Справа № 819/274/17
Суддя: Каралюс Володимир Маріянович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5541/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Керод Х.І.,

та за участі осіб:

від позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаїв Скрипченка С.М. про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаїв Скрипченка С.М., в якому просив визнати бездіяльність відповідача, що полягає у нерозгляді скарги позивача на бездіяльність прокурора у визначений ст.. 306 КПК України строк, протиправною; зобовязати відповідача розглянути скаргу позивача на бездіяльність прокурора.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаїв Скрипченко С.М. про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії.

Не погодившись із такою ухвалою, її оскаржив позивач, який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, просить таку скасувати та прийняти нову, якою зобовязати суд першої інстанції відкрити провадження у вказаній справі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що чинним КПК Ккраїни не передбачена можливість оскарження дій, бездіяльності судді чи зобовязання вчинення ним дій.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення позивача на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 109 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спори фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за виключенням спорів, повязаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю.

Відповідно до ст. ст. 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. До суду можуть бути оскаржені лише ті рішення, дії чи бездіяльність посадових і службових осіб органів судової влади, які належать до сфери управлінської діяльності.

Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в апеляційному і касаційному порядку та прийняття по них судових рішень, належать до сфери правосуддя, і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Пред'явлення позову до іншого суду першої інстанції з питань оскарження актів і дій суддів або судів, які стосуються правосуддя, неможливий.

В розумінні положень ч. 1 ст. 2, п. п. 1, 7 і 9 ст. 3, ст. 17, ч. 3 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

У висновках Конституційного Суду України, наведених у пункті 4.2. мотивувальної частини Рішення від 23 травня 2001 року № 6-рп/2001 (справа щодо конституційності статті 248-3 ЦПК України) визначено, що правосуддя в Україні здійснюється шляхом розгляду і вирішення справ по спорах відповідно до процесуального законодавства України.

Скарги на дії, бездіяльність і рішення суддів при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних та адміністративних справ, справ про адміністративні правопорушення мають розглядатися в порядку, визначеному відповідно Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінально-процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України (в частині апеляційного чи касаційного оскарження), Кодексом України про адміністративні правопорушення. Компетенція адміністративних судів на розгляд таких спорів згідно з ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України не поширюється.

Як слідує з позовної заяви та доданих матеріалів ОСОБА_1 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаїв, із скаргою щодо неправомірних дій прокурора в межах кримінального провадження №0000262.

Відповідно до статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до статті 2 КПК України захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, є завданням кримінального провадження.

За приписами частини 1 статті 24 Кримінального процесуального кодексу України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження дій та бездіяльності прокурора, встановлений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, тобто, спірні відносини по зазначеній справі витікають з кримінального та кримінально-процесуального законодавства.

Таким чином, оскарження окремих процесуальних актів, дій, бездіяльності та зобов'язання до вчинення дій прокурора та судді здійснюється у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки діяльність таких посадових осіб, має свої особливості, не належить до сфери управлінської діяльності і не може бути предметом оскарження в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та правильно відмовив у відкритті провадження.

Зважаючи на викладене, керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року про відмову у відкритті провадження у справі № 819/274/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст судового рішення виготовлено 06.06.2017