Справа № 806/2682/16
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"01" червня 2017 р. Справа № 806/2682/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Котік Т.С.

суддів: Жизневської А.В.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Полоневич Т.Ю.,

представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "24" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у м.Києві про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.03.2005 по 15.11.2016 ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2017 року частково задоволено позов ОСОБА_3.

Стягнуто з Головного управління ДФС у м.Києві на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.03.2005 по 15.11.2016 у розмірі 23985 (двадцять три тисячі дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн. 96 коп.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління ДФС у м.Києві, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду та прийняти нову - про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не відповідають вимогам Конституційного Суду України щодо принципу верховенства права та справедливості, що призвело до ухвалення судового рішення без належного дослідження усіх доказів по справі.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року по справі №806/368/16 було визнано протиправною відмову Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про донарахування та виплату ОСОБА_3 середнього заробітку за час відпустки з 22.11.2004 по 13.12.2004 та з 09.01.2005 по 21.01.2005 на підставі Постанови КМУ №1481 від 04.11.2004 року та зобов'язано Головне управління Державної фіскальної служби у м.Києві донарахувати та виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час відпустки з 22.11.2004 по 13.12.2004 та з 09.01.2005 по 21.01.2005 шляхом коригування на коефіцієнт підвищення посадового окладу на підставі Постанови КМУ №1481 від 04.11.2004.

На виконання вказаної постанови, 15 листопада 2016 року Головне управління ДФС у м.Києві, поштовим переказом №2/0057 перерахувало позивачу середній заробіток в розмірі 287,72 грн. (а.с.4).

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, однак при нарахуванні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні судом проведено розрахунки не з середньоденної зарплати, а виходячи із розміру недоплаченої суми, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі (постанова Верховного Суду України від 17.02.2015 у справі №21-8а15). Враховуючи, що нормами спеціального законодавства не врегульовано питання щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а тому суд застосовує трудове законодавство до даних правовідносин.

Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Як встановлено судом першої інстанції, при розгляді справи №806/368/16, апеляційним судом встановлено, що майор податкової міліції ОСОБА_3 в період з липня 1998 року працював в системі державної податкової служби на посаді державного податкового ревізора-інспектора ДПІ у Московському районі м.Києва, а з лютого 2000 року позивач обіймав посаду старшого уповноваженого в особливо важливих справах відділу організації боротьби з незаконним відшкодуванням податку на додану вартість управління організації боротьби з фіктивними суб"єктами підприємницької діяльності УПМ ДПА в м.Києві

Наказом в.о Голови ДПА у м. Києві від 29 березня 2005 року №97-о "По особовому складу податкової міліції" майора податкової міліції ОСОБА_3 звільнено в запас за ст.64 п."є" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за порушення дисципліни) без підвищення посадового окладу, передбаченого Постановою КМ України № 37 від 15.01.2005.

16 серпня 2016 року набрала законної сили постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2016 року по справі №806/368/16, якою було зобов'язано відповідача донарахувати та виплатити ОСОБА_3 середній заробіток за час відпустки з 22.11.2004 по 13.12.2004 та з 09.01.2005 по 21.01.2005 шляхом коригування на коефіцієнт підвищення посадового окладу на підставі Постанови КМУ №1481 від 04.11.2004.

Отже, вказані обставини встановлені судовим рішенням яке набрало законної сили, а тому заперечення апелянтом таких обставин при розгляді даної справи не заслуговують на увагу.

Окрім того, Головне управління ДФС у м.Києві на виконання судового рішення 15 листопада 2016 року поштовим переказом № 2/0057 перерахувало позивачу 287,72 грн. із письмовим повідомленням: "Ухвала суду середній заробіток за час відпустки шляхом коригування на коефіцієнт підвищення посадового окладу" (а.с.4).

Судом першої інстанції правильно зазначено, що обставини невиплати позивачу при звільненні всіх сум, що йому належали, зокрема середній заробіток за час відпустки з 22.11.2004 по 13.12.2004 та з 09.01.2005 по 21.01.2005 шляхом коригування на коефіцієнт підвищення посадового окладу на підставі Постанови КМУ №1481 від 04.11.2004, розмір якого розрахував та сплатив відповідач - 287,72 грн., встановлені судовим рішенням, а тому позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати належних працівникові сум при звільненні. Ухвалення по справі судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі №6-144ц13 від 29.01.2014 року.

Як встановлено судом першої інстанції, час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_3. за період з 30.03.2005 по 15.11.2016 складає 2918 робочих днів.

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у м.Києві про обчислення середнього грошового забезпечення ОСОБА_3 від 21.02.2017 №05-046 середньоденна зарплата становить - 79,35 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при визначенні середньої заробітної плати за час затримки розрахунку необхідно враховувати розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати. А тому при нарахуванні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні судом проведено розрахунки не з середньоденної зарплати (79,35 грн.), а виходячи із розміру недоплаченої суми, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24.10.2011 року у справі №6-39цс11.

Як встановлено судом, розмір недоплаченої суми при звільненні становить 287,72 грн.

Істотність частки в порівнянні із середнім заробітком, судом розраховано наступним чином:

287,72 (сума, що недоплачена при звільненні) / 35 (кількість днів, за які проведено коригування з 22.11.2004 по 13.12.2004 та з 09.01.2005 по 21.01.2005)=8,22 (недоплачена сума за один день).

В порівнянні до середнього заробітку: 8,22 (недоплачена сума за один день)*100%/79,35 (середньоденний заробіток)=10,36%.

Отже, істотність частки в порівнянні із середнім заробітком становить 10,36%.

79,35 (середньоденний заробіток)*10,36% (істотність частки в порівнянні із середнім заробітком) /100% =8,22 (недоплачена сума за один день з урахуванням істотної частки).

Сума, яка підлягає відшкодуванню з урахуванням істотності частки 10,36% становить:

2918 (час затримки розрахунку з 30.03.2005 по 15.11.2016 )*8,22 (недоплачена сума за один день з урахуванням істотної частки)=23985,96 грн.

З огляду на викладені обставини, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, суд дійшов правильних висновків, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.03.2005 по 15.11.2016 становить 23985,96 грн. з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком працівника, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять фактів невірного застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення, підстави для скасування якого відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "24" лютого 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.С. Котік

судді: А.В. Жизневська

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "06" червня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління ДФС у м.Києві вул.Шолуденка,33/19,м.Київ,04655

4-третій особі: - ,