно, пропонована частка виділення в індивідуальне користування земельної ділянки пл. 0,1311 га для ОСОБА_5 - 0,0699 га, для ОСОБА_1 0,0611 га.

В подальшому, з метою виділення вказаних земельних ділянок в натурі (на місцевості), ОСОБА_1 та ОСОБА_5 звернулись до Юридично-земельним союзом «Альянс».

На підставі заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_5, Юридично-земельним союзом «Альянс» 14.12.2015 року виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр.. ОСОБА_1 та гр.. ОСОБА_5 на території Якушинецької сільської ради, Вінницького району, Вінницької області.

Як слідує з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку номер НВ-016 від 07.12.2016 року, 18.03.2016 року Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області ОСОБА_3, на підставі Технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 14.12.2015 року, здійснено державну реєстрацію земельної ділянки 0.0611 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер :08:001:0827, яка розташована в селищі Березина, вул. Сонячна, 2 а, Вінницького району Вінницької області, у межах згідно з планом Вінницька область, Вінницький район, селище Березина, вулиця Сонячна 2а.

Тобто, на виконання норм Закону № 3613-VI та ст. 79-1 ЗК України Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Вінницькому районі Вінницької області ОСОБА_3, на підставі технічною документацією із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, внесено до Державного земельного кадастру відомості про формування земельної ділянки шляхом поділу раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення, та присвоєно їй кадастровий номер.

В той же час, суд зазначає, що положення ч. 10 ст. 24 Закону № 3613-VI встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

поділу чи об'єднання земельних ділянок;

якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника.

В даному випадку, позивачем до суду не надано жодних доказів існування на даний час обставин для скасування державної реєстрації земельної ділянки, визначених в ч. 10 ст. 24 Закону № 3613-VI.

Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1, оскільки відсутні фактичні підстави для прийняття Державним кадастровим реєстратором рішень про скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивач звертаючись до суду за захистом своїх прав зазначив, що в Технічній документації, на підставі якої здійснено державну реєстрації земельної ділянки належної йому на праві власності, були технічні помилки щодо конфігурації земельних ділянок і перенесення ліній їх розмежування. В подальшому вказані технічні помилки були відображенні в Державному земельному кадастрі.

В статті 37 Закону № 3613-VI визначено порядок виправлення помилок, допущених при веденні Державного земельного кадастру.

Так, відповідно до ч. 4 даної статті, виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації.

Отже, з контексту вказаної норми слідує, що помилки, на які звертає увагу позивач, можуть бути виправленні Державним кадастровим реєстратором після внесення відповідних змін до Технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_5 на території Якушинецької сільської ради, Вінницького району, Вінницької області.

Щодо інших аргументів, на які посилався позивача, як на підставу для задоволення позову то, в даному випадку, варто зазначити, що судом, відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, рішення про відмову в задоволення позову приймалось з урахування судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у п. 23 Рішення у справі Проніна проти України від 18 липня 2006 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини суд не зобов`язаний детально вивчати всі аргументи, на які посилається позивач, якщо такі аргументи не стосуються предмету спору та є надуманими.

Відповідно до положень, закріплених статтею 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто, протягом розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що всі дії відповідачів, пов'язані з предметом даного позову, відповідають критеріям щодо правомірності в контексті статті 2 КАС України, а тому підстав для задоволення позову в суду не має.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, у відповідності до ст. 94 КАС України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Дончик Віталій Володимирович