Справа № 686/23717/16-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/23717/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Заворотна О.Л.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

01 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника відповідача: Клюцук В.П.,

представника третьої особи: Самбір І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, третя особа Публічне акціонерне товариство " Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залі про визнання незаконною відмови у призначенні пенсії та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2016 року позивач - ОСОБА_4 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області про визнання незаконною відмови у призначенні пенсії та зобов'язання вчинити дії.

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області постановою від 28.02.2017 року вказаний позов задовольнив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, апелянт просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі. Просить постанову суду першої інстанції скасувати прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити повністю. Свою позицію представник відповідача обґрунтовує тим, що основним документом, який дає право на призначення пенсії є трудова книжка, в трудовій книжці позивача зазначена посада слюсар-електрик, дана посада не входить до переліку посад визначених постановою КМУ, яка дає право виходу на пенсію за вислугою років. Крім того суд першої інстанції зобов'язав відповідача призначити пенсію ОСОБА_4 відповідно до положень пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка передбачає вихід на пенсію за віком на пільгових умовах. Однак судом порушено норми матеріального права, оскільки спірні правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються положеннями пункту "а" частини 1 статті 55 згаданого Закону, якою передбачається право особи на пенсію за вислугою років. Також представник відповідача зазначив, що суд безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача витрати пов'язанні із сплатою судового збору, оскільки УПФУ звільнено від сплати судового збору відповідно до чинного законодавства.

Представник третьої особи - ПАТ "Українська залізниця" заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, суду пояснила, що ОСОБА_4 працював на посаді, яка відноситься до професій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті, про що ОСОБА_4 видавалися уточнюючі довідки. Вважає що позивач має право на пенсію за вислугою років.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, хоч належним чином повідомлені про дату час та місце розгляджу апеляційної скарги, тому суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявною явкою учасників судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, постанову суду першої інстанції змінити, виходячи з наступного.

Як досліджено з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач в період з 18.01.1990 року по 21.05.2007 року працював на посаді слюсаря по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайнятого на пункті обслуговування вагонів станції 2 класу у виробничому підрозділі вагонної дільниці станції Хмельницький регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що підтверджується копією трудової книжки серія НОМЕР_1

20.05.2016 року позивач досяг віку 55 років і 26.05.2016 року звернувся до Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

Листом від 11.07.2016 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв'язку невідповідністю найменування займаної посади в трудовій книжці найменуванню посади в Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху за залізничному транспорті, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 року № 583.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України "Про пенсійне забезпечення", прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно пункту „а" ст.55 Закону України „Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають: а) робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України: чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. 583 затверджений Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, до якого включені - оглядачі вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; - Оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу.

Статтею 62 вищевказаного Закону встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 11 Порядку підтвердження періодів роботи передбачено, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 (далі - Порядок №18-1), для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах за місцем проживання (реєстрації) документи, в тому числі заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637) встановлено правило, згідно якого при призначенні пільгових пенсій необхідне надання довідок встановленого зразка з метою підтвердження відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, і видаються підприємством, на якому особа працювала або правонаступником (пункт 20 Порядку). У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Згідно п. 20 порядку №637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Таким чином, однією з необхідних умов для призначення пільгової пенсії відповідно до зазначеної статті є безпосередня участь особи в здійснені організації перевезень і забезпеченні безпеки руху на залізничному транспорті.

Причиною для відмови відповідачем у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, стала відсутність посади позивача, відповідно до записів у трудовій книжці, у списку професій і посад, який затверджений Постановою КМУ № 583.

Тобто, відповідач відмовляючи позивачу, фактично поставив під сумнів виконання ним роботи, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а саме його безпосередньої участі в здійсненні організації перевезень і забезпеченні безпеки руху на залізничному транспорті).

З метою унеможливлення позбавлення особи права на призначення їй пенсії на пільгових умовах у зв'язку із неточними записами у трудовій книжці або їх (її) відсутності, чинним законодавством було передбачено можливість підтвердження виконання особою відповідних робіт (підтвердження пільгового характеру праці) за допомогою відповідних уточнюючих довідок та інших документів, що можуть підтверджувати такий факт.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на призначення йому пенсії за вислугою років, та підтвердження цього наступними документами.

Відповідно до довідки уточнюючої характер роботи від 24.10.2016 № 514 виданої ПАТ "Українська залізниця" Регіональна філія "Південно-Західна залізниця" Виробничий підрозділ Вагонна дільниця станції Хмельницький, про характеристику виконуваних робіт слюсаря з ремонту рухомого складу 5 розряду електроустаткування, зайнятого на пункті технічного обслуговування вагонів відокремленого підрозділу вагонна дільниця станції Хмельницький ДГТО "Південно-Західна залізниця", позивач ОСОБА_4 виконував роботи на посаді, характер виконання роботи стосується безпосереднього здійснення організації перевезень і забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті та дає право на оформлення пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст. 55 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 24).

Також факт безпосереднього здійснення організації перевезень і забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті позивачем підтверджується наступними документами, а саме копіями наказу № 83/ ос від 21.05.2007 року, довідки про пільговий характер роботи від 17.08.2016 року № 308, довідки уточнюючої характер робіт від 23.1.2016 № 556 (а.с. 27-31).

Отже, колегія суддів вважає, що сукупністю вказаних відповідних доказів, підтверджено факт безпосереднього здійснення організації перевезень і забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті та як наслідок наявність у позивача стажу роботи необхідного для призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до пункту "а" статті 55 Закону України „Про пенсійне забезпечення".

В свою чергу суд першої інстанції задовольняючи позов ОСОБА_4 зобов'язав відповідача нарахувати та виплачувати пенсію позивачеві відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", що є неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки дана норма передбачає вихід на пенсію працівників з інших підстав, а саме на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку. Відповідно до даної норми ОСОБА_4 права на призначення пенсії не має. Тому цю частину задоволених позовних вимог необхідно змінити.

Також суд вважає безпідставними посилання відповідача про неправомірність стягнення з УПФУ на користь позивача витрат пов'язаних з сплатою судового збору. Так дійсно Законом України "Про судовий збір" органи пенсійного фонду звільняються від сплати судового збору за подачу позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, однак правила розподілу судових витрат в адміністративних справах регулюються статтею 94 КАС України. Частиною першою даної статті визначено, що у разі ухвалення рішення на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що був стороною у справі. Таким чином, діюче законодавство звільняє УПФУ від сплати коштів за звернення до суду з відповідними скаргами, однак не звільняє від відшкодування витрат понесених іншою стороною в процесі розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

У ч. 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів того що позивач у спірний період не був безпосередньо зайнятий у здійсненні організації перевезень і забезпечення безпеки руху на залізничному транспорті , та як наслідок не має права на призначення йому пільгової пенсії, право на призначення якої в свою чергу підтверджене відповідними уточнюючими та іншими довідками.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Хмельницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області, третя особа Публічне акціонерне товариство " Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залі про визнання незаконною відмови у призначенні пенсії та зобов'язання вчинити дії змінити.

Абзац третій резулятивної частини постанови викласти наступним чином:

зобов"язати Хмельницьке об"єднане управління Пенсійного фонду України Хмельницької області нарахувати та виплачувати ОСОБА_4 з 26 травня 2016 року пенсію за вислугу років відповідно до пункту "а" частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В іншій частині постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 червня 2017 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.