Справа № 822/554/17
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 822/554/17

Головуючий у 1-й інстанції: Лабань Г.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

01 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агропартнер-1" до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2017 року позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень частково.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 30.11.2016: форми "Р" № частково в сумі 6039205 (шість мільйонів тридцять дев'ять тисяч двісті п'ять) грн. 50 коп., з яких: основний платіж - 4026137 (чотири мільйони двадцять шість тисяч сто тридцять сім) грн. 00 коп., штрафна санкція (50%) - 2013068 (два мільйони тринадцять тисяч шістдесят вісім) грн. 50 грн. та форми "В4" № в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила суд її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, товариство з обмеженою відповідальністю "Агропартнер-1" (3) зареєстроване як суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа, та внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно зі Статутом, затвердженим зборами учасників (протокол №12 від 13.09.2016), TOB "Агропартнер-1" є сільськогосподарським підприємством, основною діяльністю якого є вирощування зернових культур, овочів, зерняткових та кісточкових фруктів, розведення великої рогатої худоби молочних порід, свиней, коней та інших тварин, виробництво цукру та м'яса.

Відповідно до витягу №071 з реєстру платників податку на додану вартість зазначено, що TOB "Агропартнер-1" (індивідуальний податковий номер 00, дата реєстрації 01.01.2009) є суб'єктом спеціального режиму оподаткування по податку на додану вартість.

Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області була проведена планова виїзна документальна перевірка TOB "Агропартнер-1" () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, правильність нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 30.06.2016.

Про результати документальної перевірки складено акт № 0101/22-01-14-01/31369733 від 15.11.2016, в якому встановлено порушення з боку "Агропартнер-1":

- п. 09,2, пп.209.17.17 п.209.17 ст.209 Податкового кодексу України, п.6 розділу І, п.3 розділу V Порядку подання звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 23.09.2014 №966 (п.5 розділу І, п.3 розділу V, з урахуванням змін, винесених наказом №13 від 23.01.2015), що призвело до заниження податкових зобов'язань з ПДВ, які підлягають сплаті до бюджету за основною Декларацією у розмірі 4397399,00 грн., заниження рядка 21 "сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду" за червень 2016 у розмірі 179528,00 грн., та відповідно завищення ПДВ, що залишається у розпорядженні сільськогосподарського підприємства та/або спрямовується на спеціальний рахунок згідно з Декларацією спеціального режиму оподаткування ПДВ в загальній сумі 4317771,00 грн., завищення залишку від'ємного значення (р.21 Декларації) за червень 2016 в сумі 4176,00 грн.

В термін, передбачений законодавством, позивачем було подано заперечення на акт перевірки №0101/22-01-14-01/31369733 від 15.11.2016, за результатам розгляду якого було відмовлено в задоволенні поданих заперечень. (Відповідь від 28.11.2016 №3410/10/22-10-14-01-15).

За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 30.11.2016:

- форми "Р" № за платежем - податок на додану вартість: основний платіж - 4397399,00 грн., штрафна санкція - 219870,00 грн.

- форми "В4" № НОМЕР_1 за платежем - зменшено розмір від'ємного значення сими ПДВ за червень 2016 на 4176,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із винесеними рішеннями, звернувся до ДФС України з первинною скаргою. Розгляд скарги був призначений на 05.01.2017, а сам термін розгляду скарги був продовжений до 09.02.2017.

Для обґрунтованого підтвердження своєї позиції ТОВ "Агропартнер-1" звернулось до експертної установи - ХФ Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, з проханням провести економічне дослідження щодо документального підтвердження висновків акту перевірки в частині донарахування ПДВ з операцій виробництва та реалізації цукру.

Експертною установою надано висновок №6641/16-26 від 21.12.2016.

Рішенням №1623/6/99-99-11-01-01-25 від 27.01.2017 про результат розгляду скарги ДФС України залишило без змін спірні податкові повідомлення-рішення.

Не погодившись із зазначеним, товариство звернулось до суду з вимогою про скасування податкових повідомлень-рішень частково.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "Агропартнер-1", яке є суб'єктом спеціального режиму оподаткування, не здійснило порушень, пов'язаних із розрахунком з бюджетом, а тому податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України передбачено, що не включаються до складу витрат, витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Пункт 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачає, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ; назва документа (форми); код форми; дата і місце складання; зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі); посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.5 розділу 1 Порядку заповнення і подання податкової звітності з ПДВ, платники податку на додану вартість подають до податкового органу за місцем реєстрації податкову Декларацію з позначкою "0110", у якій відображають розрахунки з бюджетом.

Платники ПДВ, які відповідно до ст.209 застосовують спеціальний режим оподаткування , окрім загальної декларації 0110, подають ще й податкові декларації з ПДВ з позначками "0121"/"0122"/"0123", які є невід'ємною частиною податкової звітності.

До Розділу І "Податкові зобов'язання" такої податкової декларації включаються лише ті операції, що стосуються спеціального режиму, установленого ст.209 Податкового кодексу України, та які зазначені у Свідоцтві про реєстрацію як суб'єкта спеціального режиму оподаткування.

У Розділі II "Податковий кредит" відображаються товари та послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

Відповідно до пп.209.15.1 п.209.15 ст.209 Податкового кодексу України виробничі фактори, за рахунок яких сформовано податковий кредит - це товари/послуги, які придбаваються сільськогосподарським підприємством для їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції, а також основні фонди, які придбаваються (споруджуються) з метою їх використання у виробництві сільськогосподарської продукції.

У разі якщо товари (послуги), основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством виключно для виробництва одного виду товарів/послуг, сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту у зв'язку з таким виготовленням/придбанням повністю відноситься до складу податкового кредиту за відповідним видом операцій.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виробництва сільськогосподарських товарів/послуг, у тому числі зернових і технічних культур, та/або продукції тваринництва, а частково для інших товарів/послуг, сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості таких сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості всіх товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

У разі якщо товари/послуги, основні фонди, виготовлені та/або придбані, використовуються сільськогосподарським підприємством частково для виробництва зернових культур і технічних культур, та/або частково для виробництва продукції тваринництва, та/або частково для інших сільськогосподарських товарів/послуг, сума сплаченого (нарахованого) податкового кредиту розподіляється виходячи з питомої ваги вартості таких зернових і технічних культур, продукції тваринництва та інших сільськогосподарських товарів/послуг у загальній вартості усіх сільськогосподарських товарів/послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних (податкових) періодів.

Показник питомої ваги (%) вартості сільськогосподарських товарів (послуг) у загальній вартості усіх товарів та послуг, поставлених за 12 попередніх послідовних звітних періодів розраховується платником самостійно. При розрахунку показника питомої ваги обов'язково враховуються данні Наказу про облікову політику підприємства та норми П(С)БО, зокрема П(С)БО №15 "Доходи", П(С)БО №16 "Витрати", П (С)БО №9 "Запаси".

У разі зміни напряму використання товарів, робіт чи основних фондів платник податку проводить коригування податкового кредиту виходячи з вартості придбання товарів/послуг, балансової (залишкової) вартості основних фондів, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснено зміну напряму використання.

Так, на виконання вимог податкового законодавства TOB "Агропартнер-1" протягом періоду перевірки подано до Красилівської ОДПІ Декларації з податку на додану вартість: з позначками "0110" - основні Декларації, за якими визначено податкове зобов'язання до сплати в бюджет, так і з позначками 0121 - спеціальна Декларація.

Однак, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку, що при складанні зазначеної податкової звітності бухгалтером позивача було зроблено помилку, в результаті якої ПДВ з частини реалізованої готової продукції (цукру), що була вироблена з покупної сировини включена в спеціальну Декларацію замість основної Декларації. Відповідно в спеціальній Декларації і відображений податковий кредит з ПДВ по операціях, які стосуються придбання (виготовлення) цієї готової продукції.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням особливостей виробництва цукру з цукрових буряків, визначити кількість цукру, яка виготовлена з власних буряків, та кількість цукру виготовлену з покупних буряків можливо тільки розрахунковим шляхом, використовуючи такі показники як цукровість при прийнятті сировини та планово-фізичні втрати її обробки.

Для проведення правильного розподілу на підставі документів та використовуючи відповідні нормативні акти головний технолог визначає співвідношення цукристості поступленого буряка на переробку та фізичні і додаткові втрати при технічній обробці буряка (мийці). Такі розрахунки оформляються у вигляді довідки.

На підставі цих Довідок і проводиться розподіл готової продукції, яка поступає на склад. Вихід готової продукції фіксується в таких документах, як:

- декадний виробничо-технічний звіт;

- внутрішня накладна на оприбуткування готової продукції.

В процесі виробництва (згідно технологічного процесу) частина цукру залишається на станку. Фактично ці залишки цукру поступають на склад готової продукції в кінці завершення сезонного виробництва цукру.

Однак, вказані обставини та особливості технологічного виробництва цукру відповідачем при проведенні перевірки не враховано.

Так, судом встановлено, що у спірні періоди 2014-2015 років у виробництво поступав буряк як власно вирощений так і закупний. Вказане підтверджується первинними документами, що містять матеріали адміністративної справи.

При дослідженні поданих первинних документів, суд встановив, що:

- у 2014 році вихід цукру з виробництва на склад складає 15862,7 т цукру, з якого 12644,0 т - із власного буряку, 3218,701 т - з покупного, меляси 711,00 т - з придбаної сировини;

- у 2015 році вихід цукру з виробництва на склад складає 12854,3 т цукру, з якого 10883,8 т - із власного буряку, 1970,51 т - з покупного, меляси 972,22 т - з придбаної сировини.

Разом з тим, при проведенні перевірки відповідачем для визначення кількості цукру, виготовленого з власних буряків та з придбаних, до уваги були взяті дані з калькуляцій по виробництву цукру за 2014 та 2015 роки, без урахування зазначених вище особливостей виробництва, у зв'язку з чим виникла розбіжність між даними позивача та відповідача.

В результаті цього під час перевірки невірно визначено кількість цукру, яка була виготовлена із покупної сировини та відповідно реалізована покупцям, що призвело до неправильного визначення суми податкових зобов'язань, які потрібно було відобразити в основних Деклараціях з ПДВ замість спеціальних Декларацій.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що калькуляція готової продукції не є первинним документом, та відповідно дані бухгалтерського обліку та податкової звітності не можуть базуватись тільки на них, оскільки нею не фіксується будь-яка господарська операції, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції.

Разом з тим, під час перевірки працівниками ДФС не досліджувались всі первинні документи TOB "Агропартнер-1", які б підтверджували прямі витрати на виробництво цукру, в т.ч. придбання та використання: паливно-мастильних матеріалів, запчастин на ремонт обладнання, газу, тощо. ОСОБА_4 ПДВ в таких витратах були враховані у складі податкового кредиту в відсотковому відношенні (виходячи з питомої ваги вартості сільськогосподарської продукції (без ПДВ) у загальній вартості усіх товарів та послуг (без ПДВ), поставлених за 12 попередніх послідовних звітних періодів).

Таким чином, вказане свідчить про необ'єктивність та неповноту проведеної перевірки працівниками контролюючого органу.

Крім того, матеріалами адміністративної справи підтверджено, що облік покупної та власновирощеної сировини, а також облік готової продукції ведеться позивачем на окремих рахунках.

Розбіжності даних виникли у визначені кількості виготовленого цукру в цілому через те, що під час перевірки працівниками ДФС кількість виготовленого цукру взято із рядка 8 "Одержано цукру з буряків цукрозі", а не з аналізу рахунка 26 "Готова продукція".

Слід зазначити, що у калькуляції у цьому рядку зазначається показник - кількість цукру в сиропі, що за технологією виробництва не є останньою стадією виготовлення цукру. При цьому, відповідач, заперечуючи це, не довів суду зворотного.

Відповідно, кількість цукру в сиропі та кількість цукру на складі готової продукції відрізняється. Цукор в сиропі не може бути готовою продукцією, оскільки він не пройшов усі стадії виробництва.

Варто звернути увагу, що першочерговим та основним показником для визначення виходу цукру білого з цукрового буряка є прийнята кількість буряку та вміст цукру в ньому.

В результаті того, що під час перевірки працівники ДФС взагалі не відслідковували якість сировини та відповідні показники цукристості в ній, а арифметично (у % відношенні до переробленої сировини) прорахували вихід цукру із власної сировини та покупної, виникли різниці в підрахунках щодо визначення кількості цукру виготовленого із покупної сировини.

Вище зазначене підтверджується також і висновком експертного дослідження, що міститься в матеріалах справи.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що перевірка проводилася поверхнево, без повного вивчення виробничого процесу та не базуючись на даних первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ТОВ "Агропартнер-1", яке є суб'єктом спеціального режиму оподаткування, не здійснило порушень, пов'язаних із розрахунком з бюджетом, а тому суд першої інстанції правомірно визнав протиправним та скасував податкові повідомлення-рішення форми "Р" № частково в сумі 6039205,50 грн.: основний платіж - 4026137 грн., штрафна санкція (50%) - 2013068,50 грн.

Крім того, як встановлено судом, податковий орган в акті перевірки встановив завищення податкових зобов'язань по декларації спеціального режиму оподаткування, що підлягає нарахуванню та залишається у власності сільськогосподарського підприємства та завищення залишку від'ємного значення в сумі 4176,00 в т.ч. за червень 2016 року, внаслідок чого відповідач виніс податкове повідомлення-рішення форми "В4" №.

Проте, таке повідомлення-рішення суд апеляційної інстанції також вважає протиправним, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

В ст. 6 ПК України визначено, що податок і збір є обов'язковими (безумовними) до відповідного бюджету, які справляються з платників відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до п.123.1 ст.123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов'язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Згідно п.209.1 ст.209 ПК України резидент, який провадить підприємницьку діяльність у сфері сільського і лісового господарства та рибальства та відповідає критеріям, встановленим у пункті 209.6 цієї статті (далі - сільськогосподарське підприємство), може обрати спеціальний режим оподаткування.

Тобто згідно із спеціальним режимом оподаткування сума податку на додану вартість, нарахована сільськогосподарським підприємством на вартість поставлених ним сільськогосподарських товарів/послуг, не підлягає сплаті до бюджету та повністю перебуває в розпорядженні такого сільськогосподарського підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, за рахунок яких сформовано податковий кредит, а за наявності залишку такої суми податку для інших виробничих цілей.

Суд звертає увагу на те, що обов'язок позивача щодо сплати податку на додану вартість має спеціальний режим, і оскільки податок за скороченою декларацією не підлягає перерахуванню до бюджету, відповідно ці кошти не підпадають під поняття грошового або податкового зобов'язання. Зазначені суми податку на додану вартість акумулюються сільськогосподарськими підприємствами на спеціальних рахунках, відкритих в установах банків та/або в органах, які здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ТОВ "Агропартнер-1", яке є суб'єктом спеціального режиму оподаткування, по скороченій декларації з податку на додану вартість правомірно збільшило суму податку на додану вартість, яка залишилася у розпорядженні підприємства для відшкодування суми податку, сплаченої (нарахованої) постачальнику на вартість виробничих факторів, а за наявності залишку такої суми податку - для інших виробничих цілей. Це свідчить про те, що ТОВ "Агропартнер-1" не здійснило порушень, пов'язаних із розрахунком з бюджетом.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень суду не доведено, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно скасовано податкові повідомлення-рішення в частині, в якій просив позивач.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 08 червня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_4