Справа № 2-а-11584/10/1570
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2012-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2012 р.Справа № 2-а-11584/10/1570

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів: Кравця О.О. та Осіпова Ю.В.,

при секретарі Руденко І.Ю.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Чакер»на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Чакер»до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2010 року ТОВ «Чакер»звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08 вересня 2010 року за № НОМЕР_1.

В обґрунтування позову зазначалося, що 04 серпня 2010 року співробітниками ДПІ у Київському районі м. Одеси проведено планову перевірку ТОВ «Чакер» з питань дотримання субєктом господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій. За наслідками перевірки складено акт за № 003110 від 04 серпня 2010 року, в якому зазначено про порушення підприємством п. 2.6 постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні». На підставі акта перевірки ДПІ у Київському районі м. Одеси прийнято рішення від 08 вересня 2010 року за № НОМЕР_1, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 76301 грн. 20 коп.. На думку позивача, перевірка проведена з порушеннями Закону України «Про державну податкову службу в Україні», Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», що є підставою для визнання перевірки незаконною та скасування прийнятого на підставі акта перевірки рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «Чакер»відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник позивача в апеляційній скарзі зазначає, що судом не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, і, крім того, судом при вирішенні справи порушено норми матеріального права. Так, суд першої інстанції не звернув уваги на обставини, які впливають на правомірність оскарженого рішення відповідача, а саме на те, що податковою інспекцією неправильно оформлено направлення на перевірку, використано форму акта, яка не відповідає Додатку № 9 до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, порушено строки прийняття рішення. Крім того, на думку апелянта, податковою інспекцією протиправно застосовано до позивача фінансові санкції, які не передбачено ст. ст. 238 та 241 Господарського кодексу України. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення вимог позивача.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ДПІ у Київському районі м. Одеси просить відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представника позивача в підтримку апеляційної скарги, а також представника відповідача про залишення постанови суду першої інстанції без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Судом встановлено, що на підставі направлення № 4166/23-7017 від 02 серпня 2010 року та плану-графіку проведення перевірок на серпень 2010 року ДПІ у Київському районі м. Одеси проведено планову перевірку крамниці, що розташована за адресою: м. Одеси, вул. Маршала Жукова 4-Д, та належить ТОВ «Чакер».

За результатами перевірки ДПІ у Київському районі м. Одеси складено акт за № 003110 від 24 серпня 2010 року, яким встановлено порушення позивачем п. 2.6 постанови Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», а саме позивачем не оприбутковано готівкові кошти у повній сумі їх фактичних надходжень за 14 березня 2010 року на загальну суму 15260 грн. у звязку з відсутністю записів фактичних надходжень готівкових коштів у КОРО № /5.

На підставі акта перевірки ДПІ у Київському районі м. Одеси прийнято рішення від 08 вересня 2010 року за № НОМЕР_1, яким до позивача застосовано штрафні санкції на суму 76301 грн. 20 коп..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ «Чакер», суд першої інстанції виходив з того, що перевірку співробітниками податкового органу було проведено у відповідності до вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні», а штрафні (фінансові) санкції обґрунтовано застосовано на підставі ст. 1 Указу Президента України від 12 червня 1995 року № 436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Проте, з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог погодитись не можна.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»контроль за додержанням субєктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Згідно ч. 3 ст. 16 названого Закону планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

На підставі ч. 1 ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) плановою виїзною перевіркою вважається перевірка платника податків щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ним податків та зборів (обовязкових платежів), яка передбачена у плані роботи органу державної податкової служби і проводиться за місцезнаходженням такого платника податків чи за місцем розташування обєкта права власності, стосовно якого проводиться така планова виїзна перевірка.

Із врахуванням наведених норм чинного законодавства України висновок суду першої інстанції щодо правомірності проведення податковою інспекцією планової перевірки з питань дотримання юридичними особами вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»є правильним.

Відповідно до ч. 1 ст. 11-2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (у вказаній вище редакції) посадові особи органу державної податкової служби вправі приступити до проведення планової або позапланової виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим та іншими законами України, та за умови надання платнику податків під розписку:

1) направлення на перевірку, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу державної податкової служби, мета, вид (планова або позапланова), підстави, дата початку та дата закінчення перевірки, посади, звання та прізвища посадових осіб органу державної податкової служби, які проводитимуть перевірку. Направлення на перевірку є дійсним за умови наявності підпису керівника органу державної податкової служби, скріпленого печаткою органу державної податкової служби;

2) копії наказу керівника податкового органу про проведення позапланової виїзної перевірки, в якому зазначаються підстави проведення позапланової виїзної перевірки, дата її початку та дата закінчення.

На підставі положень ч. 2 названої статті Закону суд апеляційної інстанції знаходить обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що ненадання перелічених у частині 1 названої статті Закону документів платнику податків або їх надання з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, є підставою для недопущення посадових осіб органу державної податкової служби до проведення планової або позапланової виїзної перевірки. Однак, якщо посадових осіб органу державної податкової служби допущено до проведення перевірки, вказані порушення не є безумовною підставою для скасування прийнятого на підставі акта перевірки рішення податкового органу про застосування до субєкта підприємницької діяльності штрафних (фінансових) санкцій.

Як встановлено матеріалами справи, посадових осіб Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси було допущено до проведення перевірки, за результатами якої складено акт від 24 серпня 2010 року за № 003110. Акт перевірки підписано без зауважень директором підприємства ОСОБА_3.

В акті перевірки посадовими особами зазначено про порушення позивачем п. п. 2.6 п. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного Банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за № 40/10320), а саме неоприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень за 14 березня 2010 року у КОРО № /5.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою закріплено в Положенні про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженому постановою Національного Банку України за № 637 від 15 грудня 2004 року.

В п. 1.2 Положення визначено, що оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Відповідно до п. 2.6 названого Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Як встановлено матеріалами справи, отримані позивачем 14 березня 2010 року та проведені через реєстратор розрахункових операцій грошові кошти на загальну суму 15260 грн. 24 коп. не були обліковані у вказаний день у книзі обліку розрахункових операцій, чим порушено п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні.

Разом з цим, отримані позивачем у вказаний день та проведені через зареєстрований та опломбований у встановленому законом порядку реєстратор розрахункових операцій кошти на загальну суму 15260 грн. 24 коп. були в день надходження оприбутковані до каси підприємства, що підтверджується прибутковими касовими ордерами (а. с. 19 - 27).

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що сума у розмірі 15260 грн. 24 коп. була внесена до податкового та бухгалтерського обліку позивача, оскільки проведення зазначеної суми через РРО, зазначення її в фіскальній памяті РРО, відображення на роздрукованих та збережених фіскальних звітах та оприбуткування в касі підприємства в день надходження робить неможливим ухилення позивача від сплати податків.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед інших обставин, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Враховуючи, що порушення позивачем п. 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні полягало лише в невнесенні суми у розмірі 15260 грн. 24 коп. до книги обліку розрахункових операцій, тобто носило формальний характер, оскільки не було повязане з ухиленням позивача від сплати податків та не потягло будь-які негативні наслідки для інтересів держави, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що застосовані до товариства з обмеженою відповідальністю «Чакер»штрафні (фінансові) санкції не співрозмірні з виявленим податковим органом порушенням, а тому рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08 вересня 2010 року № НОМЕР_1 не може бути визнано правовірним, у звязку з чим підлягає скасуванню.

Оскільки судом першої інстанції при повному встановленні обставин справи порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Чакер»задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 10 травня 2011 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Чакер»задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Київському районі м. Одеси про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 08 вересня 2010 року № НОМЕР_1.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2012 року.

Головуючий:

Судді: