Справа № 337/1626/17
Суддя: Гнатик Г. Є.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 337/1626/17
Провадження № 2-а/337/138/2017
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

30 травня 2017 року суддя Хортицького районного суду м.Запоріжжя Гнатик Г.Є. розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про визнання дій протиправними, покладання зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

У позові вказав, що 03.03.2017 року Правобережним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя йому була призначена пенсія по інвалідності, внаслідок трудового каліцтва, яка виплачується із застосуванням обмеження у сумі 200 грн., але доплатою до розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Про це він дізнався з листа відповідача від 11.05.2017 року № 49/Р-9, в якому відповідач пославшись на положення ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою визначено максимальний розмір пенсій по інвалідності від професійного захворювання у розмірі 3 мінімальних пенсій за віком та які відповідач обраховує відповідно до п. 1.2 Постанови КМУ від 15.04.2003 року № 544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій» у розмірі 200 грн. Крім того з копії розпорядження від 12.05.2017 року №175571 він дізнався, що пенсія йому призначена у розмірі 40% від заробітку у сумі 2285 грн. 25 коп. Вважає такі дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя протиправними, тому просить суд визнати дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо призначення йому пенсії по інвалідності у розмірі 40% від заробітку та з обмеженням її розміру на підставі розміру мінімальної пенсії, визначеної згідно з постановою КМУ «Про підвищення розмірів трудових пенсій» від 15.04.2003 року № 544, зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати йому пенсію по інвалідності, обчисливши її відповідно до ч.1 та 2 ст. 19, ч. 2 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 75% від заробітку та виплачувати її без обмеження розміром мінімальних пенсій, визначених згідно із постановою КМУ «Про підвищення розмірів трудових пенсій» від 15.04.2003 року № 544, обчислюючи максимальний розмір пенсії із застосуванням мінімального розміру пенсії, визначеного ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, а саме в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та здійснити її виплату з часу призначення пенсії з урахуванням різниці, що вже була виплачена.

Ухвалою суду від 17.05.2017 року відкрито скорочене провадження по справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

На адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача на адміністративний позов, в яких зазначено, що відповідач з позовом не згодний, оскільки позивачу з 03.03.2017 року призначена пенсія по інвалідності ІІІ групи по трудовому каліцтву, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та на підставі акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08.02.2017 року. Страховий стаж ОСОБА_1 склав 26 років 10 місяців 22 дні. Середньомісячний заробіток розраховано за період з 01.07.1995 року по 28.02.2017 року та даним персоніфікованого обліку за період з 01.07.2003 року по 28.02.2017 року, який склав 5439 грн. 90 коп. із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2014 рік, 2015 рік, 2016 рік. Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя діє лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України і не має підстав для вчинення дій на яких наполягає позивач, крім того зауважує, що відповідно п.18-20 ст. 5 Закону Українпи «Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору. Просить у позові відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.03.2017 року призначена пенсія по інвалідності внаслідок трудового каліцтва, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією розпорядження від 12.05.2017 року № 175571, згідно якого пенсія ОСОБА_1 призначена у розмірі 40% від заробітку, а розмір пенсії з обмеженням встановлено у сумі 200 грн. (а.с. 9).

Також у розпорядженні від 12.05.2017 року № 175571 міститься інформація про загальний стаж позивача, який становить 26 років 10 місяців 22 дні, та стаж за Списком №1, передбачений п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який становить 19 років 8 місяців 25 днів.

З листа Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 11.05.2017 року за № 49/р-9, ОСОБА_1 дізнався, що розмір його пенсії по інвалідності з 03.03.2017 року складає 1247 грн. до 200 грн. розмір пенсії з обмеженням, 1047 грн. державна адресна допмога. з урахуванням державної адресної допомоги, з 01.05.2017 року у сумі 1312 грн. посилаючись на необхідність застосування до спірних правовідносин положень п. 1.2 Постанови КМУ від 15.04.2003 року № 544 «Про підвищення розмірів трудових пенсій», яким встановлено розміру мінімальної пенсії у сумі 50 грн.(а.с. 8).

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Розмір, порядок призначення та виплати пенсії по інвалідності Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» на даний час не регулюються.

У зв'язку з цим для призначення пенсії по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання повинен застосовуватися Закон України «Про пенсійне забезпечення», норми якого є чинними.

Так, відповідно до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров'я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Відповідно до ст. 25 вказаного Закону пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання (ст. 26) призначаються незалежно від стажу роботи.

Водночас згідно із ч. 2 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якщо у інвалідів є трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, то пенсія по інвалідності призначається в розмірі пенсії за віком при відповідному стажі роботи.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що право на призначення пенсії за віком мають чоловіки при наявності 25 років загального стажу.

На час настання інвалідності та призначення пенсії ОСОБА_1 мав 26 років загального стажу, отже, пенсія йому мала бути призначена у розмірі пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються у розмірі 55 відсотків заробітку та за кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам пенсія збільшується на 1 відсоток заробітку. Також працівникам, зайнятим на роботах, передбачених п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах, пенсія збільшується на 1 відсоток заробітку.

Оскільки загальний стаж ОСОБА_1 складає 26 років, а пільговий стаж, передбачений п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» - 19 років відповідно до вищенаведених норм Закону розмір його пенсії має складати 75% від заробітку, з них: 55% - розмір пенсії за віком, 1% за один повний рік роботи понад 25 років та 19% за 19 років стажу, зайнятого на роботах, передбачених п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Як вбачається з матеріалів справи пенсія ОСОБА_1 призначена у розмірі 40% від його заробітку, тобто без урахування положень ч. 1, 2 ст. 19 та ч. 2 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Частиною 5 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що при наявності пільгового стажу, передбаченого п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» максимальна пенсія не може перевищувати чотирьох мінімальних пенсій за віком.

Згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Зміст даної норми відповідає змісту ч. 3 ст. 46 Конституції України згідно з якою пенсії, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, з п. 1, 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини та громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно із п. 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що постанова КМУ № 544 від 15.04.2003 р. «Про підвищення розмірів трудових пенсій» в даному випадку застосуванню не підлягає, оскільки її норми суперечать вимогам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення», які мають вищу юридичну силу. Крім того, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» прийнятий 09.07.2003 р. і набрав чинності з 01.01.2004 р., тобто пізніше вказаної постанови КМУ. Відповідач як державний орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій, повинен був діяти виключно у відповідності до вимог вищевказаних Законів, а не вимог вказаної постанови.

У постанові від 11.12.2012 року Верховний Суд України виклав правову позицію,згідно із якою вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з частиною першою ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим, заперечуючи проти позову, відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували правомірність дій з нарахування пенсії ОСОБА_1

Наведене свідчить, що відмовляючи позивачу у обчисленні розміру його пенсії у розмірі 75% від заробітку зарахуванні до його пільгового стажу за Списком №2 спірних періодів роботи та у призначенні пенсії, відповідач діяв усупереч вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, згідно з якою органи державної влади зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя є протиправними, а тому на відповідача необхідно покласти зобов'язати перерахувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності та здійснити її виплату з часу призначення пенсії з урахуванням різниці, що вже була виплачена.

Керуючись ст. 8, 19, 46 Конституції України, ст. 12, 19, 23, 25, 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 28, п. 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2, 8, 9, 11, 14, 159-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії протиправними Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі 40% від заробітку та обмеженням її виплати розмірами мінімальної пенсії, визначеної згідно з постановою КМУ «Про підвищення розмірів трудових пенсій» від 15.04.2003 року № 544.

Зобов'язати Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності, обчисливши її відповідно до ч.1 та 2 ст. 19, ч. 2 ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 75% від заробітку та виплачувати її без обмеження розміром мінімальної пенсії, визначеної постановою КМУ «Про підвищення розмірів трудових пенсій» від 15.04.2003 року № 544, обчислюючи максимальний розмір пенсії із застосуванням мінімального розміру пенсії, визначеного ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV, а саме в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та здійснити її виплату з часу призначення пенсії з урахуванням різниці, що вже була виплачена.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: Г.Є. Гнатик