Справа № 816/297/17
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 р.Справа № 816/297/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Сіренко О.І.

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2017р. по справі № 816/297/17

за позовом ОСОБА_3 обласної державної адміністрації

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

30 березня 2017 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про накладення штрафу від 03.02.2017 ВП№53011267.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову - відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до частин 4 та 6 статті 19 Закону України Про виконавче провадження сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Проте, відповідач наголошує, що боржником не було повідомлено ні в десятиденний строк, що встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження, ні на дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу про повне чи часткове виконання судового рішення.

За таких обставин вважає, що спірна постанова про накладення штрафу винесена у спосіб та в межах повноважень, що визначені законом.

Позивач, в надісланих запереченнях на апеляційну скаргу, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, посилаючись на той факт, що постанова відповідача про виконавче провадження від 1 грудня 2016 року скасована постановою Полтавського окружного адміністративного суду 16 лютого 2017 року (справа № 816/2371/16) у зв'язку з порушенням відповідачем ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, зазначив, що вказану постанову від 1 грудня 2016 року отримано позивачем лише 12 грудня 2016 року, тобто після сплину терміну, встановленого виконавцем для виконання постанови суду.

Разом з цим просив розглянути справу без його участі.

06 червня 2017 року протокольною ухвалою колегії суддів, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, залучено до участі в справі в якості другого відповідача ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

06 червня 2017 року від Комінтернівського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що здійснює представництво інтересів Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з участю заступника начальника відділу (представника за дорученням) в іншому судовому засіданні у Комінтернівському районному суді м. Харкова, призначеному на 14:00.

Колегія суддів зазначає, що обставини, викладені заявником в клопотанні не підтверджені жодними доказами, які б свідчили, про неможливість заявником прибути в судове засідання суду апеляційної інстанції з поважних причин, відтак клопотання задоволенню не підлягає.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги відповідно до ст. 195 КАС України, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 липня 2016 року постановою Полтавського окружного адміністративного суду частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_4 до Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 1990 роках, Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 1990 роках, ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: Департамент праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації про визнання протиправними та зобов»язання вчинити дії , а саме:

- визнано протиправними та скасовано рішення Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 1990 роках від 07 травня 2014 року, зазначене у протоколі № 12, та від 10 вересня 2015 року, зазначене у протоколі № 4, у частині погодження проекту розрахунку про заробітну плату за період роботи в зоні відчуження стосовно ОСОБА_4 щодо не визначення та не включення в довідки від 07.05.2014 № 46/12 та від 10.09.2015 № 10-13/97/4 преміювання за роботу в зоні ЧАЕС відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43 з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7;

- визнано протиправними та скасовано рішення Центральної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 1990 роках щодо ОСОБА_4 від 04 грудня 2014 року (протокол № 15) та від 26 листопада 2015 року (протокол № 26);

- зобов'язано Обласну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 1990 роках та ОСОБА_3 обласну державну адміністрацію у строк, визначений Типовим положенням "Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2012 року № 886, повторно розглянути питання щодо визначення ОСОБА_4 даних про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986 році та включеннях їх у довідку, а саме: преміювання за роботу в зоні ЧАЕС відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43 з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10 червня 1986 року №207-7.

25 листопада 2016 року за вх. №36770-0-33-16 відповідальним підрозділом ДВС зареєстровано заяву ОСОБА_4 від 14 листопада 2016 року про прийняття до виконання виконавчого листа у адміністративній справі №816/319/16, виданого ОСОБА_3 окружним адміністративним судом 04 листопада 2016 року (а.с. 67-70).

01 грудня 2016 року головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_5 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53011267 з примусового виконання виконавчого листа №816/319/16 Полтавського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2016 року (а.с. 73-74). Вказаною постановою боржника - ОСОБА_3 ОДА зобов»язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 6400 грн.

Відповідачем надано до суду першої інстанції копію листа від 01 грудня 2016 року за вих. №53011267/16, яким ОСОБА_3 ОДА та ОСОБА_4 повідомлявся про винесення головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_5 постанови про відкриття виконавчого провадження №53011267 від 01.12.2016 (а.с. 71-72). Проте, данних про те, коли вказана постанова та лист вручені позивачу відповідачем не надано.

Відповідно до заперечень на апеляційну скаргу, позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження лише 12 грудня 2016 року, тобто після сплину терміну, встановленого виконавцем, на виконання постанови суду.

На виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року по справі №816/319/16, згідно з Типовим положенням "Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках", згідно повторної заяви громадянина ОСОБА_4, яку Обласна комісія отримала 21 вересня 2016 року, 01 листопада 2016 року було проведено засідання Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (а.с. зв. 13-17) на якому, було повторно розглянуто питання видачі довідки ОСОБА_4 згідно рішення суду. При розгляді даного питання комісією було вирішено звернутись до Полтавського окружного адміністративного суду за роз'ясненням.

13 грудня 2016 року ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду надано роз'яснення Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, що за постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2016 у справі № 816/319/16 зобов'язано Обласну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 1990 роках та ОСОБА_3 обласну державну адміністрацію у строк, визначений Типовим положенням "Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 № 886, повторно розглянути питання щодо визначення ОСОБА_4 даних про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986 році та включити преміювання за роботу в зоні ЧАЕС відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43 з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7 ( а.с. 58).

28 грудня 2016 року відбулося засідання Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (а.с. 25-27) на якому було вирішено видати довідку ОСОБА_4 згідно рішення суду. Того ж дня було складено довідку про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (а.с. 22-24).

25 січня 2017 року листом №01.2-16/649 довідку було надіслано ОСОБА_4 (а.с. 21).

Таким чином, станом на дату винесення спірної постанови про накладення штрафу судове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року по справі №816/319/16 фактично виконано позивачем.

03 лютого 2017 року головним державним виконавцем ВПВР Департаменту ДВС МЮУ ОСОБА_5 винесено постанову про накладення штрафу на позивача ОСОБА_3 ОДА за своєчасне невиконання вищезазначеної постанови суду у розмірі 5100 грн (а.с. 80-81).

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем спірна постанова про накладення штрафу винесена з порушенням вимог ч.1 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб'єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до частин 1-3 статті 63 вказаного Закону України за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 75 того ж Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року по справі №816/319/16 згідно з Типовим положенням "Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках", згідно повторної заяви громадянина ОСОБА_4, яку Обласна комісія отримала 21 вересня 2016 року, 01 листопада 2016 року було проведено засідання Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (а.с. 13 зворот - 16 зворот) на якому, було повторно розглянуто питання видачі довідки ОСОБА_4 згідно рішення суду. При розгляді даного питання комісією було вирішено звернутись до Полтавського окружного адміністративного суду за роз'ясненням.

13 грудня 2016 року ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду роз'яснено Департаменту соціального захисту населення ОСОБА_3 обласної державної адміністрації, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.07.2016 у справі № 816/319/16 зобов'язано Обласну комісію з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986 1990 роках та ОСОБА_3 обласну державну адміністрацію у строк, визначений Типовим положенням "Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 № 886, повторно розглянути питання щодо визначення ОСОБА_4 даних про заробітну плату за роботу в зоні відчуження в 1986 році та включити преміювання за роботу в зоні ЧАЕС відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 № 153/10-43 з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7.

28 грудня 2016 року відбулося засідання Обласної комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (а.с.25-27) на якому, було вирішено видати довідку ОСОБА_4 згідно рішення суду. Того ж дня було складено довідку про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках (а.с. 22-24).

25 січня 2017 року на вимогу стягувача листом № 01.2-16/649 довідку було надіслано ОСОБА_4 (а.с. 21).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що станом на дату винесення спірної постанови про накладення штрафу судове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 липня 2016 року по справі №816/319/16 фактично виконано позивачем.

Проте, відповідач, не пересвідчившись у повному або частковому виконанні такого рішення виніс спірну постанову, чим порушив визначений частиною 1 статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" обов'язок перевірки виконання рішення боржником.

Відповідно до частини першої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не довів правомірність прийнятої ним постанови про накладення штрафу та не надав доказів в спростування вищевикладеного, на відміну від позивача, який довів обґрунтованість вимог, заявлених у позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 обласною державною адміністрацією (боржником) не було повідомлено ні в десятиденний строк, що встановлений у постанові про відкриття виконавчого провадження, ні на дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу про повне чи часткове виконання судового рішення колегія суддів вважає безпідставними , оскільки відповідачем не надано доказів вручення постанови про відкриття виконавчого провадження від 1 грудня 2016 року, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, згідно частин 1-3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідач, всупереч вимогам вищезазначеної статті, не надав доказів того, що останнім вживались дії щодо перевірки виконанні рішення та виніс постанову про накладення штрафу.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_3 обласної державної адміністрації підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обгрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 30.03.2017р. по справі № 816/297/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_6
Судді ОСОБА_7 ОСОБА_8
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 08.06.2017 р.