Справа № 554/3027/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 р.Справа № 554/3027/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.

Суддів: Русанової В.Б. , Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 28.04.2017р. по справі № 554/3027/17

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача у призначенні та виплаті йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80%, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, без урахування до судового стажу періоду роботи на посаді прокурора у Полтавській області та періоду проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР; зобов'язати відповідача зарахувати йому до стажу роботи, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби у Збройних Силах СРСР, що становить 2 роки 01 місяць 20 днів, період участі у бойових діях, що становить 01 місяць 14 днів, період роботи на посаді прокурора прокуратури Полтавської області, що становить 1 місяць 11 днів, що разом зі стажем роботи на посаді судді Ленінського районного суду м. Полтави та Апеляційного суду Полтавської області в сукупності складає 21 рік 01 місяць 16 днів, та здійснити перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 82 % заробітної плати судді, працюючого на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 22.12.2016 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 28.04.2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 28.04.2017 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці Апеляційного суду Полтавської області .

Згідно рішення Вищої ради юстиції № 3438/0/15-15 від 19.12.2016 року та наказу в.о. голови Апеляційного суду Полтавської області від 21.12.2016 року № 07-09/92, у зв'язку з поданням заяви про відставку, позивач звільнений з посади судді Апеляційного суду Полтавської області .

Відповідно до розрахунку стажу судді від 10.04.2017 року, виданого Апеляційним судом Полтавської області (а.с.23), копії трудової книжки НОМЕР_1, виданої на ім'я ОСОБА_1 (а.с.24-28), ксерокопії його військового квитка НОМЕР_2 (а.с. 11-15), ОСОБА_1 дійсно проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР 2 роки 1 місяць 20 днів з 26.10.1985 року по 16.12.1987 року, приймав участь у бойових діях 01 місяць 14 днів з 17.06.1986 року по 08.07.1986 року, перебував на посаді прокурора Прокуратури Полтавської області 01 місяць 11 днів з 12.02.1998 року по 23.03.1998 року. Водночас, його стаж роботи на посадах судді Ленінського районного суду м. Полтави та Апеляційного суду Полтавської області 12 років 15 днів з 08.12.2004 року по 21.12.2016 року (а.с.23).

З 22.12.2016 року позивачеві, Полтавським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Полтавської області нараховано щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80% суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді.

17.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою щодо перевірки правильності нарахованого довічного грошового утримання.

03.04.2017 року Полтавським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області йому надано відповідь, що призначення довічного грошового утримання обчислювалося, виходячи зі стажу на посаді судді -18 років 8 місяців та 29 днів, що відповідає 80 % суддівської винагороди.

Із урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, у зв'язку з тим, що, на його думку, він отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці нижче ніж встановлено ч. 1 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 року № 2862- XII, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді . За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного утримання збільшується на 2 % заробітку, але не більше ніж 90% заробітку судді.

Згідно ч. 3 ст. 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-УІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідної посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2%, але не більше ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Так, пунктом 11 розділу XIII "Перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції, чинній до 28 березня 2015 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 405-ХІ, встановлено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Судовим розглядом встановлено, що на момент виходу у відставку суддя ОСОБА_1, крім стажу роботи на посаді судді 18 роки 08 місяців 29 днів, має також: 2 роки 01 місяць 11 днів стажу, який складається з періоду: проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР 2 роки 1 місяць 20 днів з 26.10.1985 року по 16.12.1987 року; участі у бойових діях - 01 місяць 14 днів з 17.06.1986 року по 08.07.1986 року; перебування на посаді прокурора Прокуратури Полтавської області 01 місяць 11 днів з 12.02.1998 року по 23.03.1998 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стаж роботи судді ОСОБА_1, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 21.12.2016 року становить 21 років 01 місяць 16 днів, що дає позивачу право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у розмірі 82 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду Октябрського районного суду м. Полтави від 28.04.2017 року - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 28.04.2017р. по справі № 554/3027/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Присяжнюк О.В.
Судді Русанова В.Б. Курило Л.В.