Справа № 607/14951/16-а
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Справа № 876/5808/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Гулида Р.М., Кузьмича С.М.

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Луцького РВП старшого сержанта Турського О.В. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП Луцького РВП старшого сержанта Турського О.В. про визнання протиправною та скасування постанови серії БР № 278701 від 10.10.20166 року про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 278701 від 10.10.2016 року поліцейського СРПП Луцького РВП старшого сержанта Турського О.В. його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.03.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_1. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відносно позивача було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 278701 від 10.10.2016 року і накладено штраф в сумі 425 грн.

Із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 278701 від 10.10.2016 року вбачається, що 10.12.2016 року на автомобільній дорозі М-19, позивач керував автомобілем НОМЕР_1 з вимкненим ближнім світлом фар і був зупинений відповідачем, яким було повідомлено, що відповідно до п. 9.8 ПДР з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Відтак позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ознаками ч.2 ст.122 КУпАП.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов пред'явлений до неналежного відповідача, а тому правових підстав для надання правової оцінки щодо суті наявності або відсутності в діях позивача складу визначеного постановою серії БР № 278701 від 10.10.2016 року правопорушення не має.

Суд вважає, що такий висновок суду першої інстанції є помилковим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п'яти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Однак згідно з п. п. Г пункту 9.1. ПДР, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби є попереджувальним сигналом.

Відповідно до ст.125 КУпАП інші порушення правил дорожньою руху, крім передбачених статтями 121-128 частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

Водночас статті 121-128 частини перша і друга статті 129, статті 139 і 140 КУпАП не містять положень про встановлення відповідальності за таке порушення ПДР як не увімкнення ближнього світла фар з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами.

З огляду на це суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач мав притягнути позивача до відповідальності саме за ст. 125 КУпАП.

Таким чином відповідачем невірно кваліфіковано дії позивача та помилково притягнуто його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а не за ст. 125 КУпАП.

Також суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов поданий до неналежного відповідача з огляду на наступне.

Так, згідно з п. п.3 п.1 структури територіальних органів поліції (ГУНП) відділення поліції (у складі відділу поліції), включає в себе сектори реагування патрульної поліції №1-№4 (для відділень поліції, де відсутні підрозділи Департаменту патрульної поліції).

Основні службові обов'язки інспектора сектору реагування патрульної поліції (СРПП)

1. Своєчасне реагування на заяви й повідомлення про вчинення правопорушення, прибуття на місце події у найкоротший термін;

2. Припинення правопорушень, надання допомоги (зокрема домедичної і медичної) громадянам, які її потребують;

3. Патрулювання території обслуговування з метою попередження і виявлення правопорушень;

4. Здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху та його регулювання;

5. Налагодження та підтримка партнерських стосунків з населенням для ефективного виконання поліцейських функцій та підвищення рівня довіри громадян до поліції;

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні позову є помилковим.

Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, судова колегія приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 являються підставними і обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.03.2017 року у справі №607/14951/16-а - скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Скасувати постанову серії БР №278701 від 10.12.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В. Улицький

Судді: Р. Гулид

С. Кузьмич

Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.06.2017 року