Справа № 174/295/17
Суддя: Борцова А. А.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2017 року Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі : головуючого- судді Борцової А.А.,

при секретарі- Заіка А.В.,

позивача- Послушного В.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вільногірську адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти УПП у м.Дніпро капітана поліції ОСОБА_2 про визнання недійсною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 1 батальйону 2 роти УПП у м.Дніпро капітана поліції ОСОБА_2, в якому просить визнати недійсною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 092925 від 02.05.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, вказуючи, що 02.05.2017 року о 15.27 год., коли здійснив зупинку на належному позивачу автомобілі НОМЕР_1, під час руху по проспекту Дмитра Яворницького у м.Дніпро, був зупинений відповідачем, інспектором 1 батальйону 2 роти УПП в м. Дніпро, капітаном поліції ОСОБА_2, яким начебто за порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху, була винесена постанова серії ЕАА № 092925 від 02.05.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого ст.122 ч.3 КУпАП, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510 грн. У спірній постанові зазначено, що відповідач притягнув до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 КУпАП посилаючись на те, що позивач порушив п.17.1 ПДР України, а саме здійснив стоянку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній знаком 5.11. Коли послався на те, що здійснюючі рух, не бачив дорожній знак 5.11, і що взагалі відсутня дорожня розмітка смуг, відповідач пояснив, що такий знак існує на відстані декілька десятків метрів від місця зупинки позивачем. Як зясувалося, дорожній знак 5.11. встановлений праворуч від дорозі на стовбуру на висоті приблизно 2 х метрів від землі, у гілках дерева. При цьому відповідачем взагалі не були прийняти аргументи та показання свідків щодо того, що на ділянці автодорозі по проспекту Дмитра Яворницького, де зупинився (район будинку № 45), коли рухався на автомобілі 02.05.2017 року о 15.25 год., дорожній знак 5.11. побачити було неможливо внаслідок того, що горизонтальна дорожня розмітка, яка би позначала смугу лише для руху маршрутних транспортних засобів, на дорозі була відсутня, а також у правій крайній смузі двигалося багато транспортних засобів висотою більше двох метрів (автобуси та інші тз засоби), а позивач здійснював рух з даними транспортними засобами у попутному напрямку по лівій від них смузі, і відповідно знак 5.11 побачити не міг з цієї обєктивної причини, тому що він був затуленій іншими транспортними засобами. Та як позивач не бачив та не міг помітити знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів», вважає, що в його діях відсутня обовязкова ознака складу адміністративного правопорушення у вигляді субєктивної сторони (умисел чи необережність). Також, згідно п.п.1.24 п.34.1 (Дорожня розмітка) ПДР України, лінія горизонтальної розмітки білого кольору позначає смугу, призначену для руху лише маршрутних транспортних засобів. А смуга, на якій позивач зупинив транспортний засіб, взагалі не мала ніякого розмітки, передбаченої пп.п.1.24 п.34.1 ПДР України, тому у позивача не виникало підстав вважати, що ця смуга передбачена лише для руху маршрутних транспортних засобів. Відповідно до ДСТУ 4100-2002 «Дорожні знаки. Загальні технічні умови. ОСОБА_3 застосування», затвердженого наказом Держстандарту України від 03.06.2002 р. № 326, знак 5.11 «Смуга для руху маршрутних транспортних засобів» повинен застосовуватись для позначення смуги, призначеної для руху тільки транспортних засобів, що рухаються за установленими маршрутами, якщо рух такою смугою здійснюється попутно загальному потоку транспортних засобів. Знак 5.11 повинен установлюватись над позначеною смугою. Допускається встановлення знаку 5.11 праворуч від дороги, якщо він позначає праву смугу. Знак повинен повторюватись після кожного перехрестя протягом усієї ділянки дороги, де рух маршрутних транспортних засобів організовано відокремленою смугою. Тобто смуга, передбачена лише для руху маршрутних транспортних засобів, повинна бути означена горизонтальною дорожньою розміткою білого кольору з установкою знаку 5.11 над позначеною смугою. Однак, дорожньої розмітки смуги взагалі не було, а знак 5.11 був встановлений не над позначеною смугою, а праворуч від неї. Як виняток, ДСТУ дозволяють встановлювати знак 5.11 праворуч від дороги, однак він повинний бути в такому випадку установлений відповідно до вимог п.10.1.1. Загальних технічних умов ДСТУ 4100:2014 (Знаки дорожні. Загальні технічні умови. ОСОБА_3 використання), дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху, як у світлий так і в темний час доби... При цьому, вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Однак, знак 5.11 був встановлений в порушення вищезазначених умов, що у сукупністю з відсутністю дорожньої розмітки, і привело до того, що позивач без умислу та обєктивно не маючі змогу передбачити, що згідно ПДР заборонена стоянка (зупинка) транспортного засобу під його керуванням у тому місці, де він зупинив транспортний засіб, здійснив зупинку транспортного засобу у забороненому місці. Вважає, що вищезазначена постанова про накладення адміністративного стягнення винесена з порушенням норм міжнародного законодавства та законодавства України, не відповідає дійсним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню. Притягуючи до адміністративної відповідальності, відповідач посилається на те, що позивач порушив п.п.17.1. ПРД України, а саме - здійснював стоянку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній знаком 5.11., проте жодного доказу порушення ПДР, крім голослівної констатації зазначеного факту з боку відповідача в оскаржуваної постанові, відповідачем не зазначено. При цьому, сама по собі оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення, доказом правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП, не може вважатися. Ніяких протиправних дій 02.05.2017 року, передбачених Правилами дорожнього руху України, та ч.3 ст.122 КУпАП,- не вчиняв, а тому у діях позивача відсутній як склад адміністративного правопорушення, так і відсутня сама подія адміністративного правопорушення. Крім цього, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем порушені положення нормативно-правових актів.

В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини.

Відповідач в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові заперечення на позов, згідно яких позов не визнав та пояснив, що під час патрулювання 02.05.2017 року приблизно об 15.20 год. біля будинку № 46 по проспекту Дмитра Яворницького, був помічений автомобіль НОМЕР_1, який здійснив зупинку на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеній знаком 5.11, чим було порушено вимоги п.17.1 ПДР. Відповідач при винесенні оскаржуваної постанови керувався ПДР, КУпАП, в постанові чітко описав скоєне правопорушення, тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Вважає, що будь-яких обставин, встановлених ст.ст.17-19 КУпАП, які б виключали адміністративну відповідальність, не наведено та відповідних доказів не надано, винесена постанова є правомірною і такою, що не підлягає оскарженню. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, згідно з копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 092925 від 02.05.2017 р., складеної в м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 46, УПП у м.Дніпро інспектором - капітаном поліції ОСОБА_2, 1 бат. 2 рота відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Дніпропетровська обл., Ленінський, мкрн Парус 1Б кв.90 посв. водія ВХТ 668616), останній, керуючи автомобілем НОМЕР_2 02.05.2017 о 15:27:16 в м.Дніпро по просп. Дмитра Яворницького,46 здійснив стоянку на смузі для руху маршрутних тз, позначеній дорожнім знаком 5.11 забороняється, чим порушив п.17.1 ПДР- на дорозі із смугою для маршрутних тз, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка тз на цій смузі. Чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, на водія накладено штраф у розмірі 510 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 5) добросовісно; 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно зі ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст.258 КУпАП, протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно до ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

Згідно Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України за № 1376 від 06 листопада 2015 року зі змінами та доповненнями, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року за № 1496/27941 із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства внутрішніх справ № 243 від 17.03.2017 (далі Наказ), а саме розділу ІІ «Документування адміністративних правопорушень» слідує, що: 1. Складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції. 2. У справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів поліції, зазначених у статті 222 КУпАП, протоколи відповідно до статті 255 КУпАП складають уповноважені на те посадові особи зазначених органів. 3. Протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП. Якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Відповідно розділу ІV «Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення» Наказу, 1. Розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до ст.222 КУпАП. 3.Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення або місцем проживання правопорушника відповідно до ст.276 КУпАП у строки, визначені ст.277 КУпАП. У випадках, передбачених частиною першою ст.258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП. 4. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, розяснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України. 5. Справа про адміністративне правопорушення відповідно до частини першої статті 268 КУпАП розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

7. Уповноважена посадова особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, відповідно до статті 280 КУпАП зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правомірного вирішення справи.

8. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення (додаток 6).

Постанова по справі про адміністративне правопорушення складається на спеціальному бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка постанови по справі про адміністративне правопорушення (додаток 7), на якому проставлено відповідні серію і номер.

Згідно додатку 7 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (пункт 8 розділу IV), бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення являє собою аркуш паперу розміром 210х297 мм (+-0,5 мм), масою 80 г/кв. м і складається з постанови та копії. Постанова і копія надруковані на самокопіювальному папері з лицьового боку трьома фарбами способом офсетного друку. На бланку постанови по справі про адміністративне правопорушення нанесена лінія перфорації на відстані 20 мм від верхнього краю. Серія постанови складається із літеросполук, номер - із шестизначного цифрового показника, виконуються способом високого друку. Текстова частина надрукована фарбою зеленого кольору. Для захисту бланка використовуються елементи захисту.

10. При винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у ній зазначаються, зокрема прізвище, імя, по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову, та орган поліції (повністю, без скорочень); число, місяць, рік, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а також обставини і суть правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи; прізвище та ініціали правопорушника; з урахуванням та зазначенням обставин, що помякшують (стаття 34 КУпАП) чи обтяжують (стаття 35 КУпАП) відповідальність за адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення.

15. Постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 285 КУпАП оголошується негайно після закінчення розгляду адміністративної справи.

Копія постанови по справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів вручається або надсилається особі, щодо якої цю постанову винесено. Копія постанови по справі про адміністративне правопорушення вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. У постанові по справі про адміністративне правопорушення зазначається дата її вручення і ставиться підпис правопорушника. У разі якщо копія постанови по справі про адміністративне правопорушення надсилається поштою, про це робиться відповідна відмітка у справі, до якої долучається корінець поштового повідомлення про її отримання.

Згідно ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як протоколу про адміністративне правопорушення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі.

Згідно з п.17.1 ПДР України, на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів на цій смузі.

Крім того, відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету ОСОБА_4 Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами:

1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину;

2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані;

3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї;

4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію;

5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується. (12.01.2017р. справа № 640/20250/16-а, ЄДРСРУ № 64003079; 13.01.2017 р. справа № 604/1117/16-а, ЄДРСРУ № 64040166; 16.01.2017 р. справа № 725/5847/16-а ЄДРСРУ № 64094623).

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п.53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Відповідно до ч.ч.1,6 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, судом встановлено, що водій ОСОБА_1, 02.05.2017 р., о 15:27:16 год., в м.Дніпро по просп. Дмитра Яворницького,46, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN CADDI АЕ6678НТ, здійснив стоянку на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, чим порушив п.17.1 ПДР- на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняється рух і зупинка транспортних засобів на цій смузі, внаслідок чого притягнутий відповідачем до адміністративної відповідальності по ч.3 ст.122 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 510 гривень.

Разом з тим, при розгляді справи та накладенні стягнення відповідачем порушено право на захист позивача, оскільки права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.268 КупАП, ОСОБА_1 при винесення постанови відповідачем йому не розяснені, в судовому засіданні позивач такий факт заперечує, з зворотної сторони постанови, виданої позивачу, міститься текстуальне викладення вказаних норм, однак відсутній підпис позивача про ознайомлення з ними, і крім того, постанова виготовлена на місці за допомогою технічного засобу, не відповідає вимогам додатку 7 до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, і вручена позивачу вже після розгляду справи по суті та прийняття посадовою особою рішення у справі, тому ознайомитися з вказаними нормами під час розгляду справи позивач не мав можливості.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, позивач під час розгляду справи заперечував факт вчинення правопорушення, порушення в автоматичному режимі чи за допомогою інших технічних засобів не фіксувалося, однак відповідачем в порушення п. п.3, 15 розділу ІІ Інструкції, протокол про адміністративне правопорушення не складено, а копія постанови особисто ОСОБА_1 не вручена, оскільки як пояснив останній, підпис у оригіналі постанови йому не належить, копія постанови була вручена відповідачем його дружині за його відсутності.

Також, при винесені постанови у справі про адміністративне правопорушення відповідачем не зазначені обставини, які обтяжують та помякшують відповідальність правопорушника, неналежним чином не встановлені дані про його особу, оскільки адреса його проживання не відповідає дійсності.

Разом з тим, позивач не заперечує той факт, що він зупинився на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.11, однак заперечує свою вину, стверджуючи, що не міг бачити дорожній знак, який розміщений з порушенням нормативних вимог, а смуга руху взагалі не містила відповідної дорожньої розмітки, що підтверджується фотознімками місця події, наданими позивачем під час судового розгляду справи.

Однак, відповідачем при винесенні постанови не надана оцінка вказаним твердженням позивача і будь-яких доказів на їх спростування не наведено, хоча вина є обовязковим елементом субєктивної сторони правопорушення і входить до предмета доказування, а сам факт зупинки позивача на полосі для руху маршрутних транспортних засобів, без доведення його вини, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, диспозиція якої передбачає умисну форму вини.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена з порушеннями вимог ст. 280 КУпАП, оскільки при її винесенні відповідачем не дотримані загальні правила накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 33 КУпАП, тобто не враховано характер вчиненого правопорушення, дані про особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, не зазначені обставини, передбачені ст.ст.34,35 КУпАП, що обтяжують або помякшують відповідальність позивача, не надана оцінка запереченням позивача щодо факту порушення.

До того ж, при винесенні постанови відповідач не вчинив будь-яких дій, направлених на збирання доказів щодо спростування заперечень позивача щодо неумисного порушення ним ПДР України (огляд місця події, пояснення свідків, тощо), а виніс оскаржувану постанову, яка не містить мотивів прийнятого рішення.

При таких обставинах, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності здійснено відповідачем з порушенням вимог закону, тому постанова від 02.05.2017 р. є протиправною і підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

На підставі ст. 19 Конституції України, ст.ст.1, 9, 10, 33, 34, 35, 222, 251, 256, 280 КУпАП та керуючись ст.ст. 158, 160, 161, 162, 163, 171-2 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Дніпрі капітана поліції ОСОБА_2 про визнання недійсною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАА № 092925 від 02 травня 2017 р., винесену інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Дніпрі капітаном поліції ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2) до адміністративної відповідальності по ч.3 ст.122 КУпАП.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 06 червня 2017 року.

Головуючий - суддя : підпис ОСОБА_5