Справа № 820/4355/16
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

22.05.2017 К/800/8188/17

Суддя-доповідач Вищого адміністративного суду України Бившева Л.І., розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ДПІ)

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2017

у справі № 820/4355/16

за позовом ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

третя особа Головне управління Держгеокадастру у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 20.03.2017 касаційну скаргу залишив без руху як таку, що подана без дотримання вимог ч. 2 ст. 212 та частин 2, 5 ст. 213 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження; не зазначено поштової адреси, номери засобу зв'язку та адреса електронної пошти позивача; не додано документ про сплату судового збору, а клопотання про відстрочення сплати судового збору є необґрунтованим. Цією ж ухвалою у задоволені клопотання про відстрочення сплати судового збору відмовлено та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

У межах строку, встановленого ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.03.2017, ДПІ надала до суду докази на підтвердження поважності причин пропуску встановленого ч. 2 ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України строку на подання касаційної скарги. Разом з тим, ДПІ не зазначено поштової адреси, номери засобу зв'язку та адреса електронної пошти позивача та не сплачено судовий зібір, проте заявлено повторно клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги, обґрунтоване посиланням на блокування рахунків ДПІ територіальним органом державної казначейської служби з метою першочергового списання коштів у сумі 79600,00 грн на виконання виконавчого судового наказу від 10.04.2017 № 910/22731/15. На обгрунтування цих доводів відповідач надає копію листа Управління державної казначейської служби у Шевченківському районі міста Києва від 21.04.2017 № 02-18/401, зі змісту якого вбачається, що у зв'язку з неможливістю органом державної казначейської служби самостійно визначити коди програмної класифікації видатків, економічної класифікації та рахунки, з яких можливо провести безспірне списання, ДФС запропоновано у строк 5 днів з дати надходження вказаного запиту надати відповідну інформацію для безспірного списання коштів.

Згідно з п. 3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України одним із принципів здійснення правосуддя в адміністративних справах є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Відповідно до пп. 3 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, ставка судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду встановлена у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Законом України "Про судовий збір" (в редакції Закону № 484-VIII) встановлено перелік осіб, які звільнені від сплати судового збору, серед яких органи Державної фіскальної служби відсутні (ст. 5 цього Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Водночас, суд звертає увагу на те, що податкові інспекції є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктом, що реалізує свою владну компетенцію, а відсутність чи недостатність фінансування їх діяльності не може свідчити про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Так, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Відповідно до Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228, установа незалежно від того, чи веде вона облік самостійно, чи обслуговується централізованою бухгалтерією, для забезпечення своєї діяльності складає індивідуальні кошториси, плани асигнувань загального фонду бюджету, а вищі навчальні заклади та наукові установи також індивідуальні плани використання бюджетних коштів та індивідуальні помісячні плани використання бюджетних коштів.

Пунктом 47 вказаного Порядку визначено, у яких випадках вносяться зміни до кошторису, плану асигнувань загального фонду бюджету, плану надання кредитів із загального фонду бюджету та плану спеціального фонду, плану використання бюджетних коштів (крім плану використання бюджетних коштів одержувача), помісячного плану використання бюджетних коштів (далі - планові документи).

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

В п. 45 Порядку зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суддя-доповідач вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб'єктами владних повноважень, тощо не є підставою для звільнення (відстрочення, розстрочення) від такої сплати.

Крім того, посилання відповідача на блокування рахунків державним казначейським органом, є безпідставним, оскільки надання у строк, визначений цим органом необхідної інформації для безспірного списання коштів та поновлення проведення платежів по рахунку залежить від волі податкового органу.

Таким чином, клопотання ДПІ про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню.

Вимоги ухвали Вищого адміністративного суду України від 20.03.2017 на дату постановлення цієї ухвали ДПІ не виконані в повному обсязі.

Беручи до уваги викладене, касаційна скарга ДПІ на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2017 підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 3 ст. 108, ч. 6 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 3 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених ст. 213 цього Кодексу, застосовуються правила ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Копія ухвали про повернення касаційної скарги або про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направляються особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційна скарга залишається у суді касаційної інстанції (ч. 6 ст. 214 цього ж Кодексу).

Керуючись ч. 3 ст. 108, ч. 5 ст. 213, ч. 6 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.02.2017 у справі № 820/4355/16 повернути.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційну скаргу залишити у суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку та з підстав, визначених ст.ст. 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Бившева