Справа № 489/1749/17
Суддя: Тихонова Н. С.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/1749/17
Номер провадження 2-а/489/235/17
П О С Т А Н О В А
Іменем України
08 червня 2017 р. м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді - Тихонової Н.С.,
секретаря - Бреженюк Н.С.,
позивачки ОСОБА_1 ,
представника відповідача Ворони О.Л,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (польової пошти НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (польової пошти НОМЕР_2 ) Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.
Свої вимоги мотивувала тим, що вона проходила військову службу на посаді старшого сержанта старшого радіотелеграфіста радіолокаційної станції групи рухомих засобів зв`язку батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , ВОС-426840А, з якої наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2013 р. № 25-пм її звільнено з військової служби у відставку згідно п. «в» ч. 1 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за віком). При звільненні позивачки зі служби грошову компенсацію за неотримане речове майно відповідач не виплатив.
Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати протиправною відмову військової частини від 16.03.2017 р. вих.1/89/312 у виплаті їй грошової компенсації за недоотримане речове майно; зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за недоотримане речове майно в сумі 5 324 грн. 28 коп.
В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Вказував, що позивачка звернулась з рапортом про виплату компенсації за не отримане речове майно після звільнення з військової служби. Проте на момент звернення позивачки з відповідним рапортом, законодавство не передбачало надання військовослужбовцям, звільненим у запас або відставку грошової компенсації взамін речового майна. Крім того, згідно заперечень відповідача даний позов підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строків позовної давності або закриттю у зв`язку з тим, що позивачка вже зверталась до суду з аналогічним позовом та її заяву Ухвалою суду було залишено без розгляду. Проте суд не може погодитись з такими твердженнями представника відповідача, оскільки відмову, яку позивач оскаржує, вона отримала 16.03.2017 року. До того ж, дана справа не підлягає закриттю, оскільки раніше справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини польової пошти НОМЕР_2 Міністерства оборони Українипо суті вирішена не була.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 проходила військову службу у Військовій частині-польова пошта НОМЕР_2 Міністерства оборони України до 14.10.2013 р.
З матеріалів справи вбачається, що згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2013 р. №25-пм, ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у відставку згідно п.п. «в» ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».
В лютому 2017 р. позивачка звернулась до командира Військової частини польова пошта НОМЕР_2 з заявою про виплату їй компенсації за не отримане речове майно при звільненні.
Проте згідно Листа Військової частини польової пошти В2137 Міністерства оборони України №1/89/312 від 16.03.2017 р. позивачці відмовлено у виплаті грошової компенсації у зв`язку з тим, що законодавство не передбачає надання військовослужбовцям, звільненим у запас або відставку грошової компенсації взамін речового майна, відтак правові підстави для виплати позивачці відповідної грошової компенсації відсутні.
В обґрунтування свої вимог позивачка посилалась на те, що при звільненні вона не отримала речове майно та на теперішній час має право на отримання грошової компенсації за не отримане речове майно відповідно до вимог чинного законодавства, яке передбачає грошову компенсацію військовослужбовцям за не отримане речове майно.
Частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»(у редакції, яка діяла до 11 березня 2000 року) було передбачено, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.
Відповідно до статті 2 Закону України від 17 лютого 2000 року «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» дію частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зупинено у частині одержання військовослужбовцями за їх бажанням грошової компенсації за неодержане речове майно.
Законом України від 3 листопада 2006 року № 328-V «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» статтю 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»викладено в новій редакції, а також цей Закон доповнено статтею 9-1 (у редакції, чинній до 1 січня 2008 року), якою було передбачено, зокрема, що продовольче та речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, мають право на отримання замість належних їм за нормами забезпечення предметів речового майна грошової компенсації в розмірі вартості зазначених предметів.При цьому положення частини другої статті 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»регулюють порядок виплати компенсації замість речового майна військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі, і не поширюються на військовослужбовців, звільнених з військової служби.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що на момент звернення ОСОБА_1 щодо отримання грошової компенсації замість речового майна Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»не передбачав такого права для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, а пункт 27 Положення не підлягає застосуванню, оскільки суперечить нормам Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2013 року (справа № 21-38а13), від 31.03.2015 р. (справа № 21-79а15).
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що у позивачки на момент її звернення до відповідача було відсутнє право на отримання грошової компенсації за не отримане речове майно під час проходження військової служби, так і в цей час, вже після звільнення, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 17, 18, 19,122, 158,160-163 КАС України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 польової пошти НОМЕР_2 Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Апеляційна скарга на постанову суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня її проголошення або отримання повного тексту постанови.
Суддя: Н.С. Тихонова