Справа № 135/346/17
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/346/17
Провадження № 2-а/135/39/17
ПОСТАНОВА

іменем України

06.06.2017 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Корнієнка О.М.,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин Вінницької області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Бершадського обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовною заявою, зазначивши, що 09.04.2012 року вона вийшла на пенсію за віком, як посадова особа місцевого самоврядування. На день подання заяви на призначення пенсії вона працювала начальником управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради Вінницької області. Їй була призначена пенсія державного службовця в розмірі 80 % від заробітної плати, але без урахування всіх виплат, що містяться у довідці від 21.03.2017 року №04-455. Дана довідка містить колонку «інші виплати», а саме: 2010 рік 10665,91 грн.; 2011 рік 13212,38 грн.; 2012 рік 8866,65 грн., з них індексація 9383,40 грн.. 21.03.2017 року вона звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням «інших виплат», зазначених в довідці. Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області своїм листом №243/06-31/02 від 21.03.2017 року відмовило провести перерахунок її пенсії. Тому вона звернулася до суду з даним позовом та просила визнати дії відповідача неправомірними про відмову перерахувати її пенсію з урахуванням інших видів заробітної плати. Також, просила зобовязати відповідача провести перерахунок пенсії державного службовця з часу її призначення, з 09.04.2012 року, з урахуванням індексації заробітної плати в сумі 9383,40 грн..

В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в поданих запереченнях. В письмових запереченнях вказано, що позов відповідач не визнає, мотивуючи це тим, що згідно розпоряджень управління Пенсійного фонду України у м.Ладижин від 23.09.2009 року та від 26.06.2012 року в заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_2 включено абсолютно усі складові заробітної плати згідно наданих довідок. Лише 21.03.2017 року стало відомо, що ОСОБА_2 в період з квітня 2010 року по березень 2012 року включно з поміж надбавок, доплат і премій також отримувала індексацію заробітної плати. Отже, в період з 09.04.2012 року по 20.03.2017 року не було правових підстав для перерахунку пенсії ОСОБА_2. позивачем пропущено встановлений ст. 99 КАС України шестимісячний строк звернення до суду. Також, ОСОБА_2 звернулася до управління Пенсійного фонду України у м.Ладижин із заявою довільної форми про перерахунок пенсії з урахуванням індексації заробітної плати згідно довідки управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради Вінницької області від 21.03.2017 року №04-455. Оскільки заява була подана в довільній формі, тому вказану заяву було розглянуто як звернення громадян, а розпорядчий акт рішення про перерахунок пенсії (про відмову в перерахунку пенсії) ОСОБА_2 не приймалося. Отже, звернення до суду є передчасним, оскільки рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачці управлінням Пенсійного фонду України у м. Ладижин не приймалося. Також, відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889, який набрав чинності 01.05.2016 року, зокрема, ст. 90 передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Згідно із п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889, Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723, крім ст. 37, що застосовується для осіб, зазначених у п.10,12 Закону №889, визнано таким, що втратив чинність. Тому враховуючи, що звернення за перерахунком пенсії ОСОБА_2 надійшло 21.03.2017 року, відповідно до чинного на даний час законодавства, відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсійної виплати позивача.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази та давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 09.04.2012 року призначено пенсію як державному службовецю, так як вона працювала на державній службі, їй була призначена пенсія державного службовця в розмірі 80 % від заробітної плати. При призначенні пенсії не було враховано доходи у виді індексації заробітної плати. 21.03.2017 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням сум індексації «інших виплат», надавши при цьому довідку управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради Вінницької області від 21.03.2017 року №04-455, що містить графу «інші виплати» із розшифровкою складових. Листом УПФ України в м. Ладижин від 21.03.2017 року №243/06-31/02 позивачу було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії.

Із довідки №04-455 про складові заробітної плати, виданої 21.03.2017 року управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради Вінницької області, вбачається, що міститься графа «інші виплати» за період з квітня 2010 року по березень 2012 року, а саме в сумі: 2010 рік 10665,91 грн.; 2011 рік 13212,38 грн.; 2012 рік 8866,65 грн., крім того довідка містить розшифровку складових, з яких індексація становить 9383,40 грн..

Із вказаної довідки видно, що на всі виплати, що включені в довідку, нараховувались страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд дійшов таких висновків.

Відповідно до змісту статті 37 Закону України "Про державну службу" N3723-XII від 16.12.1993 року (далі по тексту Закон № 3723-XII ) (в редакції, що діяла на момент виходу позивача на пенсію) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін, при розрахунку пенсії позивача не було враховано до суми заробітної плати для призначення пенсії суми суми індексації заробітної плати.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею другою цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону № 3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Тобто нормами вказаної статті передбачено й можливість включення до складу зарплати державного службовця й інших надбавок. Одна з таких надбавок встановлена статтею 105 КЗпП України, відповідно до якої передбачено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, установі, організації поряд з своєю роботою, додаткову роботу або обовязки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до заробітної плати (доходу) враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично обчислені та сплачені страхові внески до Пенсійного фонду; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Зазначені висновки також узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постановах від 20.02.2012 року (справа № 21-430а11); у постанові від 28.05.2013 року (справа № 21-97а13); у постанові від 10.12.2013 року (справа №21-348а1) та від 17.12.2013 року (справа №21-445а13), які згідно статті 244-2 КАС України є обовязковими для застосування.

Крім того, вирішуючи питання про можливість проведення перерахунку пенсії позивачу на даний час, суд враховує таке.

Щодо застосування положень наведеного Закону № 3723-XII в часі, суд виходить з того, що згідно зі ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на неможливість проведення перерахунку пенсії позивача у звязку із втратою чинності Закону № 3723-XII, оскільки відповідачем було застосовано нові положення до правовідносин, які виникли до набрання ними чинності, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та нормативні акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 вересня 2013 року у справі № К/800/12309/13.

Як встановлено судом, предметом спору, зокрема, є право позивача на отримання пенсії відповідно до закону, що діяв на час призначення пенсії, із урахуванням складових заробітної плати, яку позивач отримував перед виходом на пенсію.

Посилання відповідача на те, що станом на момент звернення позивача із заявою про перерахунок із врахуванням при обчисленні пенсії інших складових заробітної плати, норми, що регулюють перерахунок пенсії державним службовцям було скасовано, суд відхиляє, оскільки право на розрахунок пенсії, з урахуванням спірних сум, у позивача виникло ще в 2012 році з моменту призначення пенсії державного службовця, а не у день звернення з відповідною заявою до відповідача.

З огляду на те, що пенсійні виплати є періодичними платежами, які позивач отримує досьогодні, тому позивач не втратив права на перерахунок пенсії, яка нарахована у 2012 році, із врахуванням при цьому всіх складових заробітної плати з яких сплачено страхові внески.

Разом з тим, відповідно до чинного законодавства, перерахунок пенсії здійснюється на підставі документів, поданих пенсіонером до управління Пенсійного фонду, а тому відповідач не мав можливості перерахувати пенсію позивачу з моменту виникнення у нього права на такий перерахунок, оскільки у нього не було відомостей про складові заробітної плати, на які нараховувалися страхові внески. Що перевірено судом, та вбачається із пояснень як позивача так і відповідача про те, що при перерахунку пенсії в 2012 році позивачем надавалась довідка про складові заробітної плати, яка не містила розміру індексації як складової заробітної плати.

Тому в даному випадку, право позивача підлягає захисту з моменту звернення до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, та наданням довідки про усі складові заробітної плати, а саме з 21.03.2017 року. Враховуючи періодичність платежів, строк звернення до суду позивачем не пропущено, оскільки позов подано 24.03.2017 року.

Заперечення відповідача про те, що позивачем було подано заяву про перерахунок довільної форми та не надано довідки встановленого зразка не мають вирішального значення при розгляді даного спору, оскільки надана позивачем при зверненні 21.03.2017 року із заявою про перерахунок пенсії довідка про такі складові заробітної плати: надбавки, премії та інші виплати (в тому числі індексацію), містить інформацію про вказані складові заробітної плати позивача, на які нараховані страхові внески, зокрема й розмір індексації, що не була врахована при нарахуванні пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що до суми заробітної плати для нарахування пенсії позивачу підлягають врахуванню всі суми заробітку, з яких було сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, зокрема, - сума індексації заробітної плати.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відмова управління Пенсійного фонду України в м. Ладижин Вінницької області, викладена у листі №243/06-31/02 від 21.03.2017 року, щодо перерахунку ОСОБА_2 пенсії державного службовця з урахуванням інших видів заробітної плати, є протиправною.

Відповідно до частини 1 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності рішення щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з урахуванням інших складових заробітної плати, натомість позовні вимоги позивача суд вважає частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 122, 159-163, 167, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Ладижині Вінницької області щодо перерахунку з 21.03.2017 року ОСОБА_2 пенсії державного службовця з урахуванням сум індексації заробітної плати.

Зобов'язати Бершадське обєднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області з 21.03.2017 року здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії державного службовця відповідно до чинного на час призначення пенсії законодавства в розмірі 80 % від суми заробітної плати з урахуванням сум індексації заробітної плати, зазначеної в довідці управління праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради №04-455 від 21.03.2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ладижинський міський суд Вінницької області.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя: