Справа № 263/12023/16-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 червня 2017 року м. Київ К/800/15671/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 06 вересня 2016 року серії АР № 333088 про притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі частини першої статті 121, частин першої - другої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) і закрити провадження у справі. В обґрунтування позову зазначив, що 06 вересня 2016 року приблизно о 16:00 годині, керуючи транспортним засобом «Ford Mondeo», рухався по проспекту Миру у місті Маріуполі та був зупинений співробітниками поліції за порушення пункту 2.2 (проїзд без зупинки заборонено) та пункту 2.9 (під час руху транспортного засобу користування засобами зв'язку, тримаючи їх у руці) Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), у зв'язку з чим відповідачем винесено оскаржувану постанову. Посилаючись на те, що інспектор грубо порушив порядок розгляду винесеної постанови, просив суд задовольнити позов.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 січня 2017 року позов задоволено частково. Скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення від 16 вересня 2016 року серії АР №333088 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121, частинами першою - другою статті 122 КУпАП в частині накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 121, частинами першою - другою статті 122 КУпАП відносно позивача, звільнивши останнього від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року скасовано рішення першої інстанції, ухвалено нову постанову про відмову в позові.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення апеляційної інстанції та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, зокрема, КАС України та КУпАП. Вказує, що суд не дав належної правової оцінки обставинам справи та доводам позивача про те, що він не порушував правилд ПДР.

Згідно із пунктом 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваного судового рішення видно, що відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до пункту 2.2. ПДР забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Водієві збороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання) (пункт 2.9 ПДР).

Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики (підпункт «е» пункту 31.4.7 ПДР).

Судами встановлено, що 06 вересня 2016 року приблизно о 16:00 годині, керуючи транспортним засобом «Ford Mondeo», ОСОБА_1 рухався по проспекту Миру у місті Маріуполі та був зупинений співробітниками поліції за те, що керуючи транспортним засобом не зупинився перед знаком 2.2. (проїзд без зупинки заборонено), рухався без заднього захисного пристрою, який передбачений конструкцією та користувався засобами зв'язку під час руху тримаючи їх у руках, чим порушив пункти 2.2, 2.9 та вимоги підпункту «е» пункту 31.4.7 ПДР.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною третьою статті 254 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, відповідно до частини другої цієї норми протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою-другою і третьою статті 122 покладено на органи Національної поліції (стаття 222 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платежів пристроїв.

Отже, відповідно до статті 222 КУпАП інспектор патрульної поліції, який має спеціальне звання капрала поліції, наділений правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 122 КУпАП.

Згідно з даними відеозапису, якій є в матеріалах справи, позивач скоїв адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і погоджується з цим, доки інспектор поліції починає складати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Крім того, у позовній заяві позивач не заперечував, що постанова про застосування адміністративного стягнення йому була оголошена та вручена, а його доводи про позбавлення його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП перевірені та відхилені апеляційним судом, оскільки ОСОБА_1 не заявляв жодного клопотання, в тому числі про необхідність виклику захисника або фахівців в галузі права.

За приписами частини другої статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Разом з тим, суд першої інстанції, як адміністративний суд, розглянув справу за вказаними статтями КУпАП, та застосував норми статті КУпАП для звільнення позивача від відповідальності.

Враховуючи те, що відповідно до статті 222 КУпАП вирішення питання щодо обрання виду стягнення належить до компетенції органів Національної поліції, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції безпідставно змінив постанову в частині накладення адміністративного стягнення, обмежившись усним зауваженням, фактично перебравши на себе повноваження суб'єкта владних повноважень, тобто відповідача, до компетенції якого, у даному випадку, віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення та право прийняти одне з кількох юридично допустимих рішень.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судового рішення, а викладені в ній доводи перевірені судом апеляційної інстанції і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить мотивів, які б дозволили вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук