Справа № 640/3255/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 р.Справа № 640/3255/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2017р. по справі № 640/3255/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м.Харкова

про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

02.03.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова (далі по тексту - ГУПФУ в Київському районі м. Харкова, відповідач), у якому просить суд:

1) визнати протиправними та незаконними дії управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова щодо відмови позивачеві в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015р. у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів» та рішення Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова №382 від 14.12.2016р. та №383 від 14.12.2016р.;

2) скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова №382 від 14.12.2016р. та №383 від 14.12.2016р. щодо відмови позивачеві в перерахунку пенсії державного службовця з 01.12.2015р.;

3) зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова здійснити перерахунок позивачеві пенсії державного службовця з 01.12.2015р. у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів» на підставі довідки №246 від 10.11.2016р. та №247 від 10.11.2016р. Господарського суду Харківської області про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям із збереженням проценту нарахування пенсії на момент виходу на пенсію 21.04.2009р. у розмірі 90%.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2017 року по справі № 640/3255/17, прийнятою в порядку скороченого провадження, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовлено в повному обсязі.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2017 року по справі № 640/3255/17 скасувати, прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснила, що їй було призначено пенсію державного службовця на підставі Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% від середньомісячної заробітної плати за посадою помічника судді з 23.04.2009 року, коли пенсійне забезпечення державних службовців було урегульовано приписами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ. З 01.12.2015 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 року «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно - правових актів» було підвищено посадові оклади державних службовців, у зв'язку з чим позивачем було отримано відповідні довідки №246 від 10.11.2016р. та №247 від 10.11.2016р. про заробітну плату. 12.12.2016р. ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії як державного службовця, однак, рішеннями УПФУ в Київському районі м. Харкова від 14.12.2016р. №382 та №383 відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на те, що у зв'язку з набранням чинності 01.12.2015 року Законом України «Про державну службу» № 889-VІІІ втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІІ, у тому числі ст.37-1 цього Закону, що передбачала перерахунок пенсії, призначеної за цим Законом. Разом з тим, позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням посадових окладів працюючих державних службовців. Так, оскільки на час набуття позивачем права на пенсійне забезпечення за ст.ст.37, 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року було встановлено право позивачки на перерахунок пенсії у разі підвищення заробітної плати державним службовцям, тому зазначена норма зберігає юридичну силу для позивача на час звернення ОСОБА_1 із заявою про перерахунок пенсії. На думку позивачки, Закон України "Про державну службу" № 889-VIІІ від 10.12.2015 року поширюється лише на тих осіб, яким пенсії призначаються після його прийняття, а не на тих, кому пенсії вже призначені в минулому. Стверджує, що скасування п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 та застосування до позивачки Закону України "Про державну службу" № 889-VIІІ від 10.12.2015 року є порушенням ст.22 Конституції України, оскільки звужує права позивачки.

З огляду на приписи ч.8 ст.183-2 КАС України справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова та з 23.04.2009 року їй призначена пенсія за віком за нормами Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 р.

12.12.2016 року позивач звернулася до УПФУ в Київському районі м. Харкова з заявою про перерахунок пенсії у зв'язку зі зростанням з 01 грудня 2015 року заробітної плати державних службовців. До заяви позивач додала довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям від 10.11.2016 року № 246 про складові заробітної плати за період з 01.01.2016 року та № 247 про складові заробітної плати за період з 09.09.2015 року.

Рішеннями Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова від 14.12.2016 № 382 та від 14.12.2016 року №383 відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії. В обґрунтування таких рішень відповідач зазначив, що згідно зі ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ (в редакції Закону від 28.12.2014 року) умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, з 01.05.2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VІІІ від 10.12.2015 року, яким Закон № 3723-ХІІ визнаний таким, що втратив чинність. Статтею 90 Закону № 889-VІІІ передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 виключено з Постанови КМУ від 31.05.2000 року № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсій" пункт 4, яким було встановлено умови та порядок визначення заробітної плати для перерахунку пенсії державним службовцям. Оскільки в період до 01.05.2016 року будь-які нормативні акти щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям, порядок визначення заробітної плати для перерахунку пенсій, а також умови затвердження форми довідки про заробітну плату для перерахунків пенсій державним службовцям Кабінетом Міністрів не приймалися, з 01.05.2016 року з 01.05.2016 року скасовані норми щодо перерахунку пенсій державним службовцям, підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_2 відсутні (а.с.15-18).

Не погодившись з відмовою відповідача у перерахунку пенсії, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом про оскарження таких рішень відповідача та зобов'язання УПФУ в Київському районі м. Харкова провести з 01.12.2015 року перерахунок та виплату пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 із збереженням проценту нарахування пенсії в розмірі 90%, на підставі довідок від 10.11.2016 року № 246 та № 247, виданих Господарським судом Харківської області.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того що з 01.05.2016 р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. Пенсія державному службовцю виплачується у повному розмірі незалежно від його заробітку (прибутку), одержуваного після виходу на пенсію. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII (у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, пенсія позивачу призначена з 23.04.2009 року в розмірі 90 % від заробітної плати.

Колегія суддів зазначає, що до 01.05.2016 р. пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване зазначеними нормами Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 р.

З 01.05.2016 р. набув чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 р.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 р. положення Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 р. втратили чинність, у тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р., яка набрала чинності з 01.05.2016 р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.05.2016 р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 р., по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-ІV не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р., з 01.05.2016 р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Відповідно до ч. 4 ст. 45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як зазначалось вище, позивач звернулась до УПФУ в Київському районі м. Харкова 12.12.2016 року із заявою про перерахунок пенсії, на підставі довідок від 10.11.2016 року № 246 та № 247, виданих Господарським судом Харківської області. Рішеннями відповідача від 14.12.2016 року № 382 та № 383 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії на підставі зазначених довідок.

Таким чином, виходячи з того, що заяву про перерахунок пенсії подано позивачем після 01.05.2016 р., відповідачем обґрунтовано прийнято рішення про відмову в проведенні такого перерахунку.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що статтею 33 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) передбачено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення заробітної плати для перерахунку пенсії державного службовця затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. № 865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розміру заробітку для обчислення пенсії".

Пунктом 4 вищезазначеної постанови (в редакції, що діяла на час призначення позивачеві пенсії) було встановлено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 р. N 432-IV "Про внесення змін до Закону України "Про державну службу" заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу", визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 р. "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" до Постанови № 865 внесено зміни, які застосовуються з 01.12.2015 р., а саме виключено пункт 4.

Таким чином, з 01.12.2015 року постанова Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 р. не містила норми щодо проведення перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати.

В подальшому з 23.09.2016 року постанова Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 року втратила чинність згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року N 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб".

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що станом на час звернення позивачки до УПФУ в Київському районі м. Харкова (12.12.2016 р.) були відсутні підстави для перерахунку пенсії позивачки у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013.

Стосовно твердження позивачки про звуження її прав у спірних відносинах, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 22 Загальної Декларації прав людини кожна людина як член суспільства має право на соціальне забезпечення, здійснення необхідних для підтримання її гідності, вільного розвитку її особи прав у економічній, соціальній і культурній галузях за допомогою національних зусиль і міжнародного співробітництва та відповідно до структури і ресурсів кожної держави.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів наголошує, що Європейський суд з прав людини вже неодноразово зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому (зокрема, у рішеннях у справах "Аррас та інші проти Італії", "Сухобоков проти Росії").

У рішенні Європейського суду з прав людини за заявою Великоди Валентини Ніканорівни проти України №43331/12 від 03 червня 2014 року щодо частин скарг заявниці стосовно невиконання рішення суду від 19 січня 2010 року щодо нарахування та виплати заявниці пенсії у розмірі, встановленим статями 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" після внесення у 2011 році змін до законодавства, Європейський суд з прав людини констатував, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов'язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 01 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19 січня 2010 року, і таким чином для скарги немає підстав.

У цьому ж рішенні Суд зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансовими труднощами, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою. Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

На залежність розмірів соціальних виплат від економічних чинників вказав і Конституційний Суд України, зокрема, у рішенні від 26.12.2011 р. N 20-рп/2011 у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік".

У цьому Рішенні вказано, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979р. у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12.10.2004 року (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Як відзначив Конституційний Суд України, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У іншому рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 Конституційний Суд України дійшов висновку, що …однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України.

Також, в цьому Рішенні вказано, що …суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

З системного аналізу наведених рішень слідує, що при їх прийнятті Конституційний Суд України виходив із додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування у межах фінансових можливостей держави права кожного на достатній життєвий рівень.

При цьому, як відзначив Конституційний Суд України, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист (пункт 2.1 рішення від 26.12.2011 N 20-рп/2011).

Колегія суддів відмічає, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього.

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що застосування до спірних відносин положень ст.90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ в даному випадку не може вважатися звуженням прав позивача та не є підставою для визнання протиправним оскаржуваних рішень УПФУ в Київському районі м. Харкова.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовивши ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців згідно з постановою КМУ № 1013 від 09.12.2015 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VІІІ, Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому підстави для визнання протиправними таких дій та рішень відповідача відсутні.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про зобов'язання УПФУ в Київському районі м. Харкова здійснити позивачеві перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців задоволенню не підлягають.

Отже, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справа та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2017р. по справі № 640/3255/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає в силу приписів ч.10 ст.183-2 КАС України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.