Справа № 709/684/17
Суддя: Чубай В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/684/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кіян С.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з адміністративним позовом до інспектора роти № 3 БУПП в м. Черкаси ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 4 квітня 2017 року близько 8:30, перебуваючи за кермом автомобіля «Skoda Octavia» (д.н.з. НОМЕР_1), був зупинений відповідачем з метою перевірки документів. На вимогу відповідача позивач надав необхідні документи окрім свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, оригінал якого вилучено співробітниками поліції. Натомість позивач надав ухвалу суду, відповідно до змісту якої автомобіль перебуває в його користуванні. Після огляду наданих документів відповідач повідомив позивачу про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого

ч. 1 ст. 126 КУпАП, склав відповідну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень. На думку позивача вказана постанова є незаконною і необґрунтованою, оскільки винесена на місці вчинення правопорушення, а не за місцем вчинення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення, винесена фактично без проведення будь-якого розгляду, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач подав до суду письмові заперечення проти адміністративного позову, де зазначив, що дійсно 4 квітня 2017 року близько 8:30, діючи відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», зупиняв автомобіль «Skoda Octavia» (д.н.з. НОМЕР_1) під керуванням позивача з метою перевірки інформації про причетність водія до вчинення адміністративного правопорушення, оскільки від чергової служби надійшла інформація про відсутність у водія необхідних документів. Оглянувши надані позивачем документи, в тому числі ухвалу суду, відповідачем встановлено наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідач стверджував, що цілком законно, з дотриманням вимог ст.ст. 257, 268, 277-280 КУпАП здійснив повноцінний розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці вчинення адміністративного правопорушення, оскільки це прямо передбачено положеннями ст. 258 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від

7 листопада 2015 року № 1395). З огляду на викладене просив у задоволенні адміністративного позову відмовити.

У судових засіданнях позивач адміністративний позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. При цьому, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015, наполягав, що дії відповідача є протиправними та незаконними, оскільки постанову про притягнення до адміністративної відповідальності винесено без розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Відповідач у судові засідання не зявлявся. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, врахувавши наявність в матеріалах адміністративної справи письмових заперечень відповідача, суд ухвалив слухати справу за відсутності відповідача на підставі наявних в ній доказів.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 4 квітня 2017 року серії АР № 729783 (а.с. 6), винесеною відповідачем, позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень.

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 2.1. «б» Правил дорожнього руху (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, з-поміж іншого, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу у позивача було відсутнє, оскільки воно вилучено слідчим Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області як речовий доказ в рамках кримінального провадження з метою проведення експертизи. Натомість наявна у позивача ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2017 року у справі № 695/758/17, відповідно до якої на автомобіль «Skoda Octavia» (д.н.з. НОМЕР_1) накладено арешт та встановлено, що він перебуває у користуванні позивача, не звільняє останнього від обовязку дотримуватися вимог перерахованих вище нормативно-правових актів щодо наявності у водія під час керування транспортним засобом свідоцтва про його реєстрацію.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, за яке відповідачем правомірно притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Доводи ж позивача про те, що відповідачем незаконно розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення, та без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу є неприйнятними, оскільки згідно з приписами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Так, згідно з ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, з-поміж іншого, справи про порушення правил дорожнього руху (зокрема, щодо адміністративних правопорушень, передбачених ст. 126 КУпАП).

Частиною 4 ст. 258 КУпАП встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Отже, оскільки позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене

ч. 1 ст. 126 КУпАП, розгляд якого відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції, то відповідачем правомірно на місці вчинення правопорушення винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Наведені норми КУпАП узгоджують з Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від

7 листопада 2015 року № 1395) (далі Інструкція), згідно з п. 1 розділу ІІІ якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Пунктом 2 розділу ІІІ вказаної Інструкції встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Отже відповідачем не допущені порушення положень КУпАП та вимог Інструкції під час винесення спірної постанови.

Посилання ж позивача на Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015 є помилковим, оскільки у вказаному рішенні тлумачення надавалося застарілій редакції ст. 258 КУпАП, тобто до внесення до неї змін Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», відповідно до змісту яких на справи, що віднесено до компетенції Національної поліції, розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 КУпАП щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

За таких обставин позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення та її скасування до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 11, 71-72, 158-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.В. Чубай