Справа № 210/317/17(2-а/210/55/17)
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2017 року справа № 210/317/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Головко О.В.

суддів: Суховарова А.В. Ясенової Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора патрульної поліції 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2

про скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у січні 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, № 070981 від 04.01.2017, винесену інспектором патрульної поліції 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрити.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що інспектором патрульної поліції 2 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 04 січня 2017 року було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення № 070981, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. у звязку з вчиненням останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з частиною 2 статті 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 8.7 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

Згідно з підпунктом «е» пункту 8.7.3 Правил, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 04 січня 2017 року, керуючи транспортним засобом в м. Кривому Розі на перехресті вулиць Башкирська та Вернадського, здійснила поворот праворуч на заборонений сигнал світлофора «червоне світло», чим порушила пп. 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху.

ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаною постановою, зазначила, що під час керування транспортним засобом здійснювала перетин перехрестя на зелене світло.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 2 статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження обґрунтованості та законності оскаржуваної постанови відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, відсутні такі докази й в матеріалах справи.

Також відповідачем не доведено факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та не спростовано доводи позивача щодо відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення.

Спростовуючи доводи апелянта, що факт вчинення ОСОБА_1 доводиться усними поясненнями позивача, колегія суддів зазначає, що належним доказом в адміністративній справі можуть бути лише пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів, тоді як позивач в свою чергу заперечує факт скоєння адміністративного правопорушення, що не спростовуються відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції.

Доводи апелянта, що позивачем не надано жодних доказів у спростування факту вчинення адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції також знаходить необґрунтованими, адже, як зазначалося вище, обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на субєкта владних повноважень.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності постанови про накладення адміністративного стягнення № 070981 від 04 січня 2017 року.

Разом з тим, закриваючи провадження в адміністративній справі суд першої інстанції вийшов за межі процесуальних повноважень, адже відкриття та вчинення адміністративного провадження у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належить до дискреційних повноважень поліції, а тому норма статті 293 КУпАП може бути застосована у випадку адміністративного оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення ПДР.

Достатнім способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але із помилковим застосуванням норм процесуального права, у звязку з чим постанова суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 201, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року в адміністративній справі № 210/317/17 в частині закриття провадження в адміністративній справі скасувати.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: О.В. Головко

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: Т.І. Ясенова