Справа № 826/6660/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 червня 2017 року № 826/6660/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Качура І.А., суддів Кузьменка В.А., Келеберди В.І. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач) про скасування наказу від 17.08.2015 №102 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації» за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним подано декларації про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації, які містять необхідну інформацію та зареєстровані відповідачем без жодних зауважень. Відповідач повинен був перевіряти відомості, внесені у декларації, під час їх подання та за їх наявності повертати замовнику на доопрацювання, на думку позивача, реєстрація вказаних декларацій за своїм змістом є актами одноразового застосування, які потягнули за собою певні правові наслідки, а саме позивачем проведено відповідні будівельні роботи, об'єкт завершено будівництвом, а тому на його думку у відповідача були відсутні правові підстави для скасування реєстрацій декларацій про початок виконання будівельних робіт від 01.07.2015 та про готовність об'єкта до експлуатації від 22.07.2015. Крім того, позивач вказує на те, що відповідачем не дотримано порядку проведення перевірки, складання за результатами перевірки акту, який мав би бути підставою для прийняття спірного наказу.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, зокрема, що чинним законодавством встановлено, що підставою для скасування реєстрації декларацій є виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних в зареєстрованій декларації, разом з тим, не визначено, що встановлення таких фактів повинно відбуватись лише за результатами проведення перевірок. Тому виявивши факт подання недостовірних даних, наведених у деклараціях, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, відповідач у межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, передбачених чинним законодавством видав наказ, який, на йому думку, є правомірним.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Головуючим у справі призначено суддю Окружного адміністративного суду м. Києва - Качура І.А., судді - Данилишин В.М., Келеберда В.І.

У січні 2017 року у судді Данилишина В.М., який входить до складу колегії, закінчилися повноваження для здійснення процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 26 КАС України склад суду під час розгляду і вирішення адміністративної справи в суді однієї інстанції незмінний, крім випадків, встановлених законом.

У разі неможливості продовження розгляду адміністративної справи одним із суддів до розгляду залучається інший суддя, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу. Якщо нового суддю залучено під час судового розгляду, судовий розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.03.2017 року визначено наступний склад колегії суддів: Качур І.А. - головуючий суддя, судді: Кузьменко В.А., Келеберда В.І.

В подальшому, у судовому засіданні 19.05.2017 року судом, урахуванням положень частини шостої статті 128 КАС України та наявності клопотання позивача про слухання справи за відсутності представника позивача, ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 127 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого 25.09.2015, індексний номер 44566899 та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2015.

У липні 2015 року позивачем подано до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо об'єкта будівництва: «Реконструкція житлової квартири з приєднанням частини нежитлових приміщень підвалу за адресою: АДРЕСА_1», яка зареєстрована.

В подальшому, 22.07.2015 позивачем подано до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Реконструкція житлової квартири з приєднанням частини нежитлових приміщень підвалу по АДРЕСА_1» та останнім зареєстрована за НОМЕР_1.

Проте, відповідачем, під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на АДРЕСА_1, у зв'язку з виявленням недостовірних даних у поданих деклараціях в частині відсутності права власності на об'єкт реконструкції в межах заявленої площі, відповідачем видано наказ від 17.08.2015 №102 «д», яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 01.07.2015 за №КВ13 та реєстрацію декларації про готовність об'єкта до експлуатації» від 22.07.2015 НОМЕР_1.

Вважаючи наказ протиправним, яким порушено його права та інтереси, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частиною першою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон №3038-VI в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Згідно частини першої статті 36 Закону №3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Форма декларації про початок виконання будівельних робіт, порядок її подання та реєстрації, форма повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування (частина третя).

У частині другій статті 39-1 Закону № 3038-VI закріплено, що в разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Процедуру виконання будівельних робіт визначає Порядок виконання будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466 (далі - Порядок №466, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 8 Порядку виконання будівельних робіт реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт здійснюється з дотриманням вимог Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» визначено, що декларація відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства - це документ, яким суб'єкт господарювання повідомляє державного адміністратора або представника відповідного дозвільного органу про відповідність своєї матеріально-технічної бази вимогам законодавства. У такий спосіб суб'єкт господарювання набуває права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання документа дозвільного характеру (абзац 7 частини 1 статті 1 Закону). Форма та порядок повідомлення державного адміністратора або відповідного дозвільного органу про відповідність матеріально-технічної бази суб'єкта господарювання вимогам законодавства встановлюється Кабінетом Міністрів України (абзац 8 частини 1 статті 1 Закону).

У відповідності до Порядку №466 замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 2. Один примірник після проведення реєстрації повертається замовнику, другий - залишається в Інспекції, яка її зареєструвала. Замовник згідно із законом відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації (пункт 9 Порядку).

Інспекція протягом п'яти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації та реєструє її (пункт 10 Порядку).

Згідно із частиною 5 пункту 14 Порядку № 466, у разі виявлення Інспекцією наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в декларації, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Інспекція письмово повідомляє замовника протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

Окрім того, механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначає Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461 (далі - Порядок №461, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пункту 3 Порядку №461, прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I-III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Пунктом 16 Порядку №461 визначено, що замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації чи акті готовності об'єкта до експлуатації, за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Відповідно до пункту 17 Порядку №461, замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві два примірники декларації до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю: щодо об'єктів, які належать до I-III категорії складності (крім об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури), за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку.

Частина восьма статті 36 Закону № 3038-VI передбачає, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

Також, як передбачено частиною десятою статті 39 цього Закону, замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Таким чином, з вищенаведених законодавчих норм вбачається, що при здійсненні реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об'єкта до експлуатації функції органу державного архітектурно-будівельного контролю зводяться до перевірки повноти даних, зазначених у деклараціях. Водночас, замовник згідно із законом відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданих ним деклараціях. Таким чином, замовник має право самостійно вибирати спосіб для підтвердження достовірності даних, які він вносить у декларації.

Згідно матеріалів справи, судом встановлено, що позивачем, як замовником будівництва, подавалась до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві декларація про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1», яка зареєстрована Департаментом 28.10.2014 за №КВ37, у якій, зокрема зазначалось, що вказаний об'єкт будівництва віднесено до ІІІ категорії складності, загальна площа будівлі відповідно до проектної документації - 52,0 кв.м., об'єкт знаходиться на першому поверсі 4-х поверхового будинку. Жодних відомостей щодо наявності та площі інших приміщень не вказано.

Наказом Департаменту від 15.04.2015 №55«д» скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт від 28.10.2014 №КВ37, у зв'язку з тим, що будівельні роботи позивачем виконуються з відхиленням від проектної документації.

З матеріалів справи видно, що на підставі звернення Комунального підприємства «ЖЕК «Михайлівська» щодо перевірки проведення ремонтно-будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_1, за участю старшого дільничого інспектора Шевченківського РУ ГУМВС України у м. Києві, відповідачем здійснено виїзд на об'єкт будівництва, де виявлено, що на першому поверсі будинку виконано роботи із влаштування додаткового підземного поверху під приміщеннями квартири з влаштуванням залізобетонного монолітного перекриття між поверхами. В результаті виконаних робіт збільшилась площа квартири та техніко-економічні показники. Зазначений факт засвідчений посадовими особами актом від 07.04.2015 та фотофіксацією.

Як свідчать матеріали справи, позивач подав нову декларацію про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція житлової квартири з приєднанням частини нежитлових приміщень підвалу по АДРЕСА_1» від 01.07.2015 за №КВ13, в якій замовником вказано, що загальна площа будівлі відповідно до проектної документації складає 127 кв.м., з них - 46 кв.м. - площа квартири і 81 кв.м. - площа частини нежитлових приміщень підвалу.

В подальшому, 22.07.2015 позивачем подано до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, а відповідач, в свою чергу, перевіривши повноту даних, зазначених у декларації зареєстрував її за НОМЕР_1.

Дослідивши матеріали справи, вбачається, що згідно даних, наведених у зазначеній вище декларації, загальна площа об'єкту будівництва за робочим проектом складає 52 кв.м., а у поданій декларації від 01.07.2015 №КВ13 загальна площа будівлі складає 127 кв.м., тобто більша ніж вказана у робочому проекті «Реконструкція житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1».

В свою чергу, позивачем не надано жодних доказів (проектної документації), які надавали б право на виконання будівельних робіт об'єкту будівництва, загальною площею 127 кв.м., з яких, як зазначено у декларації,

Позивач посилається у позовній заяві на те, що на його замовлення ТОВ «КДН Крок Назустріч» розроблено проект «Реконструкція житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1», проте до матеріалів справи його не додано, що ставить під сумнів його наявність.

При цьому, до матеріалів справи позивачем додано інформаційну довідку, видану ТОВ «Укртехексперт», від 20.08.2015 №01/08, згідно якої вказано, що АДРЕСА_1 має наступні показники: загальна площа - 127,0 кв.м., житлова площа - 46,6 кв.м. Також зазначено, що при проведенні реконструкції відбулось збільшення площі, без виходу за межі фундаменту будинку та без зайняття місць загального користування.

З досліджених документів у справі, що не заперечується позивачем, судом встановлено, що на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт від 01.07.2015 №КВ13 проведені також будівельні роботи щодо частини нежитлових приміщень підвалу площею 81 кв.м.

Між тим, позивачем не були представлені майнові документи на право користування чи власності цих приміщень, в яких проводяться ремонтно-будівельні роботи, як і не була представлена повна проектна документація щодо реконструкції житлової квартири з приєднанням частини нежитлових приміщень підвалу.

Суд зазначає, що позивачем не підтверджено право власності чи іншого права користування на приміщення підвалу площею 81 кв.м., які було зазначено ним у декларації про початок виконання будівельних робіт.

За таких обставин, суд вважає, що відомості, внесені позивачем до декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції житлової квартири з приєднанням частини нежитлових приміщень підвалу за адресою: АДРЕСА_1 були недостовірними в частині розміру площі належних йому на праві власності чи користуванні приміщень.

Пунктом 14 Порядку №466 передбачено, що у разі виявлення Інспекцією недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню Інспекцією.

Як передбачено пунктом 30 Порядку №466, виконання будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Також, як передбачено пунктом 22 Порядку №461, у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного документа (рішення, наказ, розпорядження). Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня, з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

Таким чином, зміст викладених вище норм матеріального права дає підстави для висновку про наявність у відповідача повноважень щодо скасування реєстрації зареєстрованих декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації за наявності передбачених законодавством підстав, шляхом прийняття відповідного наказу та виключення з єдиного реєстру відповідного запису про таку реєстрацію.

Однак, суд не приймає до уваги і вважає безпідставними доводи позивача про те, що відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу не було проведено відповідну перевірку для підтвердження відомостей, оскільки чинним законодавством у галузі містобудівної діяльності, зокрема статтею 39-1 Закону № 3038-VI, пунктом 14 Порядку № 466 і пунктом 22 Порядку №461 передбачено, що достатньою та необхідної правовою підставою для скасування органом архітектурно-будівельного контролю реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об'єкта до експлуатації є встановлення факту наведення у них замовником недостовірних даних щодо правових підстав виконання будівельних робіт без належних документів чи відхилення від проектної документації, що дає підстави вважати об'єкт самочинним будівництвом та жодною правовою нормою не регламентовано порядок виявлення Інспекцією такого факту і її обов'язку проводити перевірку, якщо недостовірність зазначених у декларації даних є очевидною.

Суд вважає безпідставними посилання позивача на Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009, оскільки воно стосується можливості скасування актів індивідуальної дії, прийнятих саме органами місцевого самоврядування, яким не є відповідач.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У цьому випадку обов'язок щодо доказування відповідач виконав, оскільки довів правомірність та обґрунтованість прийнятого ним наказу від 17.08.2015 №102 «д».

Натомість, твердження позивача в ході судового розгляду справи не знайшли свого належного правового обґрунтування та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства України.

Системно проаналізувавши норми законодавства та надавши оцінку наявним доказам у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.А. Кузьменко

В.І. Келеберда