Справа № 804/2802/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2017 р. Справа № 804/2802/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сетав Стальсервіс» до Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення, -
04.05.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сетав Стальсервіс» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, в якій просить суд:
- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Сетав Стальсервіс» судові витрати у розмірі 6 759,90 грн.
Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомив, правом надання письмових заперечень проти позову не скористався.
Частиною 6 ст. 128 КАС України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи те, що представники відповідача у судове засідання не з'явився, ухвалою суду від 01.06.2017 року відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, справу призначено до розгляду у письмовому провадженні на підставі наявних в справі доказів, за відсутності сторін.
Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Також, судом встановлено, що 29.03.2017 року Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Сетав Стальсервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині не повного декларування контрольованих операцій у поданому звіті про контрольовані операції за 2015 рік після застосування штрафних санкцій.
За результатами даної перевірки складено акт №3155/04-36-14-07/36842029 від 29.03.2017 року.
За висновками акту №3155/04-36-14-07/36842029 від 29.03.2017 року встановлено порушення пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України, а саме в частині не повного декларування контрольованих операцій ТОВ «Сетав Стальсервіс» у поданому звіті про контрольовані операції за 2015 рік на суму 28 910,10 грн. після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу, застосованого за не включення до звіту про контрольовані операції за 2015 рік інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції.
Порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Сетав Стальсервіс» податкового законодавства обґрунтовані в акті перевірки наступним чином.
Лівобережною ОДПІ м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 27.09.2016 року по 03.10.2016 року проводилась документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Сетав Стальсервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо неповного декларування контрольованих операцій у поданому звіті про контрольовані операції за 2015 рік (акт від 12.10.2016 року №2178/04-64-14/36842029).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Сетав Стальсервіс» ні в адміністративному, ні в судовому порядку не оскаржувало вказане податкове-повідомлення рішення та 31.10.2016 року сплатило суму грошового зобов'язання 9 279,67 грн., що підтверджується копією виписки по рахунку.
Перевіркою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сетав Стальсервіс» встановлено факт не повного декларування контрольованих операцій у поданому звіті про контрольовані операції за 2015 рік на суму 28 910,10 грн. після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу, в порушення вимог пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України».
Вирішуючи спір по суті суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (далі - ПК України).
Відповідно до п.п. 39.4.1, 39.4.2 п. 39.4 ст.39 ПК України (в редакції, чинній на момент не подання звітності 2015 року), для цілей податкового контролю за трансферним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.
Платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, наступного за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.
Пунктом 120.3 ст.120 ПК України (в редакції Закону №408 від 04.07.2013 р.) визначено, що неподання платником податків звіту та/або обов'язкової документації про проведені ним протягом року контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, тягне за собою накладання штрафу у розмірі: 5 відсотків загальної суми контрольованих операцій - у разі неподання звіту про контрольовані операції; 100 розмірів мінімальної заробітної плати - у разі неподання документації, визначеної підпунктом 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу.
Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 року внесено зміни до Податкового кодексу України, в тому числі в новій редакції викладено п. 39.4.2 ст. 39 та п. 120.3 ст. 120 ПК України.
Так, відповідно до п. 39.4.2 ст. 39 ПК України в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016 року, платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 жовтня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.
У звіті про контрольовані операції зазначається інформація про всі контрольовані операції, здійснені платником податків у звітному періоді.
У разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому звіті про контрольовані операції інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати:
- новий звіт до закінчення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за такий самий звітний період;
- уточнюючий звіт у разі його подання після закінчення граничного строку для відповідного звітного періоду.
Подання платником податку уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє від відповідальності, передбаченої підпунктом 120.3 статті 120 цього Кодексу.
При цьому, відповідно до п.120.3 ст.120 ПК України в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016 року, неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу (штрафів) у розмірі:
- 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання звіту про контрольовані операції;
- 1 відсотка суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції;
- 3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктами 39.4.6 та 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році.
Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податків від обов'язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.
Неподання платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), передбаченого цим пунктом, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожен календарний день неподання звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення.
Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1/99-рп: «дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.
Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.
Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.»
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
З 01.01.2017 р. норми п.120.3 ст.120 Податкового кодексу України почали діяти в новій редакції, а саме, визначено правопорушення, яке полягає в неподанні платником податків звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), передбаченого цим пунктом, що тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожен календарний день неподання звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) та/або документації з трансфертного ціноутворення.
Відповідальність платника податків у вигляді штрафних санкцій за неподання звіту про контрольовані операції (уточнюючого звіту) після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу (штрафів), встановлена для таких платників з 01.01.2017 р.
Таким чином, на момент виникнення правопорушення щодо не повного декларування контрольованих операцій за 2015 рік та сплати штрафних санкцій за це правопорушення 31.10.2016 року не було передбачено штрафної санкції за неподання звітності після спливу 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати штрафу.
З огляду на положення ст. 58 Конституції України та роз'яснень, наведених в Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1/99-рп, застосування норм законодавства, чинних з 01.01.2017 р. до правовідносин, які виникли в 2016 р., є неприпустимим.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги «Сетав Стальсервіс» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Виходячи з цього, сплачений позивачем судовий збір у сумі 6 759,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 03.05.2017 року № 1939, яке міститься в матеріалах справи, підлягає компенсації з Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 9,11, 69-72, 86, 94, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сетав Стальсервіс» до Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення - задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь «Сетав Стальсервіс» судові витрати у сумі 6 759,90 (шість тисяч сімсот п'ятдесят дев'ять гривень дев'яносто копійок) грн.
Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський