Справа № 813/3138/16
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5846/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2016 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача - Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області, у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 № 5/13-01.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області № 5/13-01 від 30.06.2016, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов'язання з транспортного податку в розмірі 25000 грн.

Постанова мотивована тим, що оскільки відповідно до положень пп.267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України автомобіль позивача не є обєктом оподаткування транспортним податком, у позивача відсутній обовязок щодо його сплати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги контролюючий орган, зокрема, покликається на те, що 01.01.2015 року набули чинності зміни до Податкового кодексу України, якими передбачено, що платником транспортного податку є фізична особа, яка станом на 01.01.2015 має зареєстрований в Україні власний легковий автомобіль та відповідно до пп. 267.2.1 п.267.2 ст. 267 Податкового кодексу України зазначений транспортний засіб є обєктом оподаткування. Транспортний податок є обов'язковим місцевим податком, а п.п.267.4 ПК України встановлено єдину ставку податку з розрахунку 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, який є об'єктом оподаткування відповідно до п.п.267.2.1 п.267.1 ст.267 ПК України. Водночас, на думку відповідача, обовязок щодо сплати позивачем у 2016 році транспортного податку встановлений ухвалою Львівської міської ради від 19.01.2015 № 4263 «Про затвердження Положення про транспортний податок».

При цьому обєктом оподаткування відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України є легкові автомобілі, з року випуску яких не минуло більше 5 років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить 750 розмірів мінімальної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного періоду). Вартість транспортного засобу визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки передач, пробігу легкового автомобіля та розміщується на офіційному веб-сайті. Проте, за контролюючим органом не закріплено обовязок щодо розрахунку середньоринкової вартості автомобіля. Орган ДФС лише проводить обчислення суми податку з обєкта/обєктів оподаткування фізичних осіб, як це встановлено пп.267.6.1 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України.

Визначаючи позивачу податкове зобовязання, контролюючий орган керувався листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22.02.2016 № 3252-08/4797-03, згідно з яким легковий автомобіль BMW X5, 2014 року випуску, обєм двигуна 3,0, дизель, строком експлуатації до 2-ох років внесений в перелік транспортних засобів, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) періоду.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля марки BMW модель X5, 2014 року випуску, обєм двигуна 2993 куб.см, дата здійснення реєстрації: 27.12.2014. Вказане підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу CXХ 698661.

Вважаючи, що транспортний засіб позивача є об'єктом оподаткування транспортним податком в розумінні ст. 267 Податкового кодексу України, Галицькою ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області було винесено ОСОБА_1 оскаржуване податкове повідомлення - рішення № 5/13-01 від 30.06.2016, яким визначено суму податкового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в сумі 25000,00 грн та попереджено про необхідність сплати нарахованого зобовязання протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (а.с. 13).

ОСОБА_1, вважаючи податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 № 5/13-01 неправомірним, звернулась до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 4.3 статті 4 ПК України передбачено, що податкові періоди та строки сплати податків та зборів установлюються, виходячи з необхідності забезпечення своєчасного надходження коштів до бюджетів, з урахуванням зручності виконання платником податкового обов'язку та зменшення витрат на адміністрування податків та зборів.

Згідно із пунктом 4.4 статті 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VIII від 28.12.2014 були прийняті зміни до Податкового кодексу України, які набрали чинності з 01.01.2015, зокрема, введено новий транспортний податок.

Закон було опубліковано в офіційному виданні Голос України 31.12.2014.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст.267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

В свою чергу, об'єктом оподаткування, в розумінні пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України, є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така редакція Закону набрала чинності з 01.01.2016 у звязку із внесенням змін до ПК України щодо обєкту оподаткування транспортним податком Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році.

До внесення змін в Податковий кодекс України обєктом оподаткування були легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з пп. 267.5.1. п. 267.5 ст. 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

При цьому, календарний рік - це проміжок часу з 01 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

Слід зазначити, що Львівською міською радою 19.01.2015 прийнято ухвалу № 4263 «Про затвердження Положення про транспортний податок».

14.01.2016 Львівською міською радою прийнято ухвалу №121 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 19.01.2015 № 4263 «Про затвердження Положення про транспортний податок», якою Положення викладено в новій редакції.

Зокрема згідно з п.2.1 цього Положення про транспортний податок об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Це рішення діє з 1 січня 2016 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до обєктів оподаткування транспортним податком.

Середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 (далі Порядок), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач. Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів). Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, обєму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством Держзовнішінформ до Мінекономрозвитку.

Відповідно до п.3 Порядку Середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн-ціна нового транспортного засобу в Україні; Г-коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортного засобу залежно від строку експлуатації; Гк-коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу.

Таким чином, вся необхідна інформація для винесення податкового повідомлення- рішення міститься у вільному доступі та передбачена/затверджена нормативно-правовими актами.

Розрахунок середньоринкової вартості можливий також на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.

Згідно з п.13 Порядку середньоринкова вартість транспортних засобів розраховується щокварталу Мінекономрозвитку для кожної марки та моделі транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, оприлюднюється до 10 числа наступного місяця в установленому Мінекономрозвитку порядку на офіційному веб-сайті Міністерства для вільного доступу та зберігається протягом 1095 днів з дня її оприлюднення.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно розрахунку середньоринкової вартості за встановленою методикою на час винесення спірного податкового повідомлення-рішення середньоринкова вартість автомобіля позивача становила 1 017 829, 40 грн (а.с. 56), тобто менше, ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати (1 033 500 грн).

На підставі аналізу норм законодавства та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що легковий автомобіль марки BMW модель X5, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу на праві приватної власності, згідно пп.267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України не є обєктом оподаткування.

Таким чином, визначення позивачу суми грошового зобовязання за платежем транспортний податок на суму 25000 грн є безпідставним, що має наслідком визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2016 року у справі № 813/3138/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Ухвала складена в повному обсязі 09.06.2017.