Справа № 2-а-59/11/2103
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2012-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2012 р.Справа № 2-а-59/11/2103

Категорія:10,3,2Головуючий в 1 інстанції: Мамаєв В.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

доповідача - судді - Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Великолепетиському районі Херсонської області на постанову Великолепетиського районного суду Херсонської області від 25 січня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Великолепетиському районі Херсонської області про визнання рішення протиправним та зобовязання призначити пенсію, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2011 року ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1, позивач) звернулася до Великолепетиського районного суду Херсонської області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Великолепетиському районі Херсонської області (надалі УПФУ в Великолепетиському районі Херсонської області, відповідач) та просила визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії протиправними та зобовязати УПФУ в Великолепетиському районі Херсонської області призначити їй пенсію з 20 вересня 2010 року, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Великолепетиського районного суду Херсонської області від 25 січня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав рішення відповідача протиправним та зобовязав управління Пенсійного фонду України в Великолепетиському районі Херсонської області призначити ОСОБА_1, з 20 вересня 2010 року пенсію, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС, яка працювала в зоні відчуження з 05 червня 1986 року по 20 червня 1986 року відповідно до ст.ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, відповідач, в особі управління Пенсійного фонду України в Великолепетиському районі Херсонської області, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вважав, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб у судове засідання, та за відсутності клопотань від усіх осіб, про розгляд справи за їх участю.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на наступних підставах.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом першої інстанції встановлено і знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернулася до УПФУ в Великолепетиському районі Херсонської області 27 серпня 2010 року із заявою на призначення пенсії, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС, згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Позивачкою було надано довідку ф.122, видану ВАТ «Київенергобуд»від 11 рудня 19996 року №233 про період роботи з 05 червня 1986 року по 21 червня 1986 року та довідку №188 від 30 жовтня 1996 року про роботу в м. Припять в зоні відчуження (УС Чорнобильська АЕС). За даними трудової книжки за період з 05 червня 1986 року по 21 червня 1986 року ОСОБА_1 працювала в Херсонському ХБК, дані про відрядження на ліквідацію наслідків ЧАЕС не надано.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 виходив з того, що хоча позивачка і працювала в Херсонському ХБК, однак за рахунок днів відпочинку, наданих як компенсація за роботу у вихідні дні, поїхала працювати до м. Припять в зону відчуження УС Чорнобильської АЕС, що не суперечило ст. 72 КЗпП України. Доводи відповідача щодо проведення перевірки Деснянського УПФУ, суд не взяв до уваги, та вважав їх такими що спростовуються наданими позивачем доказами.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає постанову суду від 25 січня 2011 року, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з наступним.

Так, основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження є довідка ф.122, яка видається на підставі первинних документів лише тим підприємством, в складі якого працівник безпосередньо виконував роботу по ліквідації наслідків аварії.

Як вбачається з матеріалів справи, управлінням Пенсійного фонду України в Великолепетиському районі Херсонської області було направлено запит на проведення зустрічної перевірки достовірності видачі довідки ф.122 на підтвердження факту роботи ОСОБА_1 з 05 червня 1986 року по 21 червня 1986 року в м. Припять в зоні відчуження УС Чорнобильської АЕС до УПФУ в Деснянському районі м. Києва. В акті перевірки зазначено що спеціалістом УПФУ в Деснянському районі м. Києва при перевірці було використано особові рахунки за 1986 рік по Управлінню будівництва Чорнобильської АЕС. В результаті проведеної перевірки було встановлено, що книги особових рахунків за 1986 рік не містять відомостей про нарахування зарплати ОСОБА_1 Також, до перевірки не були надані книги наказів по підприємству, книги наказів про відрядження, книги наказів про преміювання за роботу в зоні, подорожні листи, табелі обліку робочого часу у звязку з їх відсутністю.

Засіданням комісії по розгляду питань з призначення пенсій по управлінню від 22 жовтня 2010 року №28 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії як ліквідатору ЧАЕС, згідно з ст. 55 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»за період роботи з 05 червня 1986 року по 21 червня 1986 року в м. Припять в зоні відчуження УС Чорнобильської АЕС у звязку з тим, що довідка ф.122 видана не за встановленою формою та згідно записів трудової книжки позивач працювала в Херсонському ХБК в період з 10 жовтня 1985 року по 26 вересня 1986 року. Достовірність довідки ф.122 від 11 грудня 1996 року №233 та факт роботи позивачки в м. Припять в зоні відчуження УС Чорнобильської АЕС з 05 червня 1986 року по 21 червня 1986 року, також, не підтверджено.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 49, ч.1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали в зоні відчуження з моменту аварії до 01 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, надається пенсія зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій на 10 років.

Враховуючи наведені норми діючого законодавства та встановлені фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для призначення позивачці державної пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Враховуючи, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог позивача.

Керуючись: ст. ст. 183-2, 185, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Великолепетиському районі Херсонської області задовольнити.

Постанову Великолепетиського районного суду Херсонської області від 25 січня 2011 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Великолепетиському районі Херсонської області про визнання рішення протиправним та зобовязання призначити пенсію відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в порядку ст. 254 КАС України та касаційному оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова