Справа № 802/757/17-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 червня 2017 р. Справа № 802/757/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Крисько І.В.

представника позивача: Данилюка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до: приватно-орендного підприємства "Рідний край"

про: стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернулось Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Вінницьке обласне відділення ФСЗІ) до приватно-орендного підприємства "Рідний край" (далі - ПОП "Рідний край") про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 85066 грн. 10 коп.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що ПОП "Рідний край" не забезпечило виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, в кількості 2 осіб, чим порушило ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів" та у зв'язку з чим зобов'язане сплатити адміністративно-господарські санкції та пеню у розмірі, встановленому чинним законодавством.

У судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання вчасно та належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази, які є у справі, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

26 лютого 2017 року приватно-орендне підприємство "Рідний край" до Вінницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік згідно з яким, середньооблікова кількість штатних працівників становить 57 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб. Окрім того, кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - становить 2 особи (а.с.5).

У зв'язку із невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, відповідачем встановлено адміністративно-господарські санкції у розмірі середньорічної заробітної плати штатного працівника на підприємстві - 82705 грн. 26 коп.

Внаслідок чого, за порушення термінів сплати вищезазначених санкцій, ПОП "Рідний край" має сплатити пеню у розмірі 760 грн. 84 коп., яка розрахована починаючи з наступного дня граничного строку сплати адміністративно-господарських санкцій, тобто з 19 квітня 2017 року по 11 травня 2017 року (день звернення до суду позовом).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд враховує таке.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Разом з тим, ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, а якщо працює від 8 до 15 осіб - в розмірі половини середньої річної заробітної плати.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення", роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії). Причому, згідно пункту 2.1 Порядку надання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року № 316 (далі - Наказ № 316), інформація за даною формою подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Отже, відповідно до положень чинного законодавства, звітність за формою № 3-ПН подається до центрів зайнятості за наявності попиту на робочу силу (вакансії), і лише у разі наявності на підприємстві чи в організації вільних робочих місць. При цьому періодичності подачі такої звітності не встановлено, оскільки вона подається не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії.

Приватно-орендне підприємство "Рідний край" перебуває на обліку у Фонді як підприємство, яке у своїй діяльності використовує найману працю. При цьому в 2016 році середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 57 осіб, серед яких за даними звіту середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб, кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 2 особи (а.с. 5).

Судом встановлено, що відповідачем виконані вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 70 від 31 січня 2007 року "Про реалізацію статей 19 та 20 Закону України " Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо подання щомісячної інформації про зайнятість і працевлаштування інвалідів до центру зайнятості.

Так, на запит позивача № 01-10/195 від 14 березня 2017 року Ямпільський районний центр зайнятості надав відповідь № 01.07/227 від 20 березня 2017 року у якій зазначено, що приватно-орендне підприємство "Рідний край" у 2016 році щомісячно подавало інформацію про попит на робочу силу (вакансії) для працевлаштування осіб. У звіті зазначалось 2 посади - бухгалтер та електрик для працевлаштування у с. Тростянець Ямпільського району Вінницької області, які мають інвалідність. Всі вакансії були підтверджені датою подачі звіту, знятих роботодавцем звітів не спостерігалось. Вакансія закривалась в кінці року і на початку січня місяця знову вносилось підтвердження актуальності даних посад.

Протягом 2016 року на обліку не перебували безробітні з інвалідністю, які проживають в с. Тростянець Ямпільського району. На вакансію бухгалтера в с. Тростянець Ямпільського району було направлено п'ять безробітних інвалідів, які перебували на обліку в центрі зайнятості. Усі вони відмовлялися від цієї вакансії у зв'язку із транспортною недоступністю для них місця роботи. На вакансію електрика дільниці в с. Тростянець Ямпільського району було направлено 5 безробітних інвалідів, які перебували на обліку в центрі зайнятості. Усі вони відмовлялися від цієї вакансії у зв'язку із транспортною недоступністю для них місця роботи. Фактів відмов роботодавця у працевлаштуванні виявлено не було. З метою працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавцю направлялися листи з інформацією про освітньо-кваліфікаційний склад інвалідів з числа безробітних. Таких листів у 2016 році було направлено десять.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем виконані вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 70 від 31 січня 2007 року "Про реалізацію статей 19 та 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо подання у встановленому порядку інформації про зайнятість і працевлаштування інвалідів до центру зайнятості.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем виконано вимоги чинного законодавства, та вжито всіх необхідних заходів для недопущення господарських правопорушень.

Адміністративно-господарська відповідальність, передбачена статтею 20 Закону, за своєю правовою природою є господарсько-правовою відповідальністю. Підставою для застосування такої відповідальності учасника господарських відносин, згідно частини 1 статті 218 ГК України, є вчинене роботодавцем правопорушення в сфері господарювання. Відповідно до частини другої зазначеної статті учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Таким чином, в даній ситуації не вбачається вини відповідача, яка є обов`язковою складовою господарського правопорушення, адже приватно-орендним підприємством "Рідний край" вжито всіх залежних від нього заходів по недопущенню господарського правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" до відповідача відсутні.

Як наслідок, відсутні підстави для стягнення з відповідача пені за порушення строків сплати суми адміністративно-господарських санкцій, нарахованої згідно Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Мінпраці України від 15.05.2007 року № 223.

Відтак, з огляду на матеріали справи, суд вважає, що позивачем не наведено ґрунтовних аргументів, які б підтверджували неправомірність дій відповідача, а тому в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до статті 71 кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна