Справа № 812/1629/16
Суддя: С.М. Чиркін
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2017 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1629/16

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чиркіна С.М.,

за участю

секретаря судового засідання Ларіної П.Є.,

та

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Рубіжанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу з орендної плати за землю,

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2016 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Рубіжанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі Позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі Відповідач) про стягнення податкового боргу з орендної плати за землю.

06 березня 2017 року від Позивача до суду надійшла заява від 01.03.2017 № 721/12-12-10-09 про внесення змін до адміністративного позову (а.с. 126-127).

Ухвалою суду від 01 червня 2017 року заяву від 01.03.2017 № 721/12-12-10-09 про внесення змін до адміністративного позову повернуто Позивачеві.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Відповідачем не сплачено до бюджету узгоджених сум податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 75004,89 грн (68337,08 грн основного платежу та 6667,81 грн пені). Податковий борг виник за період з 13.11.2015 по 29.07.2016 у звязку з несплатою Відповідачем самостійно визначених у податкових деклараціях податкових зобовязань. Пеня платника податків виникла за період з 13.11.2015 по 29.07.2016 у сумі 6667,81 грн. Позивачем було направлено поштою вимогу форми «Ф» від 23.11.2015 № 791-17. У звязку із несплатною Відповідачем податкового боргу, Позивач просив суд стягнути з Відповідача податковий борг з орендної плати за землю з фізичної особи у сумі 75004,89 грн.

Відповідач неодноразово надавав заперечення на адміністративний позов, в остаточних запереченнях (а.с. 107-108) послався на Закон України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» в редакції чинній до 08.06.2016 передбачено звільнення субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності під час проведення антитерористичної операції. Відповідач зазначає, що відповідно до Розпорядження від 02.12.2015 № 1275-р Кабінету Міністрів України, м. Рубіжне визначене серед населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Таким чином, Відповідач вважає, що його звільнено від обовязку сплачувати орендну плату за землю за період 7 квітня 2014 року по січень 2016 року в силу прямої вказівки ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених в запереченнях, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 69-72 КАС України, суд прийшов до наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (далі -ПК України), Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669) та іншими нормативно-правовими актами стосовно спірних правовідносин.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Податковий кодекс України визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), зареєстрований як фізична особа підприємець 20.06.2006 № 0002751, знаходиться на обліку в Рубіжанській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Луганській області за № 3424, про що наявна інформація у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та інформаційній довідці про облікові дані платника податків (а.с. 5, 6, 22-23).

Позивачем до Відповідача подано податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності):

- від 27.01.2014 № НОМЕР_2, згідно якої нараховано орендної плати за землі державної або комунальної власності на 2014 рік на загальну суму 42732,84 грн з щомісячним платежем по 3561,07 грн (а.с. 9-10);

- від 20.02.2015 № НОМЕР_3, згідно якої нараховано орендної плати за землі державної або комунальної власності на 2015 рік на загальну суму 53373,32 грн з щомісячним платежем по 4447,78 грн, окрім грудня в якому до сплати визначено 4447,74 грн (а.с. 7-8).

23 листопада 2015 року Позивачем сформовано та надіслано податкову вимогу форми «Ф» № 791-17, відповідно до якої за Відповідачем станом на 22.11.2015 рахується податковий борг в загальному розмірі 73397,12 грн, в тому числі за основним платежем 73397,12 грн, 681,34 грн пені (а.с. 18).

Конверт із надісланою вимогою повернуто поштовою службою без вручення адресату за закінченням терміну зберігання (а.с. 18).

Станом на дату подання позовної заяви за Відповідачем згідно інформації, зазначеної в інтегрованій картці, рахувалась заборгованість з орендної плати з фізичних осіб в розмірі 75004,89 грн, в тому числі за основним платежем 68337,08 грн, пені 6667,81 грн (а.с. 12-17).

Відповідачем подано до Позивача уточнюючі податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності):

- від 20.02.2017 № НОМЕР_4 за 2014 рік, згідно якої Відповідач визначив до зменшення річну суму орендної плати у розмірі 30506,50 грн (а.с. 92-94, 110-115);

- від 20.02.2017 № НОМЕР_5 за 2015 рік, згідно якої Відповідач визначив до зменшення річну суму орендної плати у розмірі 53373,52 грн (а.с. 95-97, 116-120).

Позивачем внесенні в інтегровану картку платника відомості, викладені у поданих Відповідачем уточнюючих податкових деклараціях щодо зменшення податкового зобов'язання з орендної плати за землю на суму 83879,82 грн, що призвело до погашення заборгованості Відповідача, яка була предметом позову та заявлена до стягнення, що підтверджується інформацією, зазначеною в інтегрованій картці платника (а.с. 161-166).

Підпунктом 16.1.4 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно вимог підпункту 14.1.175 цієї статті податковий борг - це сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормою пункту 287.3 статті 287 ПК України передбачено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

На виконання Закону № 1669-VII розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та від 02.12.2015 № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Статтею 6 Закону № 1669-VII (в редакції, чинній у спірний період) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Однак, порядок звільнення від сплати за використання земельними ділянками наведеною нормою не визначений.

Згідно до частини 3 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» наведеного Закону, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 4.1.4 ст. ПК України передбачена презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

У відповідності до вимог підпунктів 30.1. 30.2, 30.3. 30.3 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов'язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об'єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Платник податків вправі використовувати податкову пільгу з моменту виникнення відповідних підстав для її застосування і протягом усього строку її дії.

За приписами пункту 30.4 наведеної норми платник податків вправі відмовитися від використання податкової пільги чи зупинити її використання на один або декілька податкових періодів, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Податкові пільги, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

У відповідності до пункту 30.9 цієї статті податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що використання податкової пільги є правом платника податків, а не його обов'язком.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Наказом Міністерства доходів і зборів України 30.12.2013 року № 865 затверджено форму податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), зокрема додаток 2 «Відомості про пільги на земельний податок з наявних площ земельних ділянок».

Форма податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), затверджена наказом Міністерства фінансів України від 16 червня 2015 року № 560, також містить в собі графи щодо пільг, у яких зазначається розмір пільги відповідно до законодавства та/або рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, яким пільгу надано.

Суд вважає, що наведені норми ПК України та Закону України № 1669-VII не суперечать між собою, фактично доповнюють одна одну з тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин в частині визнання презумпції правомірності рішення платника податку.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що звільнення суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності, які здійснювали діяльність на території проведення антитерористичної операції (в силу закону) є підставою для заборони щодо застосування відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, за невиконання обов'язків платника податків, а тому унеможливлює застосування до Відповідача з 14.04.2014 до 17.05.2016 (період чинності статті 6 Закону № 1669 в редакції, яка наведена вище) штрафних санкцій за невиконання обовязку зі сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Суд не приймає до уваги застереження Позивача стосовно відсутності відповідних змін до Податкового Кодексу України оскільки Позивача звільнено від сплати земельного податку на підставі Закону № 1669, який є спеціальним законом для спірних правовідносин, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення змін до ПК України.

Таким чином, Відповідач маючи право на пільгу по сплаті орендної плати на землю, як платник що знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, скористався нею.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

У звязку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподіл судових витрат судом не здійснюється.

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні 29 травня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Складення постанови у повному обсязі відкладено, про що згідно вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частин постанови у судовому засіданні.

Керуючись статтями 2, 9, 10, 11, 17, 18, 23, 69-72, 87, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Рубіжанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу з орендної плати за землю відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Повний текст постанови складено та підписано 06 червня 2017 року.

Суддя ОСОБА_4