Справа № 724/600/17
Суддя: Гураль Л. Л.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/600/17
Провадження № 2-а/724/28/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Хотинський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

секретаря: Рижак П.С.

за участю сторін:

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №2 БУПП в м.Чернівці лейтенанта поліції Вишиваного Олександра Володимировича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у м. Чернівці департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серія ДР №142677 від 28 березня 2017 року та закриття провадження у справі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 БУПП лейтенанта поліції Вишиваного Олександра Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серія ДР №142677 від 28 березня 2017 року та закриття провадження у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду від 18.04.2017р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у м. Чернівці департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Позовні вимоги мотивував тим, що постановою по справі про адміністративне правопорушення серія ДР №142677 від 28.03.2017р., що була складена інспектором роти №2 батальйону УПП м. Чернівці лейтенантом поліції Вишиваним В.О., його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

Вважає постанову незаконною, оскільки при винесенні спірної постанови інспектором поліції не було взято до уваги доводів позивача, що він не порушував п. 2.9. ПДР України, а саме не розмовляв по телефону під час руху, оскільки його автомобіль обладнаний заводом-виробником технічним пристроєм, що дозволяє вести перемови без допомоги рук, і у випадку надходження сигналу виклику автоматично спрацьовує підключення без використання рук водія.

Дана постанова підлягає скасуванню з таких підстав.

По-перше, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, однак словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» не є тотожними та мають різне цільове спрямування, про що зазначено в рішенні Конституційного суду України від 26.05.2015р. №5-рп/2015.

По-друге, постанова про адміністративне правопорушення не може бути винесена без розгляду справи, а справа, відповідно до ст. 276 КУпАП, розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

По-третє, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор поліції порушив права позивача щодо всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, не надав можливості позивачу скористатись права, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст. ст. 278, 279 КУпАП.

Крім того, позивач додатково звертає увагу на суперечливість положень ст. 258 КУпАП, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо особа оспорить допущене правопорушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення. Разом з цим відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд скасувати постанову інспектора патрульної поліції лейтенанта Вишиваного О.В., серія ДР №142677 від 28.03.2017р. про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. В додаткових поясненнях вказує на ряд порушень з боку працівників поліції.

Відповідач лейтенант поліції Вишиваний О.В.в судовому засіданні проти позову заперечував, вказав, що бачив як позивач керуючи автомобілем розмовляв по мобільному телефону, а тому вважає, що діяв у межах повноважень.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні та у запереченні на адміністративний позов, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки працівники поліції діяли в межах повноважень, передбачених законом.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДР №142677 від 28.03.2017р. винесеною інспектором роти №2 батальйону УПП м. Чернівці лейтенантом поліції Вишиваним О.В., на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Згідно вказаної постанови позивач 28.03.2017 р. о 12 год. 55 хв., керуючи автомобілем марки Ауді Q7, номерний знак НОМЕР_1 в м. Чернівці по вул. Миколаївській в сторону вул. Авангардної, 17а, здійснив порушення п.2.9 д) Правил дорожнього руху, а саме користувався засобами мобільного зв'язку тримаючи в руці та розмовляв по мобільному телефону (а.с. 9).

Відповідно до статті 52 Закону України "Про дорожній рух" контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України "Про національну поліцію", з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (пункт 1 розділ І Інструкції №1395).

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. (п.1 р. III Інструкції № 1395).

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р. III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 та статтею 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення.

Вказаним також спростовуються доводи позивача щодо порушення його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення через неможливість надати письмові пояснення, скористатись правовою допомогою, а також порядку розгляду адміністративної справи.

Щодо суті самого порушення позивачем Правил дорожнього руху, суд виходить з такого.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 2.9 д) Правил дорожнього руху водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено, що користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до приписів ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження своїх доводів щодо порушення позивачем ПДР відповідач надав до суду відповідний відеозапис з нагрудної камери поліцейських, з якого не вбачається, що водій автомобіля з реєстраційним номером НОМЕР_1 в порушення п. 2.9 д) ПДР розмовляв по мобільному телефоні, при цьому керував транспортним засобом.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надала пояснення, що 28.03.2017р. разом із відповідачем у справі патрулювали у м. Чернівці, де і помітили, як водій автомобіля марки Ауді Q7, номерний знак НОМЕР_1 по вул. Миколаївській в сторону вул. Авангардної, 17а, користувався засобами мобільного зв'язку тримаючи в руці та розмовляв по мобільному телефону.

Однак, вказані свідчення спростовуються дослідженими відеозаписами з нагрудної камери поліцейських, де відсутні вищезазначені відомості, оскільки вікна автомобіля затоновані, що позбавляє можливості чітко побачити хто перебуває у салоні автомобіля та розмовляє по мобільному телефону.

Крім того, судом приймаються до уваги доводи представника позивача, що ОСОБА_2 заперечував щодо вчиненого правопорушення та звертався до поліцейських з клопотанням про надання можливості ознайомитися з доказами вчиненого правопорушення, зокрема із зафіксованими відеозаписами з нагрудних камер, однак таке клопотання інспектором поліції було проігноровано.

Також за твердженнями позивача його автомобіль обладнаний заводом-виробником технічним пристроєм, що дозволяє вести розмови по мобільному телефону без допомоги рук, однак інспектор поліції дані пояснення під час розгляду справи не врахував та не перевірив вищезазначені відомості.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи, при винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором не були з'ясовані вказані обставини.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підсумовуючи вказане, суд приходить висновку, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, не з'ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.280 КУпАП та не спростовано позицію позивача.

Під час розгляду справи доказів, які б свідчили про правомірність рішення відповідача, отримано не було.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає, що спірна постанова прийнята відповідачем з порушенням повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до статті 157 КАС України, про закриття провадження у справі, суд постановляє ухвалу.

Крім того, судом враховується, що питання закриття провадження у справі в рамках адміністративного судочинства може мати місце лише у порядку та на підставах, визначених ст. 157 КАС України, а отже, суд позбавлений можливості закрити провадження у справі, яка розглянута посадовою особою Національної поліції України у порядку Кодексу про адміністративні правопорушення.

Стаття 284 КпАП України визначає види постанов по справі про адміністративне правопорушення, у т.ч. постанова про закриття справи.

Отже, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення може мати місце лише в рамках розгляду справи у порядку Кодексу про адміністративні правопорушення.

Стаття 162 КАС України визначає повноваження суду при вирішенні справи.

Так, відповідно до даної норми Закону у разі задоволення позовних вимог суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень і про скасування рішення.

За таких обставин, невірним буде застосування норми процесуального права в частині закриття провадження у справі по адміністративній справі відносно позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КпАП України.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 18, 69, 71, 158-163, 167 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти №2 БУПП в м.Чернівці лейтенанта поліції Вишиваного Олександра Володимировича за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління патрульної поліції у м. Чернівці департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серія ДР №142677 від 28 березня 2017 року та закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДР №142677 від 28.03.2017р. за ч.2 ст.122 КУпАП на ОСОБА_2.

В решті частині позову про закриття провадження у справі - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з для отримання її копії через Хотинський районний суд Чернівецької області.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складено 09.06.2017р.

Суддя: Л. Л. Гураль