Справа № 308/755/16-а
Суддя: Світлик О. М.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/755/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2017 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до інспектора роти № 2 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції ОСОБА_4 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Ухвалою суду від 24.05.2016 року (суддя Семерак І.О.) до участі у справі залучено в якості другого відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції.

У позовній заяві позивач посилається на те, що 25.01.2016 року відносно неї, ОСОБА_1, інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві рядовим поліції ОСОБА_4 винесено постанову серії ПС2 № 702790 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та притягнуто її до адміністративної відповідальності за вищевказаними статтями у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Зазначає, що постановою серії ПС2 № 702790 по справі про адміністративні правопорушення встановлено, що 25.01.2016 року, о 16 год. 10 хв., вона керуючи автомобілем марки Mercedes 270 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснила зупинку та стоянку на пішохідному переході пл. Ш. Петефі в м. Ужгороді, та не надала інспектору свідоцтва про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу та полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим допустила порушення п. п. 15.9 «г», 15.10 «а», п. 2.1 «б» ПДР України.

Однак, своєї вини вона не визнає, пояснюючи, що 25.01.2016 року, о 16 год. 10 хв., вона здійснила лише зупинку (донька вже підходила до автомобіля), на її думку візуально 10 м за пішохідним переходом, на пл. Ш. Петефі в м. Ужгороді, оскільки перебуваючи в місті, туди вона приїхала за своєю донькою, яка була в школі і просила приїхати за нею, так як надворі досить холодно. Того дня разом з нею в автомобілі їздив її чоловік, якого вона за 10 хв. до цього висадила на проспекті Свободи, біля магазину «Теплотехніка». Оскільки автомобілем вони користуються обоє, то перебуваючи того дня в автомобілі разом, вона не звертала уваги у кого знаходяться документи на їхнє авто і коли інспектор попросив у неї документи, пошукавши їх, вона не знайшла. Інспектору повідомила, що документи у чоловіка, перед цим він їздив за кермом, і він зараз їх принесе, але рядовий поліції на це не зважив і почав оформляти постанову. Вона негайно зателефонувала чоловікові і він прийшовши пішки від магазину «Теплотехніка», що зайняло близько 15 хв., надав усі потрібні документи.

Також зазначає, що жодних доказів того, що саме вона порушила правила дорожнього руху представник поліції не надав. Крім того, у постанові відсутні докази того, що вона зупинилась ближче, ніж за 10 м від пішохідного переходу.

Вважає, що вона не порушувала ні п. п. 15.9 «г», 15.10 «а», ні п. 2.1 «б» ПДР і притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, є незаконним та необґрунтованим.

На підставі наведеного позивач просить суд постанову серії ПС2 № 702790 від 25.01.2016 року, складену інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві рядовим поліції ОСОБА_4 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП скасувати, а провадження по адміністративній справі закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і просила суд скасувати вищевказану постанову.

Відповідач інспектор роти № 2 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив та просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, оскільки оскаржувана постанова прийнята в межах компетенції працівника з урахуванням положень ст. ст. 33, 36 КУпАП, якими не допускається врахування при розгляді справи про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що помякшують відповідальність за адміністративне правопорушення, а стягнення накладено в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Також, заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача наголосив, що за відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками, відтак, враховуючи, що у оскаржуваній постанові зафіксовано порушення правил зупинки та стоянки саме на пішохідному переході підстав вимірювати відстань від транспортного засобу до пішохідного переходу у працівника поліції не було. Щодо обставин стосовно відсутності відповідних документів у водія, які стали підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, представник відповідача зауважив, що позивач, надаючи пояснення у судовому засіданні та за змістом позову визнає правопорушення, за яке передбачено відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою у справі про адміністративне правопорушення серія ПС2 № 702790 від 25.01.2016 року, винесеною інспектором роти № 2 батальйону УПП у м. Ужгороді та Мукачеві рядовим поліції ОСОБА_4, до позивача ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, у відповідності до ст. 36 КУпАП.

Згідно з вказаною постановою, як зазначено в її тексті, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом Mercedes E-class 270 CDI, номерний знак НОМЕР_1, 25.01.2016 року, о 16.10 год., в м. Ужгород на пл. Ш. Петефі, 13, здійснила зупинку та стоянку на пішохідному переході, при цьому не мала при собі та не предявила свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, чим порушила п. 15.9 «г», 15.10 «а», п. 2.1 «б», «ґ» ПДР.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 15.9 «г» Правил дорожнього руху передбачено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі, а згідно з п. 15.10 «а» Правил стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

У розумінні термінів, що застосовуються у Правилах дорожнього руху, пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.35.1-5.37.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами; за відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

За приписами п. 2.1 «б», «ґ» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Закріплений у ч. 1 ст. 11 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Статтею 71 КАС України регламентовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Предметом доказування відповідно до положень ч. 1 ст. 138 КАС України є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку звернення до адміністративного суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач ОСОБА_1 не заперечує факту зупинки транспортного засобу, вказавши, що така була здійснена на її думку візуально на відстані 10 м за пішохідним переходом. Також, позивачем не заперечується факт відсутності при собі та не предявлення для перевірки реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Жодних доказів, які б свідчили про відсутність у її діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, ч. 1 ст. 126 КУпАП, позивач не надала.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу на те, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкцій ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП та стягнення накладено у відповідності до положень ст. 36 КУпАП, за якою стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, постанова складена на місці і вручена позивачу, про що свідчить її підпис у постанові про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративних правопорушень та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Що стосується вимог позивача у частині закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення суд констатує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

В силу частин 1 та 2 ст. 162 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7) примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8) визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Суд за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень може прийняти іншу постанову у випадках, встановлених законом.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до ст. ст. 247, 284 КУпАП вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення належить до дискреційних повноважень того органу, яким було порушено таку справу, тобто у даному випадку до компетенції відповідача.

Керуючись ст. ст. 11, 70, 71, 86, 106-163, 167, 171-2, 186, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві рядового поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_3 патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в порядку та строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_5