Справа № 826/5792/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5792/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

17 травня 2017 року 09:10 справа №826/5792/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариство з обмеженою відповідальністю “Ойл Компані”

до

Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві

про

визнання протиправними дій

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Ойл Компані” (далі по тексту – позивач, ТОВ “Ойл Компані”) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту – відповідач, ДПІ у Голосіївському районі), в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ “Ойл Компані” за січень 2016 року від 19 лютого 2016 року та додатки 1, 2, 5 до неї, а податкову декларацію з податку на додану вартість ТОВ “Ойл Компані” за січень 2016 року та додатки 1, 2, 5 до неї такими, що подані 19 лютого 2016 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/5792/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 25 липня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача не прибув, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, у зв’язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2016 року ТОВ “Ойл Компані” подало до ДПІ у Голосіївському районі податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2016 року разом з додатками 1, 2, 5 до неї, що підтверджується відміткою відповідача про її одержання.

Відповідач у листі від 23 лютого 2016 року №1665/10/26-50-08-02 “Щодо відмови у прийнятті податкової звітності” повідомив позивача, що у зв’язку з недостовірністю та невідповідністю даних подана ТОВ “Ойл Компані” податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2016 року від 19 лютого 2016 року не вважається податковою звітністю відповідно до вимог пункту 48.7 статті 48 Податкового кодексу України.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до підпункту 16.1.3. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент подання спірної декларації) платники податків зобов’язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов’язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пункту 46.1. статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Як зазначено у пункті 48.1 статті 48 Податкового кодексу України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання.

Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов’язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору.

Пунктом 48.2. статті 48 Податкового кодексу України визначено, що обов’язкові реквізити, це інформація, яку повинна містити форма податкової декларації та за відсутності якої документ втрачає визначений цим Кодексом статус із настанням передбачених законом юридичних наслідків.

Відповідно до пункту 48.3. статті 48 Податкового кодексу України податкова декларація повинна містити такі обов’язкові реквізити, зокрема, місцезнаходження (місце проживання) платника податків.

В силу положень пункту 45.2. статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється статтею 49 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 49.8 статті 49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов’язком контролюючого органу.

Імперативний характер наведеної норми означає, що контролюючий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв’язку).

Як передбачено абзацом першим пункту 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов’язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов’язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов’язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

При цьому, як встановлено пунктом 49.10 статті 49 Податкового кодексу України, відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від’ємного значення об’єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов’язань тощо), забороняється.

Водночас Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України. У такому разі на підставі пункту 49.11 статті 49 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов’язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

У свою чергу, відповідно до пункту 49.12 статті 49 Податкового кодексу України у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право: подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання; оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що у листі відповідача від 23 лютого 2016 року №1665/10/26-50-08-02 “Щодо відмови у прийнятті податкової звітності” крім загальних посилань на зміст положень Податкового кодексу України, не міститься визначення конкретних причин відмови у прийнятті декларації та конкретних порушень, вчинених позивачем.

Стосовно доводів відповідача про те, що підставою для невизнання поданої позивачем податкової звітності з податку на додану вартість за січень 2016 року стало невірне зазначення місцезнаходження платника податків, суд зазначає, що зазначені обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, виходячи з наступного.

Достовірність вказаного обов’язкового реквізиту, тобто фактичного місцезнаходження товариства за зареєстрованою адресою, підтверджується також отриманням позивачем поштової кореспонденції за вказаною адресою, зокрема ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 квітня 2016 року про відкриття провадження у даній справі.

Посилання відповідача на невідповідність зазначеної у декларації адреси адресі, внесеній у АІС “Податковий блок” (що відповідачем документально не підтверджено), а також не зазначення у декларації району міста, суд до уваги не приймає, оскільки наведене не свідчить про недостовірність зазначення позивачем свого фактичного місцезнаходження та не є підставою, передбаченою Податковим кодексом України, для відмови у прийнятті податкової звітності.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що підстави для відмови у прийнятті податкової декларації ТОВ “Ойл Компані” з податку на додану вартість за січень 2016 року разом із відповідними додатками не узгоджуються з нормами Податкового кодексу України, а тому рішення ДПІ у Голосіївському районі про відмову у прийнятті податкової декларації, викладене у від 23 лютого 2016 року №1665/10/26-50-08-02 “Щодо відмови у прийнятті податкової звітності”, є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з пунктом 49.13 статті 49 Податкового кодексу України у разі, якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови органом державної податкової служби (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання органом державної податкової служби.

Як зазначено в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 15 червня 2012 року №1503/12/13-12, задоволення судом позовних вимог щодо визнання протиправною відмови прийняти податкову декларацію означає, що відповідне рішення не створило жодних правових наслідків, а податкова декларація є поданою вчасно на підставі пункту 49.13 статті 49 Податкового кодексу України. Тому в такому разі обов’язок платника податків щодо своєчасного подання податкової декларації є виконаним належним чином, а його порушені права цілком відновленими.

Резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати).

З таких підстав суд зазначає, що податкова декларація з податку на додану вартість за січень 2016 року разом із додатками 1, 2, 5 вважається прийнятою відповідачем 19 лютого 2016 року.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва відповідачем не доведена законність та обґрунтованість відмови у прийнятті податкової декларації позивача за січень 2016 року разом з додатками 1, 2, 5 до неї з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ “Ойл Компані” підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Ойл Компані” задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю “Ойл Компані” з податку на додану вартість за січень 2016 року, подану 19 лютого 2016 року разом з додатками 1, 2, 5 до неї, оформлене листом від 23 лютого 2016 року №1665/10/26-50-08-02 “Щодо відмови у прийнятті податкової звітності”.

3. Вважати поданою податкову декларацію з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю “Ойл Компані” за січень 2016 року разом з додатками 1, 2, 5 до неї, в день їх фактичного отримання Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві – 19 лютого 2016 року.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Ойл Компані” понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко