Справа № 804/2313/17
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2017 рокусправа № 804/2313/17

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Лукманової О.М.

суддів: Божко Л.А. Кругового О.О.

при секретарі: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Вищого навчального закладу «Університет імені ОСОБА_1» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2017 року у справі № 804/2313/17 за позовом Вищого навчального закладу «Університет імені ОСОБА_1» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування припису та постанови про накладення штрафу,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2017 року ВНЗ «Університет імені ОСОБА_1» (далі по тексту позивач або Університет) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач або Управління), в якому просив скасувати припис № 29/4.1-12-25 від 27.01.2017 року та постанову про накладання штрафу уповноваженими посадовими особами № 29/4.1-12/113 від 15.02.2017 року.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2017 року в задоволенні позовних вимог ВНЗ «Університет імені ОСОБА_1» відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції ВНЗ «Університет імені ОСОБА_1» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначив, що ним при звільненні працівника, було повністю виплачено йому належні суми заробітної плати та компенсацій, інші суми, про невиплату яких вказує відповідач, позивач на день звільнення працівника і не повинен був виплачувати оскільки щодо ним був відсутній спір. Позивач вважав, що повністю розрахувався зі звільненим працівником. Апелянт вказував, що проводив нарахування заробітної плати звільненому працівнику ОСОБА_2 відповідно до фактично відпрацьованого часу, з моменту звільнення та під час роботи ОСОБА_2 жодного разу не звертався до керівництва університету щодо невиплати йому частини заробітної плати. Апелянт вказував, що в приписі після перевірки відповідачем необґрунтовано вказано, що ним порушено ст.ст. 116 та 117 КЗпП України, оскільки на день звільнення працівника, спору по невиплаті сум заробітної плати не було, університет в день звільнення повністю розрахувався зі своїм працівником ОСОБА_2

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що підвищена оплата праці за роботу у нічний, надурочний часи, святкові дні за погодинною системою в подвійному розмірі годинної ставки відносяться до державних норм з оплати праці, кожна з яких є самостійною окремою виплатою, які є обовязковими для застосування підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та фізичними особами, які використовують найману працю та невиплата при звільненні яких стала підставою для невірного розрахунку університетом сум які підлягають виплаті ОСОБА_2 при припиненні трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивачем при звільненні ОСОБА_2 з роботи повинні були бути нараховані та виплачені всі суми заробітної плати за роботу у надурочний, нічний часи, святкові і неробочі дні за період з серпня 2011 рок по серпень 2016 року, на позивача, як роботодавця, покладався обовязок вірно здійснити розрахунок та донарахувати суми середньої заробітної плати, розмір вихідної допомоги і виплатити вказані суми у встановлені терміни. Оскільки позивач вчасно повністю не розрахувався із звільненим ОСОБА_2, університет підлягає притягненню до відповідальності у вигляді штрафу. Суд першої інстанції зважав на те, що вимоги припису в добровільному порядку виконані не були, що підтверджується листом президента Університету на адресу ГУ Держпраці від 13.04.2017 року вх. №4836.

Матеріалами справи встановлено, що 05.01.2017 року до Головного управління Держпраці звернувся ОСОБА_2, який працював охоронцем у ВНЗ «Університет імені ОСОБА_1», та якому, під час звільнення через скорочення не були сплачені кошти за роботу в нічний час, у вихідні та святкові дні, звернення безпосередньо до ректора університету були проігноровані.

В матеріалах справи відсутні і судом першої інстанції не встановлено чи звертався ОСОБА_2 до ВНЗ «Університет імені ОСОБА_1» з заявою про виплату йому недоплачених сум за роботу в нічний час, у вихідні та святкові дні. З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 під час звільнення та після розрахунку з ним мав будь-які претензії по виплаті заробітної плати до ВНЗ «Університет імені ОСОБА_1».

Встановлено, що на підставі наказу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 20.01.2017 року №120-Пза згодою Держпраці та на підставі направлення на перевірку №16/4.1-12 від 23.01.2017 року, в період з 23.01.2017 року по 27.01.2017 року була проведена позапланова перевірка «Університет імені ОСОБА_1» з питань додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування за зверненням ОСОБА_2, за результатами якої був складений акт перевірки №29/4.1-12 від 27.01.2017 року.

За результатами перевірки Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області складено припис №29/4.1-12-25 від 27.01.2017 року щодо усунення порушень та забезпечення виконання вимог статті 106, статті 107, статті 108, статті 72, частини 1 статті 50, частини 2 статті 65, частини 1 статті 44, частини 1 статті 116, частини 1 статті 117, частини 1 статті 47 КЗпП України, встановлено строк виконання припису по 27.02.2017 року.

Також за результатами перевірки винесено постанову №29/4.1-12/113 від 15.02.2017 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 32000 грн. на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України. Підставою для прийняття постанови було невиконання позивачем трудового законодавства про оплату праці, а саме нездійснення у повному обсязі оплати ОСОБА_2 за роботу в нічний час у підвищеному розмірі, встановленому генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки за кожну годину роботи у нічний час, оплати у святкові та неробочі дні у подвійному розмірі

Встановлено, що ОСОБА_2 працював на посаді охоронця у ВНЗ «Університет імені ОСОБА_1» з 04.08.2011 року по 05.08.2016 року згідно наказів «Про прийняття» №316-К від 04.08.2011 року та «Про звільнення» №106-К від 05.08.2016 року.

Встановлено, та не заперечується сторонами, що трудова книжка ОСОБА_2 була видана йому 05.08.2016 року в день звільнення, що підтверджується копіями відповідних сторінок книги обліку руху трудових книжок і вкладишів з підписом ОСОБА_2 в графі розписка працівника в отриманні трудової книжки. У день звільнення ОСОБА_2 було проведено розрахунок відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України, перераховано до банківської установи кошти, що належать до виплати.

Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області вважало, що кінцевий розрахунок з ОСОБА_2 у повному обсязі не був проведений, що є порушенням ч. 1 ст. 44, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117, ч. 1 ст. 47 КЗпП України.

Згідно ст. 12 Закону України «Про оплату праці» норми оплати праці, у тому числі за роботу в надурочний час, у святкові, неробочі та вихідні дні, встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України. Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Колегія суддів зазначає, що у даному спорі не розглядається питання належності ОСОБА_2 невиплачених йому сум за роботу в нічний час, у вихідні та святкові дні. Спір стосується того чи вчасно та з вини позивача не виплачено ОСОБА_2 суми при розрахунку з ним під час звільнення.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Встановлено, що ВНЗ «Університет імені ОСОБА_1» під час проведення розрахунку з ОСОБА_2 розрахувалось із звільненим працівником у повному обсязі, виплатило всі належні суми.

Згідно ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Варто вказати, що перш ніж вказував про невиплату ОСОБА_2 сум за роботу в нічний час, у вихідні та святкові дні, необхідно встановити наявність спору між ОСОБА_2 та ВНЗ «Університет імені ОСОБА_1».

Колегія суддів зазначає, що Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області необґрунтовано прийшло до висновку про порушення університетом термінів розрахунку зі звільненим працівником, оскільки відсутня вина університету щодо невиплати ОСОБА_2 під час звільнення неоспорюваних доплат за роботу в нічний час, у вихідні та святкові дні. Матеріалами справи встановлено відсутність спору між ОСОБА_2 та ВНЗ «Університет імені ОСОБА_1» щодо не повного розрахунку з ним під час звільнення, станом на день звільнення. 05.08.2016 року позивач розрахувався зі звільненим працівником у тому обсязі в якому вважав повним та ОСОБА_2 погодився з цим розрахунком.

Згідно ч.1, абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, п.4 ч.1 ст.202, ст.ст. 205, 207 КАС України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Вищого навчального закладу «Університет імені ОСОБА_1» - задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2017 року у справі № 804/2313/17 скасувати.

Прийняти нову постанову.

Скасувати припис № 29/4.1-12-25 від 27.01.2017 року Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області та постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 15.02.2017 року № 29/4.1-12/113 про накладення на Вищий навчальний заклад «Університет імені ОСОБА_1» штрафу у розмірі 32000 грн.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог статей 211-212 КАС України.

Головуючий: О.М. Лукманова

Суддя: Л.А. Божко

Суддя: О.О. Круговий