Справа № 805/1524/17-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

01 червня 2017 р. Справа № 805/1524/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голошивця І.О., суддів Молочної І.С., Тарасенко І.М., при секретарі Шташаліс О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Військової частини № НОМЕР_1 про розірвання контракту та звільнення з військової служби, -

за участю:

позивача ОСОБА_1 особисто,

представника відповідача 1 не з`явився,

представника відповідача 2 Зайцев С.М. за довіреністю.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, Військової частини № НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- винести рішення, яким розірвати контракт про проходження військової служби в Збройних Силах України, укладений ОСОБА_1 25 травня 2011 року, який діяв з 13 серпня 2011 року до 13 серпня 2016 року;

- зобов`язати командування в/ч НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби.

Від представника відповідача 1 до суду надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки позивачем пропущений місячний строк звернення до суду.

В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач зазначає, що про порушення своїх прав позивач дізнався ще у травні 2016 року, відповідно коли позивачем отримана відповідь про відмову у розірванні контракту про проходження військової служби. А відтак право на звернення до суду з даним адміністративним позовом виникло у позивача в травні 2016 року, проте позивач звернувся до суду лише у квітні 2017 року. В зв`язку з чим, відповідач просив суд залишити позовну заяву без розгляду.

Представником відповідача 2, також надано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в обґрунтування якого відповідач зазначає, що позивач вважає незаконним факт продовження строку дії контракту після 13 серпня 2016 року, а тому по суті оскаржує наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 12 серпня 2016 року № 232. Відповідач посилається на те, що позивачу лише 13 серпня 2016 року стало достовірно відомо про факт продовження строку дії його контракту про проходження військової служби, таке рішення відповідно до ч. 3 ст. 99 КАС України може бути оскаржено в строк до 13 вересня 2016 року. Отже, станом на дату звернення позивача до Донецького окружного адміністративного суду з позовом про розірвання контракту про проходження військової служби, строк для звернення до суду закінчився, при цьому позивач в пред`явленому позові не ставить питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Представник відповідача 2 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив суд залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. При цьому у відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративний позов, відповідно до ст. 99 КАС України, може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 зазначеної статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З матеріалів справи вбачається, що дана позовна заява підписана позивачем 03 квітня 2017 року, направлена поштою 04 квітня 2017 року, до суду надійшла 05 квітня 2017 року.

Однак суд зазначає, що 23 листопада 2016 року позивач звертався з аналогічною позовною заявою до Краматорського міського суду.

Судом встановлено, що Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 23 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини № НОМЕР_1 про розірвання контракту військовослужбовця задоволено. Розірвано контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних силах України, укладений між командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25 травня 2011 року.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 21 березня 2017 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України задоволено частково. Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 23 січня 2017 року скасовано. Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про розірвання контракту військовослужбовця закрито.

Вирішуючи питання щодо можливості визнання поважними причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з того, що сам по собі інститут строку на звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, з пунктом 30 рішення від 25 жовтня 2007 року у справі «Балацький проти України», неможливо припустити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків буде остаточно вирішено.

Відповідно до пунктів 22-23 рішення від 28 березня 2006 року у справі «Мельник проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги; однак, право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність; ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями. Правила регулювання строків подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх застосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби захисту.

У рішеннях по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від жовтня 1998 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, з урахуванням приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права, а також норм частини 2 статті 8, частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає, що пропуск позивачем встановленого статтею 99 КАС України строку звернення до суду з даним позовом не може слугувати перешкодою для надання судового захисту порушеним правам позивача.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

На переконання суду, наслідки пропуску строку позовної давності в адміністративному процесі, підлягають застосуванню виключно у разі наявності сумніву можливості встановлення об`єктивної істини в розглядуваній справі внаслідок значного спливу часу.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати поважними причин пропуску позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідачів 1, 2 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити повністю.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом.

Вступна та резолютивна частини ухвала проголошені у судовому засіданні 01 червня 2017 року за участю позивача, представника відповідача 2.

Повний текст ухвали складається у відповідності до вимог ст. 160 КАС України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту постановлення.

Головуючий суддя Голошивець І.О.

Судді Молочна І.С.

Тарасенко І.М.