Справа № 815/2435/16
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2017 року м. Київ К/800/26080/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Одеснафтопродукт» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Держаної фіскальної служби в Одеській області про скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Держаної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Одеснафтопродукт» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом про скасування податкового повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Держаної фіскальної служби в Одеській області (далі - відповідач, Державна податкова інспекція) від 09.12.2015 року №, яким позивачу визначено суму грошового зобов'язання з платежу «пеня в сфері ЗЕД» в розмірі 56 697,75 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року, адміністративний позов задоволено, оскаржуване податкове повідомлення - рішення скасовано.

Рішення судів обґрунтовано висновком про те, що резидент звільняється від відповідальності у вигляді пені за порушення строків надходження валютної виручки з дати прийняття арбітражним судом позовної заяви до провадження.

Не погодившись із судовими рішеннями, відповідач до Вищого адміністративного суду України подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить зазначені судові рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства в повному обсязі.

В касаційній скарзі Державна податкова інспекція зазначає, що збільшення суми позовних вимог в справі, провадження по якій вже відкрито арбітражним судом, не зупиняє строк нарахування пені до прийняття судом таких уточнень, тобто до дати ухвалення Постанови суду про внесення відповідних змін, а тому контролюючим органом правомірно нарахована пеня за несвоєчасне надходження валютної виручки за період з 29.06.2015 року (граничного терміну надходження валютної виручки) до 02.07.2015 року (дати прийняття судом до провадження уточнень суми позовних вимог).

У поданих запереченнях на скаргу позивач просить у задоволенні скарги відмовити через її необґрунтованість.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що контролюючим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства за контрактами від 21 липня 2014 року №109, від 01 травня 2013 року №72/13, за результатами якої складений акт від 19.11.2015 року №8159/15-53-22-02/03482749 та прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення.

У ході вказаної перевірки працівниками контролюючого органу було встановлено порушення позивачем вимог ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», що полягало у несвоєчасному надходженні валютної виручки в сумі 362 556,53 дол. США за договором від 01.05.2013 року №72/13 та в сумі 420 496,97 дол. США за договором від 21.07.2014 року №109.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Як встановлено судами попередніх інстанцій позивачем укладені експортні контракти з «United Oil (BVI) Group Limited» (BVI) Британські Віргінські острови від 01.05.2013 року №72/13 та з «ZAO Ukrtranzitservis Ltd» (BVI) Британські Віргінські острови від 21.07.2014 року №109 про перевалку нафти та нафтопродуктів, на виконання умов яких позивачем (резидент) надані послуги контрагентам про що складені відповідні акти виконаних робіт. Граничний термін надходження виручки за вказаними контрактами 29.06.2015 року, проте кошти у зазначений термін на рахунки Товариства не надійшли.

Враховуючи зазначені обставини, позивач звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовними заявами про стягнення заборгованості з нерезидентів, які направлені до суду 10.06.2015 року кур'єрською поштою, та прийняті до провадження судом 11.06.2015 року.

Крім того, в подальшому позивачем направлено заяви про збільшення ціни позову, які надійшли до Міжнародного комерційного арбітражного суду 30.06.2015 року.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Згідно із п. 1 Постанови Правління Національного Банку України від 03 березня 2015 року №160 , яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, розрахунки за операціями з експорту та імпорту були обмежені строком 90 календарних днів.

Відповідно до п.1 ст. 4 ст.1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами строків повернення валютної виручки або строків поставки товару, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

У разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені ст.ст. 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до ст.ст. 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується (п. 2 ст. 4).

Відповідно до ст. 17 Параграфу 2 Розділу ІІІ «Арбітражне провадження» Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України, затвердженого рішенням президії Торгово-промислової палати України від 17.04.2007 року №18, провадження у справі порушується постановою голови МКАС про прийняття справи до провадження після подання до МКАС належним чином оформленої позовної заяви, оплаченої реєстраційним збором згідно з Положенням про арбітражні збори та витрати. Днем подання позовної заяви вважається день її вручення МКАС, а в разі відправлення позовної заяви поштою - дата штемпеля на конверті поштового відомства місця відправлення.

З системного аналізу вказаних правових норм можна зробити висновок, що дата звернення резидента з позовом до суду про стягнення з нерезидента заборгованості за експортно-імпортним контрактом або дата відправлення позову поштою є датою прийняття позовної заяви судом, внаслідок чого зупиняється нарахування пені за порушення строків здійснення розрахунків у іноземній валюті, встановлених статтями 1, 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», та пеня за їх порушення не сплачується.

Тобто у випадку порушення нерезидентом строків розрахунків, встановлених контрактом, підприємство - резидент України може звернутися за захистом своїх прав до суду, що фактично збільшить строки проведення розрахунків, але вимагатиме додаткових фінансових витрат на захист власних інтересів у суді. Таке звернення підтверджує намагання підприємства працювати в рамках встановленого законодавства. Тому воно є підставою для ненарахування (зупинення нарахування) пені.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що день направлення кур'єрською поштою позовів до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України є днем з якого зупиняється нарахування пені за порушення термінів надходження резиденту валютної виручки.

Вірним є і висновок судів, що до заяв про збільшення ціни позову, які надійшли до арбітражного суду 30.06.2015 року, застосовуються ті ж самі норми, які застосовуються і до подачі позову, оскільки заява про уточнення позову є фактично тим же позовом на певну суму зі сплатою судового збору і повинна відповідати вимогам, передбаченим до позовних заяв та по якій судом також приймається рішення щодо прийняття її до провадження.

Як вбачається з матеріалів справи головою Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України прийнято постанови від 2 липня 2015 року, якими заяви позивача про збільшення ціни позовів прийнято до розгляду та внесено відповідні зміни до постанов від 11 червня 2015 року про прийняття справ АС №403б/2015 та АС №404б/2015 до провадження.

Крім того, з вказаних постанов також вбачається, що уточнення (заяви про збільшення ціни позову) до арбітражного суду надійшли саме 30.06.2015 року, що також спростовує твердження контролюючого органу про порушення позивачем вимог ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» у період з 30.06.2015 року по 01.07.2015 року (2 дні - від дня сплину граничного терміну надходження валютної виручки за контрактами до дня прийняття постанов про внесення змін до постанов про прийняття справ до провадження).

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» або встановлених Національним банком України відповідно до ст.ст. 1 і 2 вказаного Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом (п. 4 ст. 4).

Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що за результатами розгляду позовів, з врахуванням уточнень, рішеннями Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 11 січня 2016 року вимоги Товариства задоволено, з нерезидентів «UNITED OIL (BVI) GROUP LIMITED» та ZAO «UKRTRANSITSERVICE LTD» стягнуті суми несплачених коштів, пені та сплаченого за подання позовів арбітражного збору.

Таким чином, враховуючи викладене та фактичні обставини справи, суд першої інстанції, з думкою якого погодився суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, правомірно виходив з того, що резидент звільняється від відповідальності у вигляді пені за порушення строків надходження валютної виручки з дати прийняття позовної заяви арбітражним судом.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються викладеними вище нормами права та встановленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування оскаржуваних судових рішень.

За змістом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судових рішень.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Держаної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2016 року у справі № 815/2486/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст. ст. 235 - 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: І.Я. Олендер

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна