Справа № 2-а-2882/10/1570
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2012-03-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2012 р.Справа № 2-а-2882/10/1570

Категорія:11,5Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

Одеській апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Одеської Національної морської академії на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, відділу Державної виконавчої служби Одеської області про визнання дій неправомірними та скасування постанов,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє вимог на предмет спору - Одеська Національна морська академія,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2010 року ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1, позивач) звернулась з адміністративним позовом до Одеського окружного адміністративного суду, в якому просила скасувати постанови Головного державного виконавця Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (надалі Другий Приморський ВДВС) ОСОБА_2 від 10 листопада 2009 року про відкриття виконавчого провадження та від 20 січня 2010 року начальника Другого Приморського ВДВС ОСОБА_3 про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Також, позивач просила визнати незаконною та скасувати відмову заступника начальника Головного управління юстиції в Одеській області - начальника відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (надалі ВДВС в Одеській області) ОСОБА_4 у задоволенні її скарг на вищезазначені постанови, викладену у листі №Є-240-09 від 02 березня 2010 року.

Крім того, в своїх позовних вимогах ОСОБА_1І просила суд, прийняти нову постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у звязку з пропущенням стягувачем строку предявлення до виконання виконавчого листа.

Підставами для задоволення позову ОСОБА_1 зазначала порушення Другим Приморським ВДВС п.1 ч.1 ст.18, п.1,3 ч.1 та ч 2 ст.19 Закону України від 21 квітня 1999 року №606 XIV «Про виконавче провадження»(надалі - Закон №606 XIV), які містять вимоги щодо оформлення виконавчого документу та регулюють порядок відкриття виконавчого провадження.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Суд скасував постанову Головного Державного виконавця Другого Приморського ВДВС ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 10 листопада 2009 року та постанову начальника Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 20 січня 2010 року.

Також, суд зобовязав Другий Приморський ВДВС прийняти рішення у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що заява про відкриття виконавчого провадження була подана неналежним стягувачем, якій не був стороною у виконавчому провадженні.

Відмовляючи в решті позовних вимог, суд першої інстанції вважав безпідставними твердження позивача щодо пропущення стягувачем строку предявлення виконавчого листа до виконання , а крім того, зазначив, що відсутні підстави для визнання відповіді начальника ВДВС в Одеській області ОСОБА_4 незаконною та її скасування, так як вона не є рішенням субєкта владних повноважень.

Не погоджуючись із судовим рішенням ОСОБА_1 та Одеська Національна морська академія подали апеляційні скарги в яких, ставиться питання про скасування судового рішення у звязку неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи та у звязку порушенням судом норм матеріального права

В суді апеляційної інстанції апелянти підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

Представник Другого Приморського ВДВС та Головного управління юстиції в Одеській області просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, на наступних підставах.

Так, згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було прийняте необґрунтоване рішення, виходячи з наступного.

Зясовуючи обставини справи суд апеляційної інстанції встановив, що 29 травня 2002 року судовою колегією по цивільним справам Одеського апеляційного суду, як судом першої інстанції, було прийняте рішення про задоволення позову Одеського морехідного коледжу технічного флоту щодо виселення ОСОБА_1І та її неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з приміщення АДРЕСА_1.

Рішення суду набрало законної сили 13 березня 2003 року.

11 жовтня 2006 року на запит ректора Одеської Національної морської академії апеляційний суд Одеської області направив даному закладу копії рішень по даній справі, а також виконавчий лист за №2-7/2002.

29 липня 2009 року Одеською Національною морською академією до Другого Приморського ВДВС подано заяву про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-7/2002, однак оскільки, виконавчий документ не відповідав вимогам ст. 19 Закону №606 XIV, тобто не мав строку предявлення його до виконання, державним виконавцем 30 липня 2009 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2009 року за заявою Одеської Національної морської академії було виправлено помилку в виконавчому листі №2-7/2002 від 10 жовтня 2006 року та зазначено строк предявлення виконавчого листа до виконання протягом трьох років з наступного дня після його видачі, тобто з 10 жовтня 2006 року.

Одеською Національною морською академією 06 листопада 2009 року повторно подано до Другого Приморського ВДВС заяву про відкриття виконавчого провадження і відповідно поданої заяви, 10 листопада 2009 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-7/2002 від 10 жовтня 2006 року.

В подальшому, оскільки стягувачем за зазначеним виконавчим листом був Одеський морехідний коледж технічного флоту і не було даних про заміну сторони виконавчого провадження на Одеську Національну морську академію, державний виконавець 21 січня 2010 року зупинив виконавче провадження до розгляду його заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Апеляційним судом Одеської області 25 березня 2010 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено та визнано Одеську Національну морську академію правонаступником Одеського морехідного коледжу технічного флоту, у звязку з чим, 26 квітня 2010 року виконавче провадження за виконавчим листом №2-7/2002 від 10 жовтня 2006 року поновлено.

20 січня 2010 року за результатами перевірки виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-7/2002 від 10 жовтня 2006 року начальником Другого Приморського ВДВС прийнята постанова, якою ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні скарг про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Дана постанова мотивувалася тим, що виконавчий документ відповідає вимогам ст.19 Закону №606 XIV, а доводи скаржниці з приводу звернення до виконання особи, яка не є стягувачем були спростовані тим, що на момент перевірки виконавчі дії зупинені для зясування належного стягувача.

Перевірка звернень ОСОБА_1 проводилася і Головним управлінням юстиції в Одеській області, за результатами якої, 02 березня 2010 року позивачу надано відповідь про відсутність підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доводи, викладені в цій відповіді аналогічні доводам, викладеним в постанові начальника Другого Приморського ВДВС.

Суд першої інстанції частково задовольняючи вимоги ОСОБА_1, правомірно погодився з доводами позивача про порушення державним виконавцем п.1 ч.1 ст.18 Закону №606 XIV, що виразилося в відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого документа за заявою особи, яка не є стягувачем.

Між тим, на думку колегії суддів, Одеській окружний адміністративний суд неправомірно відхилив доводи позивача про те, що Державною виконавчою службою порушена ст.21 Закону №606 XIV, в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин і яка встановлювала строки предявлення виконавчого листа в межах трирічного строку.

Так, відповідно до вимог ч.1 даної статті, виконавчі листи та інші судові документи можуть бути предявлені до виконання - протягом трьох років.

Частина 2 цієї статті визначає, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються: для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Таким чином, стягувач пропустив строк предявлення даного виконавчого документа до виконання.

Зазначений в ухвалі Апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2009 року строк виконання - три роки з наступного дня після видачі виконавчого листа, не може бути прийнятий до уваги так як суперечить Закону №606 XIV, в редакції, що існувала на період прийняття судом даної ухвали.

Стаття 26 Закону №606 XIV передбачає підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження державним виконавцем, зокрема це - у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання.

Колегія суддів також бажає зазначити, що погоджується з доводами апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що предявленням виконавчого документу до виконання слід розуміти надання його оригіналу на виконання до виконавчої служби будь-якою особою, а не виключно стягувачем або іншою особою, уповноваженою на це законом.

Як правильно зазначив апелянт, предявлення виконавчого документу для примусового виконання є юридичним актом. Основною особливістю юридичних актів є те, що вони здійснюються для того, щоб викликати певні юридичні наслідки, в даному випадку відкриття виконавчого провадження з метою примусового виконання виконавчого документа та переривання строку предявлення виконавчого документу до виконання;

Колегія суддів вважає, що лише стягувач може предявити виконавчий лист до виконання, оскільки це прямо передбачено законодавством про виконавче провадження.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону №606 XIV передбачає, що виконавче провадження відкривається на підставі виконавчого документа за заявою стягувача, а частина 2 ст. 11-1, ч. 2 ст. 23 цього Закону надає право подати заяву про поновлення пропущеного строку предявлення виконавчого документа до виконання лише стягувачу.

Позиція апелянта спирається також на позицію Конституційного Суду України, яка викладена у справі за конституційним зверненням спільного підприємства «Мукачівський плодоовочевий консервний завод»про офіційне тлумачення положення пункту 10 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»(справа про виконання рішень третейських судів) від 24 лютого 2004 року.

Про те, що тільки стягувач має право предявляти виконавчий документ до виконання свідчить його право відмовитися від стягнення та вимагати повернення виконавчого документа, право на укладати мирову угоду на стадії виконавчого провадження.

Навіть якщо вважати правильною позицію відповідачів та третьої особи про те, що термін предявлення до виконання спірного виконавчого листа спливав 11 жовтня 2009 року, то стягувач однаково пропустив строк на здійснення цієї дії.

Так, вперше виконавчий документ був предявлений до виконання 05 листопада 2009 року тобто поза межами встановленого законом строку.

Між тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова відповідача про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-7/2002 від 10 жовтня 2006 року не відповідає вимогам законодавства, яке регулює виконавче провадження, так як порушена не за заявою стягувача.

Відповідно до ст. 18 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення, зазначеного в статті 3 цього Закону; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; в інших передбачених законом випадках.

Згідно із ст. 11 даного Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої, видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, яка зобов'язана за рішенням вчинити певні дії (передати майно, виконати інші обов'язки, передбачені рішенням) або утриматися від їх вчинення. У разі вибуття однієї з сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником

Як правильно зазначив суд першої інстанції, стягувачем за виконавчим листом №2-7/2002 від 10 жовтня 2006 року був Одеський морехідний коледж технічного флоту, а рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником на час відкриття виконавчого провадження було відсутнє і тільки 25 березня 2010 року рішенням суду правонаступником Одеського морехідного коледжу технічного флоту визнано - Одеську національну морську академію.

Також, на думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконної та скасування відмови заступника начальника головного управління юстиції в Одеській області - начальника ВДВС Одеської області у задоволенні скарги.

Суд правильно встановив, що рішення за зверненнями позивача ,даним відповідачем - не приймалось, а тому відсутній предмет оскарження в розумінні ст. 2 КАС України.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду, що судовий орган не наділений повноваженнями самостійно приймати за державного виконавця постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому відмова в задоволенні зазначених вимог також, є обґрунтованою.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст.195, 196, ч.1 п.3 ст. 198, ч.1 п.4 ст. 202, ч.2 ст. 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Одеської Національної морської академії задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31 травня 2011 року скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, відділу Державної виконавчої служби Одеської області про визнання дій неправомірними та скасування постанов задовольнити частково.

Скасувати постанову Головного державного виконавця Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 10 листопада 2009 року.

Скасувати постанову начальника Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 20 січня 2010 року.

Зобовязати Державного виконавця Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відмовити у відкритті виконавчого провадження у звязку з пропуском строку предявлення виконавчого листа до виконання.

В задоволенні решти позовних ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова