Справа № 2-а-49/11/1529
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2012-02-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2012 р.Справа № 2-а-49/11/1529

Категорія: 10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Сивоконь Т.І.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Романішина В.Л.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Татарбунарському районі Одеської області на постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.02.2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Татарбунарському районі Одеської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни,-

В С Т А Н О В И В:

31.01.2011 року ОСОБА_2 звернувся до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до УПФ України у Татарбунарському районі Одеської області про поновлення строку звернення до суду, визнання відмови виплатити соціальну допомогу безпідставною, зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2010 рік в сумі 2269,44 грн.

Ухвалою судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 03.02.2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без розгляду в частині позовних вимог за періоди з 01.01.2010 року по 31.07.2010 року.

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.02.2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано бездіяльність відповідача щодо відмови в нарахуванні ОСОБА_2 щомісячної державної соціальної допомоги за період з 31.07.2010 року по 31.01.2011 року протиправною.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України у Татарбунарському районі Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни за період з 31.07.2010 року по 31.01.2011 року з урахуванням проведених нарахувань.

21.02.2011 р. начальник УПФ України у Татарбунарському районі Одеської області подав апеляційну скаргу на вказану постанову Татарбунарського районного суду Одеської області.

Не погоджуючись з зазначеною постановою суду першої інстанції, апелянт зазначає, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права. У звязку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.02.2011 року та постановлення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволені позову.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни, і відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року має право користуватися пільгами, встановленими вказаним Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції від 18.11.2004 р., дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в межах шестимісячного строку, з огляду на наступне:

Статтею 70 Закону України "Про Державний бюджет України на 2010 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2010 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. А тому її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни»залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

В свою чергу у січні 2011 року також ніяких обмежень у виплаті щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни не було, а тому зазначені виплати повинні проводитись у розмірі, передбаченому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Отже, нарахування та виплата у 2010-2011 роках дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Зважаючи на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення поданого адміністративного позову в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Твердження апелянта стосовно невизначеності розміру мінімальної пенсії за віком не приймається до уваги колегією суддів апеляційної інстанції, оскільки згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком визначається виключно цим Законом. Положення цього Закону не є перешкодою для застосування величини мінімальної пенсії за віком для обчислення інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого в Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімального розміру пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначається щорічно в Законі України «Про Державний бюджет України»на відповідний рік.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у звязку з чим, відповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Татарбунарському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.02.2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Романішин В.Л.

ОСОБА_1