Справа № 641/2367/17
Суддя: Колодяжна І. М.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова

Провадження № 2-а/641/90/2017 Справа №641/2367/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Колодяжної І.М.

при секретарі- Ягодіній М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Слобожанського Об,єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання неправомірним рішення та зобов,язання вчинення дій ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Слобожанського Об,єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова , в якому просить: визнати рішення Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 07.02.2017 року про відмову в призначенні пенсії позивачу за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.. 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправним та скасувати його; зобов,язати Слобожанське Об,єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку з 17.08.2016 року , нарахувати та виплатити призначену пенсію; стягнути з управління моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС . 27.07.2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку ,як учаснику ліквідації наслідків аварії ЧАЕС 2 категорії , відповідно до ст.. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , та надав всі необхідні документи для призначення цього виду пенсії , передбачені порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування», але управління не прийняло до уваги надані позивачем документи. 07.02.2017 року рішенням управління відмовлено у призначенні пенсії із зниженням віку , оскільки період роботи позивача у зоні відчуження не підтверджується первинними документами , та для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно наданих позивачем документів немає підстав. Наданими позивачем документами , а саме: копією трудової книжки та паспортом підтверджується те, що позивач досяг пенсійного віку , 17.06.2016 року та має трудовий стаж зазначений в ч. 2 ст. 56 «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». До своєї заяви про призначення пенсії за віком , позивач додав саме копію посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС , видану 23 квітня 1993 року Харківською обласною державною адміністрацією та довідку з військової частини №06407 від 11.07.1986 року , в якій зазначається, що в період з 12.06.1986 року по 10.07.1986 року позивач виконував функціональні обов,язки у складі Оперативної групи Міністерства оборони СРСР по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської ЧАЕС та довідку датовану тими ж числами , в якій зазначається , що позивач отримав дозу радіаційного опромінення 8.7 р. Факт перебування позивача у військовій частині № НОМЕР_1 також підтверджується записом у військовому квитку , яку позивач також додав до управління разом з заявою про призначення пенсії. Отже ,рішення управління про відмову позивачу у призначенні пенсії ґрунтується на припущеннях , тоді як позивач надав усі необхідні для цього документи . Внаслідок незаконних та неправомірних дій управління позивачеві завдано значних моральних страждань ,пов,язаних зі згадкою про страшну катастрофу у 1986 році ,які він оцінює у 10 000,00 грн.

Позивач в судове засідання не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача Слобожанського об,єднаного управляння Пенсійного фонду України м. Харкова в судове засідання не з,явилася , надала заяву про розгляд справи за її відсутності ,проти позову заперечувала , посилаючись на те , що позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 23.04.1993 року . За наданим позивачем військовим квитком вбачається, що він виконував обов,язки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 12.06.1986 року по 10.07.1986 року в другій зоні небезпеки . Однак , позивач надав довідки військових частин , що суперечать цьому , а саме: відповідно до довідок №93 та №94 від 11.07.1986 року , виданих військовою частиною №06407 , позивач виконував обов,язки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 12.06.1986 року по 10.07.1986 року , а відповідно до довідки №586 та витягу з наказу від 14.07.1986 року №180 , виданих військовою частиною №316649, період вказаний з 12.06.1986 року по 12.07.1986 року. Жодних первинних документів , які підтверджують період перебування , визначають населений пункт , об,єкт (зону відчуження) та час роботи , зокрема наказів про направлення позивача у відрядження для участі в ліквідації аварії на ЧАЕС,позивачем не надано , а отже не дотримано вимоги порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до ЗУ «Про загальнообов,язкове державне пенсійне страхування», затвердженою постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року за №22-1.За відсутності первинних документів , а лише за наданими позивачем документами не має можливості встановити , чи дійсно позивач виконував обов,язки по ліквідації наслідків аварії , а також не можливо визначити точний період його перебування на території радіологічного забруднення, тому підстав для призначення позивачеві вищевказаної пенсії немає. Крім того, 24.10.2016 року управлінням отримано лист галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 12.10.2016 року за №179/1/10439 , в якому зазначено , що в перевірених наказах командира в/ч №31649 по стройовій частині за період з 12.06.1986 року по 13.07.1986 року вибуття позивача у відрядження м. Чорнобиль не відображено. Лише містяться відомості про вибуття «рядового ОСОБА_2 » ( ініціали не розшифровані) у відрядження в в/ч 07224 «пересилочний пункт» м. Біла Церква , терміном 10 діб з 12.06.1986 року по 21.06.1986 року від 11.04.2017 року , для виконання службового завдання. Однак , в перевірених наказах командира в/ч 07224 по стройовій частині за період з 12.06.1986 року по 21.06.1986 року позивач не значиться. 21.02.2017 року управлінням отримано лист Центрального архіву Міністерства пробори РФ від 27.07.2017 року за №2/121565, в якому зазначено , що в наказах командира в/ч 06407 за 1986 років відомості про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, позивача не містяться. Тому рішення управління від 07.02.2017 року законне, а позов позивача необґрунтованим.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2). Даний факт визнається відповідачем та підтверджується посвідченням позивача серії НОМЕР_2 , виданим 23.04.1993 року Харківською облдержадміністрацією .

Відповідно до наказу командира військової частини №31649 за №180 від 14.07.1986 року по стройовій частині м. Десна ,рядовий ОСОБА_1 старший писар секретної частини з командировки м. Чорнобиль , після виконання службового завдання прибув.

Як вбачається з довідки військової частини №06407 за №93 від 11.07.1986 року , позивач виконував функціональні обов,язки у складі Оперативної групи Міністерства оборони СССР по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської ЧАЕС у період з 12.06.1986 року по 10.07.1986 року.

Як вбачається з довідки військової частини №06407 за №94 від 11.07.1986 року , позивач виконував обов,язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської ЧАЕС у період з 12.06.1986 року по 10.07.1986 року, у другій зоні небезпечності . Доза радіоактивного опромінення 8.7.

Згідно з довідкою військової частини №31649 за №586 від 16.11.1990 року , позивач приймав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильської АЕС в період з 12.06.1986 року по 12.07.1986 року.

Згідно з відміткою у військовому квитку серії НОМЕР_3 , виданому Комінтернівським районним військкоматом 11.11.1985 року, позивач брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 році (з 12.06.1986 року по 10.07.1986 року , у другій зоні небезпечності.)

Судом також встановлено, що позивач звертався до відповідача з приводу призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з рішення Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 07.02.2017 року , позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.. 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки період роботи позивача у зоні відчуження не підтверджується первинними документами .

24.10.2016 року управлінням отримано лист галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 12.10.2016 року за №179/1/10439 , в якому зазначено , що в перевірених наказах командира в/ч №31649 по стройовій частині за період з 12.06.1986 року по 13.07.1986 року вибуття позивача у відрядження м. Чорнобиль не відображено. Лише містяться відомості про вибуття «рядового ОСОБА_2 » ( ініціали не розшифровані) у відрядження в в/ч 07224 «пересилочний пункт» м. Біла Церква , терміном 10 діб з 12.06.1986 року по 21.06.1986 року від 11.04.2017 року , для виконання службового завдання. Однак , в перевірених наказах командира в/ч НОМЕР_4 по стройовій частині за період з 12.06.1986 року по 21.06.1986 року позивач не значиться.

21.02.2017 року управлінням отримано лист Центрального архіву Міністерства пробори РФ від 27.07.2017 року за №2/121565, в якому зазначено , що в наказах командира в/ч 06407 за 1986 років відомості про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, позивача не містяться.

Відповідно до ч.4 ст.8 КАС України , забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій. чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження.

П.2 ч.1 ст.14 вказаного Закону, передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед яких вказано учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.

В ст.15 зазначеного Закону, вказано, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями, а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 55 даного Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 року незалежно від кількості робочих днів, пенсійний вік зменшується на 10 років.

Згідно з ч. 3 ст. 55 зазначеного Закону призначення та виплата пенсій особам, які мають право на її отримання із зменшенням пенсійного віку, проводиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», встановлено, що заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються відповідно до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики.

Відповідно до п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-1, до заяви про призначення пенсії за віком із урахуванням положень ст.55 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» додаються, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 року №122. У разі неможливості надання довідки за формою №122 внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, для визначення права та призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що посвідчують період роботи в зоні відчуження, а саме: довідки про період роботи в зоні, табелі обліку робочого часу за період роботи у зоні, копії відомостей (особові рахунки) на виплату заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем надано необхідні і достатні документально підтверджені відомості, які дають йому право на отримання пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зокрема, у вищевказаній архівній довідці містяться всі відомості, необхідні для призначення позивачу спірної пенсії, в тому числі ті, про відсутність яких вказує відповідач, а саме об`єктом, де позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії, була безпосередньо сама ЧАЕС, а також детально вказаний період, протягом якого це мало місце (12.06.1986 року по 10.07.1986 року), загальний період виконання таких робіт в зоні відчуження - з 12.06.1986 року по 10.07.1986 року. Зазначення різних періодів роботи позивача в зоні ЧАЕС ,про які вказала представник відповідача, спростовуються наданими позивачем до суду документами. Тому , заперечення відповідача ,суд вважає необґрунтованими, і приходить до висновку, що представником відповідача не виконано обов`язку, передбаченого ч.2 ст.71 КАС України, і не доведено правомірності оспорюваного рішення відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення управління ,і зобов,язання вчинення дій , є обґрунтованими, достатньо вмотивованими та ґрунтуються на наявних у справі доказах, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 2 статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту цієї норми випливає, що в такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. (правовий висновок ВАСУ, Стосовно визначення належності позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди до вимог майнового чи немайнового характеру).

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, Верховний Суд України у вищевказаній постанові Пленуму зазначає, що в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди повинні бути зазначені обставини того, у чому полягає моральна шкода, якими діями, рішеннями вона завдана та якими доказами вона підтверджена. Факт заподіяння шкоди доводить позивач.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає , що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди, задоволенню не підлягає, оскільки позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями відповідача та завданням йому моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо).

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 6-14, 17, 19, 122, 159-163, 167, 185, 186, 254, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 07 лютого 2017 року , щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі м. Харкова від 07 лютого 2017 року , щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Слобожанське Об,єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова призначити ОСОБА_1 , пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17 серпня 2016 року .

Зобов`язати Слобожанське Об,єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 17 серпня 2016 року .

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб,єкта владних повноважень Слобожанського Об,єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на користь держави витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) грн..
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту отримання копії постанови.

Суддя - І. М. Колодяжна