Справа № 2-а-2801/11/1402
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2012-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2012 р.Справа № 2-а-2801/11/1402

Категорія:10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Муругов В.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - ОСОБА_1;

суддів - Семенюка Г.В.; Коваля М.П.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області на постанову Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 липня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії,- -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі з вимогами зобов'язати відповідача здійснити перерахунок його державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю та виплатити її з 01.01.2010 року, як особі віднесеній до першої категорії, та інваліду ІІІ групи інвалідності, пов'язаної з Чорнобильською катастрофою, згідно зі ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»у розмірах відповідно до шести мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком.

Позивач вказав, що відповідач порушує його право на отримання державної та додаткової пенсії у повному розмірі як інваліда III групи інвалідності пов'язаної з Чорнобильською катастрофою та потерпілого 1 категорії, відповідно до ст.50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 липня 2011 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області в нарахуванні та виплаті позивачу як особі віднесеній до категорії 1 інваліду III групи інвалідності, пов'язаної з Чорнобильською катастрофою, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком та державної пенсії у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком відповідно до ст. 50, 54 ч.4 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»- неправомірною. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області здійснити позивачу перерахунок додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, та виплатити її з 01 січня 2010 року по 18 червня 2011 року включно з урахуванням виплачених сум, як особі віднесеній до категорії 1 інваліду третьої групи інвалідності, пов'язаної з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до положень ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області здійснити позивачу перерахунок державної пенсії та виплатити її з 01 січня 2010 року по 18 червня 2011 року включно з урахуванням виплачених сум, як особі ' віднесеній до категорії 1 інваліду третьої групи інвалідності, пов'язаної з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, відповідно до положень ч.4 ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з постановленим у справі судовим рішенням Управління пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області подало апеляційну скаргу, в якій постанову суду першої інстанції вважає прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та прийняти по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги УПФУ посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального й процесуального права та зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не перевірив правомірності дій відповідача та не врахував, що відповідно до статті 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»фінансування витрат, пов'язаних з його реалізацією, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи та учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії. Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК №008358 позивач має третю групу інвалідності за хворобою, пов'язаною з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до ст.54 ч.І Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Частиною 4 цієї ж статті Закону визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.І ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам III групи - 50 процентів мінімальної пенсії за віком. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року передбачена інша редакція частини 4 статті 54 Закону «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - частину 3 і 4 ст.54 замінено чотирма частинами іншого змісту. У цій редакції ст.54 ч.З (від 28.12.07р.) визначено, що у всіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок із Чорнобильської катастрофою, не можуть бути нижчими для інвалідів щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою - по III групі інвалідності 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Цим самим законом викладена інша редакція ст.50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах: інвалідам III групи - 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.08р. №10-рп/2008. Згідно п. 6 резолютивної частини вказаного рішення, рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії г положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними.

Тобто з 22.05.2008 року діють норми ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції, що була чинною до внесення змін підпунктом 15 п. 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.07 р. (що визнані неконституційними).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком та на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком. І таке право позивача є визначальним для вирішення даного спору, крім того це право гарантується ч.2 ст. 46 Конституції України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654 встановлено фіксований розмір мінімальної межі пенсії для інших інвалідів щодо яких встановлений причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою. Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачується особам віднесеним до 1 категорії, інвалідам III групи -15 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Не визначається такого розміру і нормами спеціального закону - Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому, на думку суду, є підстави для застосування загальної норми ч.І ст.28 ЗаконуУкраїни «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому, положення ч.З ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»про те, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не слід брати до уваги, оскільки наявність такої норми за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем права на підвищення пенсії відповідно до закону.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач нараховує та виплачує пенсію позивачу всупереч вимогам ст.50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому дії відповідача у відмові в , проведенні перерахунку та виплаті пенсії є протиправними, а тому відповідача слід зобов'язати провести нарахування та виплату позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до вимог вищевказаного Закону.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»установлено, що у 2011 році норми і положення ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік. Вказаний закон опубліковано вперше 18.06.2011 року в газеті «Голос України»та він набрав чинності 19.06.2011 року. Оскільки Кабінет Міністрів України окрім вказаних вище Постанов Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 та від 16.07.2008 року №654 інших актів з вказаного питання не приймав - відповідно до процитованої норми закону з 19.06.2011 року розрахунок та виплата пенсії особам, що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, проводиться у порядку і розмірах згадуваних постанов.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що підлягають задоволенню позовні вимоги в межах пред'явленого позову за період починаючи з 01.01.2010 року по 18.06.2011 року включно.

Крім того, УПФУ в порушення ч.2 ст.71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяної здоров'ю.

Отже, відсутність коштів у УПФУ, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобов'язань або невиконання іншим органом виконавчої влади свого обов'язку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому Конституцією України, не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірною бездіяльності УПФУ.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи і ухваленні рішення порушень норм матеріального та процесуального права не допустив, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, наведені в апеляційній скарзі є не суттєвими і правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області - залишити без задоволення.

Постанову Баштанського районного суду Миколаївської області від 13 липня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Баштанському районі Миколаївської області про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Доповідач-суддя:

Судді: