Справа № П/811/711/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2017 рокусправа № П/811/711/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ятрань"

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2017 року по справі №П/811/711/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ятрань" до приватного нотаріуса Благовіщенського районного нотаріального округу Кримської Наталії Петрівни, як державного реєстратора, і державного кадастрового реєстратора Відділу у Благовіщенському районі Кіровоградської області Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, треті особи без самостійних вимог: приватне підприємство "Трейдсервіс", ОСОБА_2, про скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ятрань" звернулося до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №: 31066986 від 23.08.2016 року, винесене державним реєстратором - приватним нотаріусом Кримською Н.П., разом із записом №: 16045341 від 09.08.2016 року про інше речове право, похідне від права власності, а саме, право оренди земельної ділянки, яке виникло на підставі договору оренди землі № б/н від 09.08.2016 р., укладеного між ОСОБА_2 (орендодавець) та ПП "Трейдсервіс" (орендар), строком дії до 09.08.2026 р.;

- зобов'язати державного кадастрового реєстратора скасувати повністю запис у Розділі4. Земельна ділянка. Оренда. Суборенда Поземельної книги, відкритій на земельну ділянку з кадастровим номером: НОМЕР_1, в електронній (цифровій) та паперовій формі.

Позов обґрунтований тим, що державна реєстрація договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 (орендодавець) та ПП "Трейдсервіс" (орендар), відбулася з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки державна реєстрація мала місце до закінчення дії договору оренди тієї ж самої земельної ділянки, укладеного між позивачем та ОСОБА_2, що є порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивач вказував на те, що державним реєстратором, під час державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, не перевірено відповідність заявлених прав на реєстрацію такого договору вимогам законодавства, а також наявність суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на земельну ділянку.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2017 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі з тих підстав, що позов не

належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю "Ятрань" подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції про те, що переданий на вирішення суду спір не є справою адміністративної юрисдикції.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту поданого позову та долучених документів, судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_2 (орендодавцем) та ТОВ «Ятрань» (орендар) укладено Договір оренди землі №84 від 03.12.2007р., за яким позивач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку, площею 2,53га, кадастровий номер:НОМЕР_1, для ведення товарного с/г виробництва, строком на 3 роки, з 01.10.2007р. по 01.10.2010р. Згідно додаткової угоди №249 від 23.10.2009р. строк дії цього договору продовжено до 31.12.2020р.

09.08.2016р. між ОСОБА_2 (орендодавець) та ПП «Трейдсервіс» (орендар) укладено Договір оренди землі №б/н, строк дії до 09.08.2026р., предметом якого є земельна ділянка, площею 2,53га, кадастровий номер:НОМЕР_1.

З цього приводу, суд першої інстанції вказав на те, що зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв'язку із реалізацією ОСОБА_2, як власником земельної ділянки, права на передачу її в оренду іншому суб'єкту господарювання - ПП «Трейдсервіс», і лише як наслідок, рішенням відповідача про державну реєстрацію було підтверджено виникнення речого права - оренди землі.

Встановивши такі обставини виниклого спору, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що переданий на вирішення суду спір не є справою адміністративної юрисдикції. Такі висновки суд першої інстанції фактично обґрунтував тим, що між позивачем та відповідачем виникли спірні правовідносини, які пов'язані із цивільно-правовими договірними відносинами, відповідно спір не є публічно-правовим. При вирішенні вказаного питання, суд першої інстанції застосував правову позицію Верховного Суду України у постановах від 14.06.2016 у справі №21-41а16 та від 31.05.2016 у справі №21-678а16.

Такі висновки суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно із п.1 ч.2 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч.1 ст.3 КАС України).

За змістом п.1 ч.1 ст.3 цього Кодексу справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб) відповідно до прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій.

У спірному випадку предметом спору є правомірність дій державного реєстратора як суб'єкта владних повноважень стосовно реєстрації права користування земельної ділянки враховуючи те, що таке право оренди цієї земельної ділянки вже зареєстровано за іншим користувачем - позивачем у справі.

Спосіб реалізації державним реєстратором владних управлінських функцій та підстави для реєстрації речового права, у спірному випадку права оренди землі, визначено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При цьому, підставами позову фактично і визначено недотримання відповідачем вимог вказаного Закону, під час прийняття відповідачем рішення про державну реєстрацію права на оренду земельної ділянки.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що переданий на вирішення суду спір не є публічно-правовим спором, колегія суддів вважає помилковими, оскільки у даній справі спір про право відсутній, спірним є питання правомірності рішення державного реєстратора як суб'єкта владних повноважень - особи, наділеної владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, відповідності такого рішення критеріям, визначеним в ч.3 ст.2 КАС України.

Застосування судом першої інстанції з посиланням на ч.1 ст.244-2 КАС України правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постановах від 14.06.2016 у справі №21-41а16 та від 31.05.2016 у справі №21-678а16, апеляційний суд вважає помилковим, оскільки відносини, що є предметом розгляду у даній справі не є тотожними з тими, що досліджувались Верховним Судом України у перелічених справах. У своїх рішеннях Верховний Суд України дійшов висновку, що спір у справі не є публічно - правовим, так як спірні правовідносини пов'язані із невиконанням умов цивільно-правової угоди (справа №21-41а16), стосуються оспорювання спадкоємцями правомірності передачі в приватну власність землі без погодження із суміжними землекористувачами (справа №21-678а16).

При цьому, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду України, яка висловлена у постановах від 15.11.2016р. (справа №21-3030а16), від 30.03.2016р. (справа №21-1434а15) та яка стосується тотожних правовідносин, які вирішені Судом по суті.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржену ухвалу суду першої інстанції не можливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст..159 КАС України, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.199, ст.ст. 204, 205, 206 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ятрань" - задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2017 року по справі №П/811/711/17 - скасувати, а справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Ятрань" направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 07.06.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк