Справа № 2-а-4229/10/1527
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2012-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2012 р.Справа № 2-а-4229/10/1527

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Гудіна Н.І.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Вербицької Н.В.,

судді Градовського Ю.М.,

судді Кравченко К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 21 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

04.06.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси (далі управління ПФУ) про визнання незаконними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в 2009 році звернулась до управління ПФУ для отримання пенсії за вислугу років, проте отримала відмову через відсутність необхідних 25 років спеціального стажу. Позивач вважає, що в неї є необхідний спеціальний стаж для призначення пенсії за вислугу років, тому просить зобовязати відповідача призначити пенсію за вислугу років з дня звернення.

Відповідач заперечував проти позову, оскільки позивач не має достатнього стажу для призначення пенсії за вислугу років. Зокрема позивачу не врахований час зайняття посада викладача розділу «Позашкільні навчальні заклади»музичної школи, якої немає у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року.

Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 21 липня 2010 року позов задоволений в повному обсязі. Визнані неправомірними дії управління ПФУ, та зобовязано останнього призначити та здійснювати виплату позивачу пенсії за вислугу років з 02.09.2009 року.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом 1-ї інстанції норм матеріального права, неповне зясування обставин справи, просить зазначене рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугою років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії за вислугу років призначаються за нормами цього Закону при наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст.52 Закону України «Про пенсійне забезпечення»право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 працювала в комунальному позашкільному навчальному закладі «Дитяча музична школа № 4 м.Одеси»викладачем з фаху фортепіано та концертмейстером з 03.01.2000 року по 31.08.2009 року. При цьому, позивач в період з 03.01.2000 року до 11.07.2003 року працювала на посаді викладача з фаху фортепіано та концертмейстером Дитячої музичної школи № 4, а з 11.07.2003 року до часу звільнення, тобто до 31.08.2009 року, та тій же посаді в тій же школі, яка в звязку із зміною назви на підставі рішення Одеської міської ради № 1368 від 11.07.2003 року називається комунальним позашкільним закладом «Дитяча музична школа № 4».

Наказом № 54 від 31.08.2009 року позивач відповідно до ст.38 КЗпП України звільнена за власним бажанням. До роботи в комунальному позашкільному навчальному закладі «Дитяча музична школа № 4 м.Одеси»позивач працювала викладачем в різних музичних закладах освіти (а.с.12-15).

02.09.2009 року позивач звернулась до управління ПФУ із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років. Рішенням відповідача № 137 від 09.10.2009 року їй було відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років. При цьому зазначено, що відповідно до п. «е»ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»у позивача відсутні 25 років спеціального стажу, в наявності є лише 20 років 3 місяця 22 дні.

Відповідач не зарахував до стажу за вислугу років період роботи позивача з 11.07.2003 року викладачем в комунальному позашкільному навчальному закладі «Дитяча музична школа № 4 м.Одеси»в звязку з тим, що посада викладача розділу «Позашкільні навчальні заклади»відсутня у Переліку закладів і установ освіти, охорони здоровя та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 року (далі Перелік закладів і установ освіти).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позивач має необхідний педагогічний стаж для призначення пенсії за вислугою років, оскільки розділом 1 Переліку закладів і установ освіти передбачені посади викладачів музичних та художніх шкіл. Зміна назви в найменуванні Дитячої музичної школи № 4 ніяк не змінили її статусу, як позашкільного навчального закладу.

Крім того, судом першої інстанції правильно враховано, що згідно зі ст.29 Закону України «Про освіту»структура освіти включає поряд з іншими видами також позашкільну освіту. Відповідно до ст.21 Закону «Про позашкільну освіту»педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

З системного аналізу наведених норм і встановлених судом першої інстанції обставин справи впливає, що період роботи позивача з 11.07.2003 року до 31.08.2009 року на посаді викладача з фаху фортепіано та концертмейстера комунального позашкільного закладу «Дитяча музична школа № 4»має бути включений до педагогічного стажу та врахований відповідачем при призначенні пенсії за вислугою років.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду 1-ї інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 21 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням апеляційної інстанції..

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: Ю.М.Градовський

Суддя: К.В.Кравченко