Справа № 2-а-8788/10/1412
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2012-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2012 р.Справа № 2-а-8788/10/1412

Категорія:10,2,4Головуючий в 1 інстанції: Боброва І.В.

Одеській апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та про зобовязання вчинити певні дії,

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області ,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо встановлення її з 01 квітня 2010 року для призначення пенсії грошового утримання у заниженому розмірі та визнати протиправним рішення від 23 червня 2010 року №112 засідання Координаційної ради з пенсійних питань Управління Пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Також позивач просила зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі ГУПФУ в Миколаївській області) перерахувати призначену її пенсію з 01 квітня 2010 року у відповідності з грошовим атестатом №39 від 26 квітня 2010 року та доданою до нього довідкою від 26 квітня 2010 року №8/2 -187 з урахуванням премії у середньому розмірі 3 016,48 грн. та провести доплату недорахованих сум пенсії у місячний термін з дня набрання чинності рішенням суду.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2010 року позовні вимоги задоволені частково.

Суд визнав дії ГУПФУ в Миколаївській області щодо не включення ОСОБА_2 в розрахунок розміру призначеної пенсії всіх сум нарахованої та виплаченої за останні 24 календарні місяця перед звільненням премії - неправомірними.

Зобовязав ГУПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2М пенсії з 01 квітня 2010 року з урахуванням усіх сум премій, нарахованих та виплачених їй у складі грошового забезпечення за останні 24 календарні місяці перед звільненням.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, ГУПФУ в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій постанову суду першої інстанції вважало необґрунтованою, просило її скасувати та прийняти у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Підставами для скасування рішення, апелянт вважав порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а саме неправильне застосування ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»від 09 квітня 1992 року №2262 ХІІ (надалі Закон №2262).

Представник ГУПФУ в Миколаївській області в судове засідання в суд апеляційної інстанції не зявився, повідомлений належним чином про місце. день та час судового розгляду.

Позивач та представник Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (надалі УМВС України в Миколаївській області) просили в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на наступних підставах.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлене законне та обґрунтоване рішення, виходячи зі наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_2 проходила службу в органах МВС України.

З 01 квітня 2010 року і її було призначено пенсію за вислугу років згідно Закону №2262-ХІІ у розмірі 52 % грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу 1100 грн.; окладу за військовим (спеціальним) званням 130 грн.; надбавки за вислугу років 369,00 грн. та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (у середньомісячному розмірі за 24 місяці) 990,77 грн.

При призначення позивачці пенсії не були враховані суми премій, які були встановлені наказами керівника, але у звязку з наявністю в окремих періодах 2009 року дефіциту фінансування видатків Державного бюджету по виплаті грошового забезпечення несвоєчасне виплачені.

На думку ГУПФУ в Миколаївській області виплата премій за минулий місяць проводиться в поточному місяці разом з виплатою грошового забезпечення.

Проведення доплат премій за минулий період не передбачено, тому ці виплати є виплатами разового характеру, у звязку з чим не можуть бути включені в розрахунок пенсії.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про те, що дії відповідача по не включенню до грошового забезпечення при розрахунку розміру пенсії сум нарахованої та отриманої ОСОБА_2М премії за останні 24 календарних місяці до дня звільнення, є неправомірними та суперечать ст.43 ч.3 Закону №2262-ХІІ.

Так, частина 3 статті 43 Закону №2262 в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців»від 04 квітня 2006 року №3591 (далі Закон №3591) пенсії особам, які мають право на пенсію за цим законом обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи в тому числі і премію, в розмірах, установлених законодавством.

Підзаконними актами, які регулюють склад грошового забезпечення при призначенні пенсії, крім Постанови №1294 та Наказу №499, є - також Постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ»(далі - Постанова №393).

Пункт №7 Постанови №393 передбачає, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Аналіз вищевикладеного законодавства свідчить про те, що премії віднесені до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і, як правильно зазначив апелянт, даними законодавчими актами не передбачена виплата одноразових премій.

Крім того, не існує обмежень максимального розміру премії для преміювання окремої особи.

В суд першої інстанції позивач надала копії наказів про його щомісячне преміювання, вказані в цих наказах суми премій співпадали з грошовим атестатом позивача та доданою до нього довідкою.

Із матеріалів справи вбачається, що в окремих періодах 2009 року із за дефіциту фінансування видатків Державного бюджету по виплатам грошового забезпечення, виплата премії здійснювалася в меншому розмірі, ніж було встановлено відповідними наказами.

Як правильно посилається позивач, відповідно до п.1.12 Наказу №499 грошове забезпечення, виплачене особі рядового чи начальницького складу несвоєчасно або виплачене їй у меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, що передував моменту звернення за одержанням недоотриманого грошового забезпечення, протягом якого, особа мала на нього право, тому позивач мав право на отримання заборгованості за виплатами премії за період 2008 2010 років в сумі 36 206, 91 грн.

Також слід зазначити, що з усіх сум доплати премії було утримано та перераховано внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з грошовим атестатом №39 від 26 квітня 2010 року та доданою до нього довідкою від 26 квітня 2010 року №8/2 -187 розмір премії для обчислення пенсії позивача за останні 24 місяці перед звільненням, складав у середньому розмірі - 3 016,48 грн. і саме така сума повинна бути врахована ГУПФУ в Миколаївській області при призначенні пенсії.

Суд апеляційної інстанції також бажає звернути увагу на те, що рішення Європейського суду з прав людини покладають на державу обовязки виконувати свої зобовязання, які містяться в законодавчих актах. Якщо держава або її орган відступають від цього, така поведінка вважається протиправною.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 21 грудня 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та про зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова