Справа № 2-а-14307/08/1570
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2011 р.Справа № 2-а-14307/08/1570

Категорія:10.3Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля М.П.

суддів Потапчука В.О.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2009 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про зобов'язання виплатити щорічну разову грошову допомогу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив зобов'язати відповідача сплатити недоплачену щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2007 рік як інваліду другої групи та учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у розмірі 2203 гривень.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2009 року адміністративний позов задоволений частково. Зобовязано відповідача виплатити позивачу суму недоплаченої щорічної разової грошової допомоги за 2007 рік, передбаченої ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в розмірі 2180 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що одноразова грошова допомога нараховувалася відповідно до чинного законодавства. Також апелянт вказує на пропущення позивачем строку на звернення до суду.

Відповідно до ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Як вбачається із матеріалів справи сторони не просили розглядати справу за їх участю.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість слухання справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198 та п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове

рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС першої категорії, визнаний інвалідом II групи, є особою, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, а група інвалідності останньому встановлена за захворюванням, пов'язаним із аварією на ЧАЕС.

Відповідно до приписів ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам II групи в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано залишив поза увагою доводи відповідача про відмову у задоволенні позову у зв'язку із пропущенням строку звернення до суду із даними позовними вимогами на підставі положень ст.ст. 99, 100 КАС України.

Правовідносини, які виникли між сторонами та звернення до судового захисту відбулися в період їх регулювання КАС України № 2747 VI- від 6 липня 2005 року (з послідуючими змінами та доповненнями згідно акону України від 18.02.2010) тому суд вважає за можливе застосувати до спірних відносин саме положення попередньої редакції КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України № 2747 VI- від 6 липня 2005 року (з послідуючими змінами та доповненнями згідно закону України від 18.02.2010), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлювався річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод або законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволені адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається із заперечень на позов, відповідач наполягав на застосуванні до спірних правовідносин приписів ст.ст. 99, 100 КАС України. Однак, судом першої інстанції вказані доводи необґрунтовано залишені поза увагою.

Відповідно до ч.2 ст.5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Необхідно зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Тривалість і правила обчислення строку звернення до суду визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку. Строк звернення до суду розпочинається і закінчується з урахуванням тієї тривалості, яка передбачалася на момент початку перебігу відповідного строку.

При цьому тривалість строку звернення до суду не змінюється залежно від того, коли було реалізоване право на позов. Відповідно тривалість строку звернення до адміністративного суду не залежить від того, коли було фактично пред'явлено позов.

Поважність причин для поновлення строку звернення до адміністративного суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків. Так, поважними причинами можуть бути визнані: захворювання, що перешкоджає звернутись до суду, відрядження, несвоєчасне отримання оскаржуваного рішення тощо.

Слід зауважити, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою стимулювання дисципліни учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом позивач звернувся 15 грудня 2008 року (а.с.1), а відповідну виплату у 2007 році отримав поза межами річного строку, тобто звернувся за

судовим захистом з пропущенням річного строку, встановленого ст.99 КАС України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до положень ч.1 та ч.4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Позивач не довів належними доказами існування обставин, якими згідно законодавства обгрунтовуються заявлені позовні вимоги.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови, якою слід відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2009 року задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 квітня 2009 року скасувати та прийняту нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про зобов'язання виплатити щорічну разову грошову допомогу відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає чинності через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання чинності безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: / ОСОБА_3/

Суддя: / ОСОБА_4/

Суддя: / ОСОБА_1/