Справа № 808/1303/16
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2016-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 жовтня 2016 рокусправа № 808/1303/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сафронової С.В.

суддів: Поплавського В.Ю. Чепурнова Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги Олександрійвського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя (правонаступника Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області) та ОСОБА_1 на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року

у адміністративній справі № 808/1303/16 за позовом ОСОБА_2 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та третіх осіб: ОСОБА_3 і ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та зобовязання утриматись від вчинення дій, -

в с т а н о в и л а :

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2, визнано протиправною та скасовано вимогу державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 від 12.04.2016 № 10165/9 про зобовязання надати доступ до квартири № 27 по вул. Святого Миколая (Артема) 716 у м. Запоріжжі, у решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, а на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області присуджено судові витрати у розмірі 551,21 грн.

Зазначені постанова суду першої інстанції оскаржена в апеляційному порядку в частині задоволення вимог позивача - Олександрійвським відділом державної виконавчої служби міста Запоріжжя, який є правонаступником Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, та третьою особою по справі ОСОБА_1.

Апеляційна скарга Олександрійвського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя мотивована помилковістю висносновків суду першої інстанції про проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, і відповідно відсутності у державного виконавця, який був обізнаний про цю обставину, приймати оскаржувану вимогу від 12.04.2016 року № 10165/9 про зобовязання надати доступ до квартири № 27 по вул. Святого Миколая (Артема) 716 у м. Запоріжжі, оскільки боржник свідомо приховує своє місце проживання з метою приховання рухомого майна належного йому на праві власності, та постійно повідомляє про різні місця свого проживання (за адресою вул. Космічна 126а - в заяві до Олександрівського ВДВСвід 07.04.2016 року тавід 08.06.2016 року, в адміністративному позові; та за адресою Новокузнецька 55/11 - вже в судовому засіданні), хоча під час виконання судового рішення було встановлено та в акті від 16.02.2016 року зафіксовано місце проживання ОСОБА_3 АДРЕСА_2. Крім того, вказує на безпідставність прийняття до уваги судом першої інстанції тверджень позивача по цій справі - ОСОБА_2, про порушення його прав як власника квартири, оскільки державний виконавець володіючи зазначеною інформацією не мав навіть наміру щодо звернення стягнення саме на квартиру, а лише вживав заходи у відповідності до приписів ст.5, ст.11 і ст.32 Закону України «Про виконавче провадження»до примусового виконання судового рішення, тому визнання судом першої інстанції вимог державного виконавця суперечить Закону, у зв'язку з чим просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09.06.2016 року про визнання протиправною та скасування вимоги державного виконавця № 10165/9 про зобовязання надати доступ до квартири № 27 по вул.Святого Миколая (Артема) 716 у м.Запоріжжі та винести нову постанову про відмову у задоволення зазначених позивних вимог.

Апеляційна скарга третьої особи по справі ОСОБА_1 мотивована тим, що суд першої інстанції під час вирішення спору у цій справі неповно з'ясував обставин, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, та послався в своєму рішенні на недоведені факти, які визнав встановленими незважаючи на те, що вони суперечать фактичним обставинам, що у сукупності призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим просить її скасувати в частині задоволення вимог ОСОБА_2, та прийняти в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні вимог в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_1 в обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в ході виконання рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 19.04.2013 року, яким з ОСОБА_3 на його користь стягнуто суму боргу, та яке до теперішнього часу не виконано у примусовому порядку саме з вини боржника, державним виконавцем з метою виконання вказаного судового рішення було встановлено фактичне місце проживання боржника за виконавчим провадженням по вул. Святого Миколая (Артема), буд. № 71 бАДРЕСА_3 у місті Запоріжжя, що підтверджується матеріалами судової справи, а саме: актами державного виконавця від 16.02.2016 року та 17.02.2016 року; листом про не проживання ОСОБА_3 в гуртожитку; листом ПАТ «Запоріжгаз» від 26.02.2016 р. № 19/2203 за яким споживачем газу за адресою: АДРЕСА_4 є боржник по виконавчому провадженню ОСОБА_3; довідкою про те, що саме на імя ОСОБА_3відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на квартиру за адерсоюм. Запоріжжя, вул. Артема, 71-Б, кв. 27; листом ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 25.02.2016 р. № 55/33-335 про те, що особовий рахунок № 529815027 на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 відкрито саме на ОСОБА_3; відповіддю управління поліції охорони в Запорізькій області від 29.02.2016 року про те, що між управлінням поліції охорони в Запорізькій області та саме боржником ОСОБА_3 укладено договір від 01.09.2009 р. на централізовану охорону квартиру, за адресою:АДРЕСА_5. Крім того, апелянт звертає увагу на те, що договір даруванняквартири № 27, вул. Святого Миколая (Артема), буд. № 71-бум. Запоріжжі, укладений боржником на користь свого батька - ОСОБА_2 з метою унеможливити виконання рішення суду про стягнення боргу,рішенням Жовтневого районного суду міста Запоріжжя у справі № 331/644/16-ц за його позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2, і третьої особи без самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 було визнано недійсним внаслідок фіктивності договір дарування квартири АДРЕСА_6 (Артема) в м. Запоріжжі, укладений 06.09.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1185, зі скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_2 на квартиру № 27 у будинку № 71 Б по вулиці Артема у місті Запоріжжі, і відповідно боржник за виконавчим провадженням - ОСОБА_3 має право та весь час продовжує користуватися квартирою № 27 по вул. Святого Миколая (Артема) у місті Запоріжжя, в якій також знаходиться і його майно, з метою опису якого державним виконавцем і виносилася вимога від 12.04.2016 № 10165/9 про зобовязання надати доступ до квартири № 27 по вул. Святого Миколая (Артема) 716 у м. Запоріжжі.

Третьою особою по справі ОСОБА_3, тобто, боржником виконавчого провадження, по якому винесена оскаржувана у цій справі вимога державного виконавця, до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_6, в якій ОСОБА_3 посилається на безпідставність доводів ОСОБА_1, які на його думку не спростовують висновків суду першої інстанції та які взагалі не мають відношення до предмета спору у цій справі. Вважає оскаржувану вимогу державного виконавця незаконою, апеляційну скаргу безпідставною, а рішення суду першої інстанції обгрунтованим, тому просить залишити його без змін.

Заслухавши пояснення сторін по справі, обговоривши доводи апеляційних скарг та заперечень на неї, перевіривши за матеріалами справи повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин по справі та правильність їх правової оцінки, судова колегія дішла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг, і для скасування судового рішення в частині задоволення вимог позивача, з прийняттям у цій частині іншого рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні його вимог щодо визнання протиправним та скасування вимоги державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 від 12.04.2016 № 10165/9 про зобовязання надати доступ до квартири № 27 по вул. Святого Миколая (Артема) 716 у м. Запоріжжі, та прийняти в цій частині нову постанову про відмову ОСОБА_2 у визнанні протиправною та скасуванні вимоги державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 від 12.04.2016 № 10165/9 про зобовязання надати доступ до квартири № 27 по вул. Святого Миколая (Артема) 716 у м. Запоріжжі.

Задовольняючи вимоги позивача у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що квартира № 27 по вул.Святого Миколая (Артема), буд. 71-Б у м.Запоріжжі належить на праві власності позивачу, державна реєстрація якого була здійснена 09.11.2012 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 30-39). В зазначеній квартирі боржник по виконавчому провадженню - ОСОБА_3 не зареєстрований, і згідно поданої ним до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції заяви не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 75).

Виходячи з наведеного, та обізнаності державного виконавця про те, що на час винесення оскаржуваної у цій справі вимоги боржник ОСОБА_3 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідачем не надано доказів, які б обєктивно підтверджували фактичне проживання ОСОБА_3 в зазначеній квартирі, як і доказів знаходження у вказаній квартирі майна останнього, та підтверджували б наявність підстав вимагати надати доступу до квартири для здійснення перевірки майнового стану боржника, з огляду на положення ст.30 Конституції України щодо гарантованості кожному недоторканості житла, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність підстав, які б надавали йому право вимагати надати доступ до вказаної квартири, і така вимога порушує права позивача як власника квартири, у звязку з чим керуючись приписами ч.1 ст.6, ч.1 п.п. 4, 5 та 10 ч.3 ст.11, ч.1 ст.20, та ч.1, 2, 5, 8 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», а також ч.2 ст.19 Конституції України, суд першої інстанції визнав позов таким що підлягає задоволенню в частині визнання протиправною та скасування вимоги державного виконавця.

При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги як доказ правомірності прийняття оскаржуваної вимоги зазначення в акті державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 від 16.02.2016 інформації про те, що виходом за адресою АДРЕСА_7 зі слів консьєржу будинку встановлено, що ОСОБА_3 мешкає постійно за цією адресою, а його батько у вказаній квартирі не проживає, копія якого надана представником відповідача, оскільки зазначений акт не містить відомостей про особу, яка надала таку інформацію, та підпису цієї особи, який би засвідчував достовірність такої інформації (а.с. 55).

За наведених вище обставин, суд першої інстанції, позивач як власник квартири АДРЕСА_8 (Артема) в м. Запоріжжя не має обовязку виконання вимоги державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 від 12.04.2016 № 10165/9 про надання доступу до квартири № 27 по вул. Святого Миколая (Артема) 716 у м. Запоріжжі.

Наведені вище висновки суду першої інстанції судова колегія визнає помилковими та такими, що ґрунтуються на неповному зясуванні фактичних обставин у цій справі і неправильному тлумаченню повноважень державного виконавця під час примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2013 року по справі № 331/384/13-ц, яким з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто борг у розмірі 844 348,66 грн., що складається з: суми основного боргу за договорами позики у розмірі 737 187,00 грн. 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 98 453,05 грн., інфляційних втрат в розмірі 8 708,61 грн., та судовий збір у розмірі 3219,00 гр. (а.с.19-20), на виконання якого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 13.11.2013 року було видано виконавчі листи № 2/331/384/13 (а.с.49, 52) за результатом розгляду яких постановами державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_4 від 04.02.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 50032393 (а.с.50) та ВП № 50032422 (а.с.53), які обєднанні у зведене виконавче провадження у рамках виконавчого провадження № 50032422 де боржником є ОСОБА_3, проживаючого за адресою: вул.Артема (вул. ОСОБА_7) буд. № 71 бАДРЕСА_3 у місті Запоріжжя. При цьому, в постановах про відкриття виконавчого провадження було встановлено строк самостійного виконання рішення в термін до 11.02.2016 року, та розяснено наслідки невиконання рішення в добровільному порядку і порядок та строк оскарження постанови державного виконавця, а також повідомлено адресу в мережі Інтернет та ідентифікатор для доступу на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Копії зазначених в попередньому абзаці постанов були направлені боржнику за адресою, вказаною у виконавчих документам, тобто, по вул.Артема (вул. ОСОБА_7) буд. № 71 бАДРЕСА_3 у місті Запоріжжя, що відповідно до ст.31 Закону вважається, що боржник є проінформованим про відкриття виконавчого провадження

Відповідно до положень ст.124 Конституції України, судові рішення є обовязковими для виконання на всій території України, а умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" № 606-XIV від 21.04.1999 року (далі Закон № 606-XIV).

Частиною першою ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З сукупного аналізу п.п. 4, 5, 10, 12 ч.3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, величати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; звертатись до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її проживання.

Таким чином логічним є висновок, що вжиття заходів щодо примусового виконання рішень є обов'язком державного виконавця.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень є обовязковими для всіх органів, організацій, посадових осіб фізичних і юридичних осіб на території України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3, який є сином позивача по справі до наступного часу в добровільному порядку не виконано рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2013 року на виконання якого було відкрито зведене виконавче провадження у рамках виконавчого провадження № 50032422, що й стало підставою для вжиття державним виконавцям Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ ОСОБА_4 заходів для примусового виконання судового рішення, під час здійснення яких державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було встановлено фактичне місце проживання боржника за виконавчим провадженням по вул. Святого Миколая (Артема), буд. № 71 бАДРЕСА_3 у місті Запоріжжя, тобто, за адресою, яка саме і зазначена в виконавчих листах.

З матеріалів справі вбачається, що квартира по вул. Святого Миколая (Артема), буд. № 71 бАДРЕСА_3 у місті Запоріжжя позивачу по цій справі була подаровано його сином за нотаріально посвідченим договором від 09.06.2012 року (а.с.30-39)., який за позовом ОСОБА_1 був рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.06.2016 року визнаний недійсним внаслідок фіктивності, із скасуванням в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності ОСОБА_2 на квартиру № 27 буд. № 71 б по вул. Артема у місті Запоріжжя (а.с.167-174),

Також судовою колегію під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції у цій справі встановлено, що після укладення договору дарування квартири 27 в будинку 71 б по вул. Святого Миколая (Артема) в м. Запоріжжя, позивач по цій справі - ОСОБА_2 подаровану йому сином зазначену квартиру реально не отримав, а права та обовязки його сина ОСОБА_3 на цю квартиру не були припинені. Так: місцем реєстрації проживання позивача по цій справі є квартира № 82 буд.5/16 по вул. (Мурманська) Ладозька у м.Запоріжжі, а його син - ОСОБА_3 (який є боржником по виконавчому провадженню) зі своєю сімєю проживає саме в квартирі 27 в будинку 71 б по вул. Святого Миколая (Артема) в м. Запоріжжя, що підтверджено актом державного виконавця (а.с.25), інформацією відділу державної реєстрації акту цивільного стану (а.с.156), інформацією з Інтернет ресурсу (а.с.157-162), копією ухвали Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 09.03.2016 р. (а.с.154-155) залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25.05.2016 року (а.с.166). Особові рахунки на квартиру 27 в будинку 71 б по вул. Святого Миколая (Артема) в м. Запоріжжя як на споживача газу та електроенергії відкриті саме на імя боржника по виконавчому провадженню - ОСОБА_3 (тобто, на сина позивача по цій справі), що підтверджено листами ПАТ «Запоріжгаз» та ВАТ «Запоріжобленергія» (а.с.150), також саме боржник по виконавчому провадженню ОСОБА_3 є стороною договору на централізовану охорону квартири 27 в будинку 71 б по вул. Святого Миколая (Артема) в м. Запоріжжя за що в період 2015-2016 р.р. щомісячно сплачує послуги охорони зазначеної квартири (а.с.149).

При цьому, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 ніколи не проживав за адресою своєї реєстрації: гуртожиток № 126а по вул. Космічній у місті Запоріжжя, і такими доказами є: акт державного виконавця від 17.02.2016 року (а.с.26), лист керуючого ТОВ «Соцсфера» (а.с.24).

Аналізуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, які беззаперечно підтверджують, що боржник по виконавчому провадженню - ОСОБА_3 тривалий час ухиляється від виконання судового рішення про стягнення суми боргу, і факт зловживання ОСОБА_3 під час здійснення виконавчого провадження своїми процесуальними правами та невиконання ним обовязків, передбачених статтею 12 Закону про виконавче провадження № 606-XIV є беззаперечно доведеним, що саме і було підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України ухвалою Жовтневого районного суду від 09.03.2016 р. (а.с.154-155), залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25.05.2016 року (а.с.166), а також того, що ОСОБА_3 зберігає за собою права та обовязки по утриманню квартири АДРЕСА_9 (Артема) в м. Запоріжжя, судова колегія визнає, що на час винесення відповідачем по справі оскаржуваної у цій справі вимоги (а.с.6) у державного виконавця були усі передбачені законом правові підстави для планування у квітні 2016 року здійснення перевірки майнового стану боржника за адресою: АДРЕСА_10 (Артема) в м. Запоріжжя.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що про проживання в орендованій квартирі АДРЕСА_11, ОСОБА_3 повідомив державного виконавця лише після отримання оскаржуваної у цій справі вимоги, а згідно письмових пояснень в.о.начальника відділу вихід державного виконавця за адресою: АДРЕСА_10 (Артема) в м. Запоріжжя у зазначеній в вимозі день та час 20.04.2016 р. о 11.00 год (а.с.6) не було здійснено саме у звязку з отриманням 20.04.2016 року від ОСОБА_3 листа (а.с.48).

Вищенаведене у сукупності свідчить про відсутність ознаків протиправності дій державного виконавця, що вчинялися ним під час примусового виконання судового рішення, в тому числі і винесені оскаржуваної у цій справі вимоги, яка не тягне за собою ніяких негативних наслідків для позивача та не порушує будь-яким чином прав позивача, оскільки чинним законодавством чітко визначено, що доступу до житла боржника державний виконавець має не після винесення ним вимоги, а на підставі дозволу суду на надання доступу до житла боржника, що в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача по справі в будь-якій його частині.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги Олександрійвського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя та ОСОБА_1 слід задовольнити, адже вчинення державним виконавцем дій під час примусового виконання судового рішення у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства, та відсутність порушення прав позивача оскаржуваною ним у цій справі вимогою свідчить про безпідставність вимог ОСОБА_2 у цій справі, та відповідно про відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, судова колегія

П о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги Олександрійвського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя та ОСОБА_1 Анатолійовичазадовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року скасувати в частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 стосовно визнання протиправною та скасування вимоги державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 від 12.04.2016 № 10165/9 про зобовязання надати доступ до квартири № 27 по вул. Святого Миколая (Артема) 716 у м. Запоріжжі, та прийняти в цій частині нову постанову про відмову ОСОБА_2 у визнанні протиправною та скасуванні вимоги державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_4 від 12.04.2016 № 10165/9 про зобовязання надати доступ до квартири № 27 по вул. Святого Миколая (Артема) 716 у м. Запоріжжі

Скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 09 червня 2016 року в частині присудження на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області судові витрати у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 21 коп.

В іншій частині постанову Запорізького окружного адміністративного судувід 09 червня 2016 року, що стосується відмови ОСОБА_2 у задоволені інших вимог залишити без змін.

Постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, що визначені ст.212 КАС України.

Головуючий: С.В. Сафронова

Суддя: В.Ю. Поплавський

Суддя: Д.В. Чепурнов