Справа № 815/2203/17
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2203/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив суд скасувати постанову Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 22.03.2017 року про накладення штрафу ВП № 49776865.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.01.2016 року Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на підставі виконавчого листа № 815/4939/15, виданого Одеським окружним адміністративним судом 03.12.2015 року, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 49776865. Позивач зазначає, що 05.02.2016 року Фондом гарантування було подано до Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві заяву про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з добровільним виконанням судового рішення у повному обсязі. 15.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, однак 08.08.2016 року начальником відділу скасовано вказану постанову від 15.02.2016 року та державним виконавцем винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. 10.11.2016 року до Фонду гарантування надійшла вимога державного виконавця від 21.10.2016 року № 255/30 про внесення змін до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк» щодо стягувача ОСОБА_3 про збільшення суми відшкодування, яка підлягає виплаті Фондом гарантування, на суму 14771,96 грн. Вимогою встановлено боржнику строк для самостійного виконання протягом десяти днів з моменту отримання вимоги державного виконавця, тобто до 20.11.2016 року. 14.11.2016 року Фондом гарантування було повторно подано заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з виконанням судового рішення у повному обсязі згідно виконавчого документа. Як стверджує позивач, вимоги суду та державного виконавця ним були повністю виконані, жодних інших коштів на вкладному рахунку ОСОБА_4 згідно договору № 05-15612-190215 від 19.02.2015 року не обліковувалося, а тому, на думку позивача, виконавчий лист № 815/4939/15 від 03.12.2015 року був поданий до примусового виконання після добровільного повного виконання зобов'язань боржника за судовим рішенням. Крім того, позивач зазначив, що 23.11.2016 року Фондом гарантування до Одеського окружного адміністративного суду була подана заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка отримана судом 29.11.2016 року, однак станом на день звернення до суду з даним позовом інформація щодо призначення цієї заяви до розгляду у Фонді гарантування відсутня. Позивач зазначає, що 21.11.2016 року Фондом гарантування було подано до Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві заяву про відкладення виконавчих дій по виконавчому листу № 815/4939/15, до якої додана копія заяви від 18.11.2016 року № 27-44660/16 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 04.04.2017 року на адресу Фонду гарантування надійшов лист відповідача з вимогою державного виконавця від 22.03.2017 року № 255/30 про виконання рішення суду протягом 10 днів з моменту отримання вказаної вимоги та постановою від 22.03.2017 року про накладення штрафу на Фонд гарантування у розмірі 10200 грн. за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця. Позивач не погоджується з винесеною відповідачем постановою від 22.03.2017 року про накладення штрафу, оскільки вважає, що постанова прийнята з грубим порушенням норм чинного законодавства України, а у Фонду гарантування відсутні правові підстави здійснювати будь-які дії щодо виплати коштів, які наразі повністю виплачені.

Представники сторін до суду не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, у зв'язку із чим відповідно до вимог ч.4 ст. 122 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення адміністративного позову. Судом встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015 року по справі № 815/4939/15 адміністративний позов ОСОБА_4 задоволено, визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ВАТ «Дельта банк» Кадирова В.В. щодо відмови у відшкодуванні Фондом гарантування вкладів фізичних осіб внесених ОСОБА_4 03.03.2015 року на вкладний рахунок в ПАТ «Дельта банк» згідно договору банківського вкладу (депозиту) №05-15612-190215 від 19.02.2015 року коштів в розмірі 550 доларів США, що становить по курсу НБУ на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації 14771,96 грн., зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ВАТ «Дельта банк» Кадирова В.В. надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію відносно вкладника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 щодо збільшення суми, яка підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на 14771,96 грн., зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк» зміни відносно ОСОБА_4 щодо збільшення суми, яка підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на 14771,96 грн.

20.01.2016 року Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на підставі виконавчого листа № 815/4939/15, виданого Одеським окружним адміністративним судом 03.12.2015 року, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 49776865.

Також 20.01.2016 року державним виконавцем Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Київ Фонду гарантування виставлено вимогу № 255/30, якою зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк» зміни відносно ОСОБА_4 щодо збільшення суми, яка підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, на 14771,96 грн., а також у семиденний строк надати на адресу Відділу інформацію про виконання рішення суду.

05.02.2016 року Фондом гарантування було подано до Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві заяву № 27-6700/16 про закінчення виконавчого провадження та закриття виконавчого провадження у зв'язку з добровільним виконанням судового рішення у повному обсязі, а також проінформовано, що Фондом гарантування виплачено всі кошти, які належать стягувачу, оскільки на момент прийняття рішення Одеським апеляційним адміністративним судом 11.11.2015 року по справі № 815/4939/15 стягувача було включено до Загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк» та виплачено 09.10.2015 року кошти в сумі 14791 грн., про що Фонд гарантування зазначав у своїх запереченнях на апеляційну скаргу, проте судом дана інформація не взята до уваги взагалі.

До заяви Фонду гарантування від 05.02.2016 року було додано копію роздруківки з електронної бази Фонду гарантування, згідно якої 09.10.2015 року ОСОБА_4 виплачені кошти за вкладом № 7379958 в сумі 14791,03 грн.

15.02.2016 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Київ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2016 року № 27-6700/16 про виконання рішення суду від 11.11.2015 року в повному обсязі. 08.08.2016 року начальником Шевченківського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 15.02.2016 року, оскільки згідно фактів, викладених в скарзі ОСОБА_4, встановлено, що боржник Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не в повному обсязі виконав рішення суду, а саме: боржник на підтвердження виконання рішення суду надав перелік вкладників АТ «Дельта Банк», яким виплачені відшкодування коштів за вкладами з 07.10.2015 року по 18.11.20165 року, а за даним рішенням суду зміни до реєстру вкладників АТ «Дельта Банк» не внесені. Тому державним виконавцем Пироговською-Харитоновою Я.О. передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 08.08.2016 року головним державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 49776865.

10.11.2016 року до Фонду гарантування надійшла вимога державного виконавця від 21.10.2016 року № 255/30 про внесення змін до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк» щодо стягувача ОСОБА_4 про збільшення суми відшкодування, яка підлягає виплаті Фондом гарантування, на 14771,96 грн. Вимогою встановлено боржнику строк для самостійного виконання протягом десяти днів з моменту отримання вимоги державного виконавця.

Як вбачається з листа Фонду гарантування від 11.11.2016 року № 27-43905/16, адресованого Шевченківському РВДВС, вимога державного виконавця від 21.10.2016 року надійшла до Фонду гарантування 10.11.2016 року. Тобто фактично строк для самостійного виконання вимоги встановлено Фонду гарантування до 20.11.2016 року. 14.11.2016 року Фондом гарантування відповідачу було подано заяву (лист від 11.11.2016 року № 27-43905/16) про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з виконанням судового рішення у повному обсязі згідно виконавчого документа, в якій зазначено, що виконавчий документ виконано Фондом гарантування повністю. До вказаної заяви Фонду гарантування була додана копія роздруківки з електронної бази Фонду гарантування з інформацією про нарахування та виплату стягувачу ОСОБА_4 сум та відсотків за договорами, укладеними з АТ «Дельта Банк», а саме: по договору № 05-15612-190215, що зазначений як підстава для стягнення у рішенні суду апеляційної інстанції, сплачена сума 14771,96 грн., відсотки - 19,07 грн., а всього - 14791,03 грн.; по договору № 003-15612-190215 сплачена сума 14225,67 грн., відсотки - 6,45 грн., а всього - 14232,12 грн. З вказаної роздруківки вбачається, що сума вкладу в розмірі 14225,67 грн. та відсотки по ньому сплачені позивачем за іншим договором банківського вкладу, ніж той, відшкодування вкладу по якому було предметом судового розгляду по справі № 815/4939/15. Суд покладав на Фонд гарантування обов'язок внесення змін до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта банк» відносно ОСОБА_4 щодо збільшення суми, яка підлягає відшкодуванню Фондом гарантування на 14771,96 грн., саме по вкладу № 05-15612-190215, що підтверджується змістом як мотивувальної, так і резолютивної частини рішення апеляційного суду.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з доводами відповідача, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015 року Фондом гарантування у повному обсязі не виконана.

Судом також встановлено, що Фонд гарантування звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з заявою від 18.11.2016 року № 27-44660/16 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яка отримана судом 28.11.2016 року. Згідно інформації з автоматизованої системи документообігу суду КП «Діловодство спеціалізованого суду», листом Одеського окружного адміністративного суду від 29.11.2016 року № 815/4939/15/34024/16 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомлено, що 11.02.2016 року за вих. №815/4939/15/3252/16 адміністративна справа №815/4939/15 була надіслана до Вищого адміністративного суду України та станом на 29.11.2016 року до суду першої інстанції не поверталася.

21.11.2016 року Фондом гарантування було подано до Відділу ДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві заяву про відкладення виконавчих дій по виконавчому листу № 815/4939/15 у зв'язку зі зверненням 18.11.2016 року до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

20.01.2017 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено вимогу № 255/30, якою державний виконавець вимагає від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконати рішення суду, внести до загального реєстру вкладників ПАТ «Дельта Банк» зміни відносно ОСОБА_4 щодо збільшення суми, яка підлягає відшкодуванню Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на 14771,96 грн. - у 10-ти денний строк та повідомити відділ про виконання вимоги.

Також 20.01.2017 року державним виконавцем Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві винесено постанову про накладення на боржника Фонд гарантування вкладів фізичних осіб штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5100 грн., а також зобов'язано виконати рішення суду протягом 10-ти робочих днів з попередженням про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

У зв'язку із тим, що рішення суду у повному обсязі виконано не було, 22.03.2017 року старший державний виконавець виніс постанову про накладення на позивача штрафу на користь держави у розмірі 10200 гривень та знову зобов'язав боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом - Закон), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст.18 Закону встановлено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.16 ч.3 ст.18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

При цьому порядок виконання рішень немайнового характеру встановлено, зокрема, статтею 63 Закону. Так, згідно ч.ч.2,3 ст.63 Закону, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення зазначеного строку повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як встановлено судом вище, на підтвердження виконання рішення суду позивач надав відповідачу перелік вкладників АТ «Дельта Банк», яким виплачені відшкодування коштів за вкладами з 07.10.2015 року по 18.11.2015 року.

При цьому, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015 року по справі № 815/4939/15 встановлено, що ОСОБА_4 банком надавалась виписка по угоді № 005-15612-190215 від 19.02.2015 року за період з 19.02.2015 року по 14.08.2015 року. Згідно цього документу 03.03.2015 року на вкладний рахунок № 6073 було здійснено внесення коштів в сумі 550 доларів США та залишок після цього склав 1 100 доларів США. В подальшому на вказаний залишок нараховували відсотки, сплачувалися податки та збори, тобто у повній відповідності до п.1.2 та п.1.7 договору № 005-15612-190215 від 19.02.2015 року загальна сума вкладу становить 1100 доларів США.

Відповідно до наданого відповідачем витягу зі списків вкладників, які отримають кошти за рахунок цільової позики Фонду гарантування фізичних осіб, до відшкодування ОСОБА_4 було призначено по договору № 005-15612-190215 кошти в розмірі 14 791,03 грн., тобто лише первісний внесок, вказаний в п.1.2 Договору. При цьому, постанова суду щодо збільшення суми, яка підлягає відшкодуванню, на 14 771,96 грн. залишається невиконаною.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру 200 000 гривень.

Таким чином, факт того, що ОСОБА_4 отримала відшкодування коштів за своїм вкладом не 1100 доларів США, а лише частину цих коштів у розмірі 14791,03 грн. - був предметом дослідження Одеським апеляційним адміністративним судом при прийнятті постанови від 11.11.2015 року по справі № 815/4939/15, яка набрала законної сили, а тому доказуванню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.255 КАС України обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

За викладених обставин, суд вважає безпідставними твердження позивача про повне виконання судового рішення від 11.11.2015 року.

Згідно ч.ч.2, 3 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 1 ст.255 КАС України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що станом на момент розгляду даної справи вимоги ОСОБА_4 як кредитора на суму 12170,13 грн. включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Дельта Банк» та віднесені до четвертої черги, оскільки предметом розгляду справи № 8154939/15 було не акцептування вимог позивача як кредитора, а внесення змін до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування гарантованої суми вкладу за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а тому акцептування вимог кредитора не є виконанням рішення суду по справі № 815/4939/15.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів. Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.

Виходячи із змісту даної норми, суд не вбачає підстав для відкладення державним виконавцем проведення виконавчих дій, оскільки звернення до суду, який видав виконавчий лист, із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є обставиною, внаслідок виникнення якої, позивач (боржник) був би позбавлений можливості скористатися правами, наданими йому цим Законом.

З огляду на вищевикладені обставини, суд дійшов до висновку, що постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб не виконана у повному обсязі.

В той же час, статтею 63 Закону не передбачено повноважень державного виконавця накладати стягнення на боржника за повторне невиконання рішення суду, оскільки згідно ч.3 цієї статті у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

А тому, з урахуванням раніше винесеної в даному виконавчому провадженні постанови про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду від 20.01.2017 року, оскаржувана постанова старшого державного виконавця про накладення штрафу на позивача у розмірі 10200 грн. не ґрунтується на вимогах Закону та винесена неправомірно.

При цьому суд враховує, що частиною другою статті 75 Закону передбачено накладення штрафу у подвійному розмірі за повторне невиконання боржником рішення суду. В той же час, спеціальними нормами у спірних правовідносинах є положення статті 63 Закону щодо порядку виконання рішень немайнового характеру, які за наслідками повторного невиконання рішення суду передбачають лише повідомлення про це правоохоронних органів та закінчення виконавчого провадження, без можливості повторного накладення штрафу в подвійному розмірі.

Згідно з положеннями ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до положень ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про неправомірність прийняття старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві постанови від 22.03.2017 року про накладення штрафу ВП № 49776865, у зв'язку із чим позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-9, 11, 71, 72, 86, 122, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 22.03.2017 року про накладення штрафу ВП № 49776865.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Суддя І.В. Завальнюк