Справа № 6/458/08/5016
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2012-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2012 р.Справа № 6/458/08/5016

Категорія:8.2.6Головуючий в 1 інстанції: Ткаченко О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Крусяна А.В.,

секретар Загоруйко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві на постанову Господарського суду Миколаївської області від 06 травня 2009 року у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Миколаївський морський торгівельний порт» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві, за участю прокуратури Миколаївської області про скасування рішення субєкта владних повноважень,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2008 року позивач, Державне підприємство «Миколаївський морський торгівельний порт», звернувся до Господарського суду Миколаївської області з вищевказаним адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення відповідача від 18.02.2008 року №00000437/0, від 14.03.2008 року №00000437/1, від 02.06.2008 року №00000437/2, від 08.08.2008 року №00000437/3.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем в ході проведеної невиїзної планової перевірки з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства були зроблені хибні висновки, які відображені в акті перевірки (Акт №53/37/01125608 від 06.02.2008 року), а саме: порт в порушення п.3.1 ст.3, п.п. 5.3.9 п 5.3 ст.5, п.п.7.7.7 п 7.7 ст.7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п. 13,14 Порядку ведення податкового обліку результатів спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, зайво відніс до складу валових витрат суму 1064827 грн., а також суму дебіторської заборгованості 1292656,12 грн. внаслідок сплинання строку позовної діяльності.

На підставі даного акта перевірки відповідачем було прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, яким визначено суми податкового зобовязання за платежем «податок на прибуток» у розмірі 1169576 грн. в т.ч. за основним платежем -589371 грн. та штрафні санкції 580196 грн.

В процесі адміністративного оскарження відповідачем були прийнятті тотожні повідомлення рішення.

Позивач уважав, що він не допускав порушення податкового законодавства, а тому оспорювані рішення не відповідають діючому законодавству.

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 06.05.2009 року адміністративний позов задоволено. Скасовані податкові повідомлення - рішення спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві від 18.02.2008 року №00000437/0 від 14.03.2008 року, №00000437/1, від 02.06.2008 року №00000437/2, від 08.08.2008 року №00000437/3.

Не погоджуючись з постановленим у справі судовим рішенням, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішення справи порушені норми матеріального права, у звязку з чим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що за наслідками перевірки і адміністративного оскарження податковою службою були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Підставою для прийняття рішення стало заниження підприємством податку на прибуток у ІІІ і ІV кварталі 2007 року.

В той же час по відношенню до керівника підприємства ОСОБА_1 було складено протокол по ст.163-1 КУпАП за порушення ведення податкового обліку, а саме заниження підприємством податку на прибуток у ІІІ- ІV кварталі 2007 року.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 11.03.2009 року адміністративну справу відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю події і складу правопорушення.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції застосувавши приписи ч.4 ст.72 КАС України та наявність постанови у справі про адміністративне правопорушення зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення є неправомірними, оскільки прийняті без урахування обставин, які податкова служба помилково вважала встановленими.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції правильним по суті та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. п. 7.7.2. п. 7.7. ст. 7 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" облік результатів спільної діяльності ведеться платником податку, уповноваженим на це іншими сторонами, згідно з умовами договору, окремо від обліку господарських результатів такого платника податків.

Згідно п. п. 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 вказаного Закону порядок податкового обліку та звітності результатів спільної діяльності встановлюється центральним податковим органом.

Наказом ДПА України від 30.09.2004 р. N 571 затверджено форми звіту про результати спільної діяльності на території України.

Апеляційним судом встановлено, що в період з 18.12.2007 року по 30.01.2008 рік відповідачем проведено планову перевірку позивача, за результатами якої складено акт №53/37/01125608 від 06.02.2008 року, яким встановлені порушення позивачем приписів п.3.1 ст.3, п.п.5.3.9 п. 5.3 ст.5, п.п. 7.7.7. п.7.7 ст. Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п.п.13,14 Порядку ведення податкового обліку результатів спільної діяльності на території України без створення юридичної особи внаслідок зайвого віднесення до складу валових витрат суми 1064827 грн. за результатами спільної діяльності, а також суми дебіторської заборгованості 1292656,12 грн. за сплинанням строку позовної давності.

На підставі даного акту перевірки відповідачем прийняте податкове повідомлення рішення від 18.02.2008 року №00000437/0 ( а.с. 20).

За результатами адміністративного оскарження прийняті відповідні податкові повідомлення рішення від 14.03.2008 року №00000437/1, від 02.06.2008 року №00000437/2 та від 08.08.2008 року №00000437/3.

Як вбачається із акту перевірки, позивачем занижено податок на прибуток в сумі 266207 грн. внаслідок завищення валових витрат у розмірі 1064827 грн. в частині витрат порту, яка відноситься до витрат спільної діяльності.

Апеляційним судом встановлено, що позивачем укладено з ДП „Грінтур-Екс" договір про спільну діяльність від 01.04.2006 року №47, який зобов'язує Порт вести облік результатів спільної діяльності, ведення бухгалтерського та податкового обліку, загальних справ сторін договору покладається на Порт, крім цього бухгалтерський та податковий облік доходів та витрат від спільної діяльності ведеться Портом окремо від іншої діяльності, згідно з діючим законодавством.

Позивач при веденні бухгалтерського та податкового обліку, загальних справ сторін договору, для узагальнення витрат спільної діяльності застосовував рахунок бухгалтерського обліку 37710.01..007 „Розрахунки з іншими кредиторами (спільна діяльність)", що зазначено на сторінці 53 Акту.

На рахунку 37710.01..007 „Розрахунки з іншими кредиторами (спільна діяльність) позивач враховував всі витрати, що не пов'язані з діяльністю Порту, а пов'язані зі спільною діяльністю. Вказані витрати на підставі рахунків та актів виконаних послуг відображались в бухгалтерському обліку позивачем, тобто, позивач окремо від бухгалтерського обліку власних господарських операцій, вів облік господарських операцій, що пов'язані зі спільною діяльністю та відносяться до валових витрат саме спільної діяльності.

Поряд з цим, як убачається із матеріалів справи, позивач виконував роботи та надавав послуги для спільної діяльності, на що виписував рахунки та акти виконаних робіт, відображав зазначені господарські операції по ДтЗб 100.0201.0000 „Розрахунки з вітчизняними покупцями та замовниками" та Кт 703 „Дохід від реалізації робіт та послуг" та відображав відповідно в податковому обліку у порядку, установленому законодавством з питань оподаткування.

Відповідно до п.п. 4.2.11 п. 4.2 ст.4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств» не включаються до складу валового доходу доходи від спільної діяльності на території України без створення юридичної особи, дивіденди, отримані платником податку від інших платників податку, що оподатковані у порядку, встановленому пунктами 7.7 та 7.8 цього Закону.

Витрати спільної діяльності обчислювалися позивачем в повній мірі на рахунку 37710.01..007 „Розрахунки з іншими кредиторами (спільна діяльність), на якому відображені всі витрати, що не повязані з діяльністю Порту, а повязані зі спільною діяльністю, що фактично було перевірено при здійснені перевірки та про що зазначено в Акті перевірки.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідач в акті перевірки не розмежував склад витрат, які одночасно пов'язані як з власною господарською позивача, так і зі спільною діяльністю, не визначив склад вказаних витрат, відсутні посилання в акті перевірки на первинні документи, на підставі яких за думкою Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві позивачем зайво включені до складу валових витрати, які одночасно пов'язані як з власною господарською діяльністю такого платника, так і зі спільною діяльністю.

Колегія суддів погоджується із доводами позивача, що в додатках №19, №20 до Акту (а.с.89,90), в яких наведено розрахунок розподілу витрат позивача, як платника податку - учасника спільної діяльності, які включаються до складу валових витрат та на думку Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві одночасно пов'язані як з власною господарською діяльністю такого платника, так і зі спільною діяльністю, відповідачем зроблено помилку при виконанні вказаного розрахунку, оскільки в Додатку №19 в колонці 2 для розрахунку вказана сума валового доходу спільної діяльності відповідно до рядку 01 звіту про результати спільної діяльності, тому як спільна діяльність не була предметом перевірки за період з 01.07.2006 по 30.09.2008 року згідно акту перевірки від 06.02.2008 року № 53/37/0125608.

Окрім того, розподіл витрат повинен здійснюватися на підставі доходів, отриманих позивачем від спільної діяльності, які відповідно до пп.. 4.2.11 п.4.2 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не включаються до складу саме валового доходу учасника спільної діяльності, а не на підставі валових доходів самої спільної діяльності, визначеного в відповідному звіті про результати спільної діяльності, оскільки не спростовані доводи позивача, що відповідно договору №47 він має право на 91,18 % результату (прибутку ) діяльності спільної діяльності, а не 91,18 % від суми загальних доходів спільної діяльності, що є зовсім різними економічними поняттями.

На підставі вищевказаного, колегія суддів погоджується із доводами позивача, що в акті перевірки не підтверджено наявність витрат, які одночасно пов'язані як з власною господарською діяльністю Порту, так із спільною діяльністю.

Поряд з цим, в Додатку №20 (колонка 6) до акту перевірки неправильно визначено загальну суму занижених Портом валових витрат, не врахувавши показники розрахунку занижений валових витрат 1 кварталу 2007 року в розмірі 1392414 грн. та 2 кварталу 2007 року в сумі 533578 грн., внаслідок чого сукупна сума валових витрат має відємне значення та підлягає додатковому включенню до складу валових витрат позивача, та повинна арифметично складати -861166 грн., а не 1064827 грн..

На підставі вищевказаного, колегія суддів вважає, що Спеціалізованою державною податковою інспекцією по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві в Акті перевірки не підтверджено наявність факту порушення податкового законодавства в частині завищення позивачем валових витрат на суму 1064827 грн. та заниження податку на прибуток на суму 266206,75 грн.

З приводу висновку перевіряючих щодо заниження позивачем податку на прибуток, внаслідок безпідставного віднесення ( відсутність розрахункових, платіжних та інших документів щодо підтвердження вказаного факту) валових витрат у розмірі 1292656,12 грн. колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивачем до складу валових витрат за 9 місяців 2006 року включено 1292656,12 грн. суму дебіторської заборгованості по ТОВ „Рокада ", яка виникла у червні - серпні 2002 року та по якій минув строк позовної давності в 2005 році.

Відповідно до пп. 5.2.8 п.5.2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» до складу валових витрат включаються суми безнадійної заборгованості в частині, що не була віднесена до валових витрат, зокрема, заборгованість по зобов'язаннях, за якою минув строк позовної давності.

Як зазначено в Акті перевірки в бухгалтерському обліку позивач відобразив списання дебіторської заборгованості у сумі 1292656,12 грн. в червні 2006 року на підставі акту на списання дебіторської заборгованості від ТОВ «Рокада» .

Таким чином, Акт на списання дебіторської заборгованості є відповідним розрахунковим документом щодо підтвердження валових витрат у розмірі 1292656,12грн., інших правових підстав щодо безпідставного віднесення вказаної суми до валових витрат відповідачем не наведено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що в акті перевірки не підтверджено наявність факту порушення податкового законодавства в частині завищення Портом валових витрат на суму 1292656 грн. та заниження податку на прибуток на суму 223164 грн.

Окрім того колегія суддів погоджується із доводами позивача, що відповідачем в податкових повідомленнях-рішеннях від 18.02.2008 № 00000437/0, від 14.03.2008 № 00000437/1, від 02.06.2008 № 00000437/2, від 08.08.2008 № 00000437/3 при визначенні податку на прибуток в сумі 589371,00 нараховані штрафні санкції в сумі 580196 грн., тобто більш ніж 50 % від суми податкового зобов'язання, що не відповідає вимогам підпункту 17.1.3 пункту 17.1 ст. 17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" відповідного до якого штрафні /фінансові/ санкції, які донарахувуються контролюючим органом від суми податкового зобов'язання платника податків у відсотках від суми недоплати /заниження/ податкового зобов'язання платником податків, мають бути не більше 50 % такої суми недоплати та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів.

За таких обставин колегія суддів дійшла до висновку про ґрунтовність адміністративного позову.

Відсутність наведених висновків у рішенні суду першої інстанції не є підставою для його скасування, оскільки відповідно до ч.2 ст.200 КАС України не може бути скасоване правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно по суті вирішив питання, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м.Миколаєві залишити без задоволення, постанову Господарського суду Миколаївської області від 06 травня 2009 року у справі № 6/458/08/5016 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України

Дата складення та підписання рішення суду в повному обсязі 27 лютого 2012 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: А.В. Крусян