Справа № 755/18311/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва (далі - Відповідач, Управління) про:

- визнання неправомірними дій Управління;

- зобов'язання Відповідача провести перерахунок основної та додаткової пенсії згідно ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з фактичного розміру мінімальної пенсії за віком, а саме у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2014 року;

- зобов'язання Відповідача у подальшому проводити нарахування та виплату пенсії згідно ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з фактичного розміру мінімальної пенсії за віком, а саме у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% від мінімальної пенсії за віком - щомісячно.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.2014 року позовні вимоги за період з 01.01.2014 року по 10.01.2014 року залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.2014 року позов задоволено частково - визнано неправомірними дії Управління щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_2 та зобов'язано Відповідача здійснити перерахунок та виплатити Позивачу державну пенсію у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 11.01.2014 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням проведених виплат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2014 року частково задоволено апеляційну скаргу Управління - постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13.08.2014 року щодо позовних вимог за період з 11.01.2014 року по 02.04.2014 року - скасовано та провадження у цій частині закрито. В іншій частині постанову суду першої інстанції за період з 03.04.2014 року по 02.08.2014 року - залишено без змін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.11.2015 року відмовлено у задоволенні подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про зміну способу і порядку виконання рішення.

Додатковою постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року приписано стягнути з Управління на користь ОСОБА_2 перераховану державну пенсію в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.04.2014 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням проведених виплат.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.06.2016 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про виправлення описки у додатковій постанові суду від 11.12.2015 року.

На адресу Дніпровського районного суду м. Києва у березні 2017 року надійшла заява ОСОБА_2 про роз'яснення додаткової постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року, в якій остання просила роз'яснити, у межах якої суми має бути здійснено виконання вказаного рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.06.2017 року заяву Позивача задоволено - роз'яснено, що відповідно до додаткової постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року у справі №755/18311/14-а необхідно стягнути з Управління на користь ОСОБА_2 перераховану державну пенсію в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.04.2014 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням проведених виплат, у розмірі 19 374,10 грн.

При цьому, задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції виходив з того, що незазначення належної до виплати Позивачу суми в судовому рішенні може мати своїм наслідком його невірне виконання.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що є правонаступником Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні заяви про роз'яснення рішення відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, наголошуючи на помилковій оцінці судом обставин невиконання Управлінням судового рішення.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явились, а тому справа розглядалась у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або державного виконавця ухвалою роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, роз'яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз'яснення його тяжко виконати, оскільки має місце значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто роз'яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

У заяві про роз'яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Як було встановлено раніше, додатковою постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.12.2015 року приписано стягнути з Управління на користь ОСОБА_2 перераховану державну пенсію в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з 50% мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 03.04.2014 року по 02.08.2014 року включно, з урахуванням проведених виплат.

Затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок №845) визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами звернення Позивача до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про виконання додаткової постанови від 11.12.2015 року за правилами Порядку №845 останнє повідомило ОСОБА_2 про неможливість виконання судового рішення у зв'язку з відсутністю в органів ДКС України повноважень самостійно нараховувати суму коштів.

З огляду на викладене, роз'яснення судового рішення шляхом визначення належної до стягнення з Управління суми коштів, розмір якої обраховано останнім самостійно, усуває недоліки судового акта в частині існування ймовірності неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення, що в цілому відповідає меті інституту роз'яснення судового рішення, визначеного ст. 170 КАС України.

Посилання Апелянта на неврахування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали положень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №440 Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, судовою колегією оцінюється критично, оскільки останній стосується виконавчих документів та судових рішень, виданих чи ухвалених до 01.01.2013 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про безпідставність вимог апеляційної скарги та вважає за необхідне останню залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 170, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.