Справа № 336/93/17
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2017-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

18.05.17Справа № 336/93/17
Пр. № 2-а/336/79/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, яку винесено 29 грудня 2016 року інспектором роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі лейтенантом поліції ОСОБА_2 за ознаками правопорушення, що передбачене ст. 126 ч. 1 КупАП.

В обґрунтування вимог в заяві зазначив, що оскаржувана постанова містить висновки про те, що о 09 годині 25 хвилин 29 грудня 2016 року біля будинку № 25 по вул. Полякова в м. Запоріжжі він керував транспортним засобом, не маючи при собі посвідчення водія категорії «В». Вважає, що висновок поліцейського не ґрунтується на фактичному вчиненні ним правопорушення, оскільки субєктом вказаного порушення правил безпеки руху є водій, тобто особа, яка керує транспортним засобом. Між тим він не керував автомобілем, а опинився в його салоні на прохання матері, яка була за кермом під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди і не змогла самостійно впоратися з наслідками цієї події, тобто доставити автомобіль з ушкодженим колесом до місця його зберігання. Саме у звязку з цим, очікуючи настання ранку, коли можна буде викликати евакуатор, він і знаходився в салоні автомобіля, коли до нього підійшли співробітники поліції. Так як його дії не містять ознак ані обєктивної, ані субєктивної сторони складу правопорушення, за якою його піддано адміністративному стягненню, просить про задоволення позову.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову, просить про ухвалення рішення на користь свого довірителя.

На думку представника, безумовними підставами для задоволення позову є висновки постанови судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.03.2017 року, яка набрала законної сили, про закриття провадження в справі відносно її довірителя за ознаками ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП відносно тих самих подій.

Відповідач позов визнав повністю, зауваживши на тому, що саме виправдання ОСОБА_1 у звязку з його непричетністю до керування автомобілем і є підставою для визнання ним позову, оскільки особа, що не перебуває за кермом, не може бути субєктом відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП.

У звязку з викладеним просить про відмову у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 29 грудня 2016 року інспектором роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі ОСОБА_2 відносно позивача винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 126 ч. 1 КупАП за ознаками керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії (а. с. 6).

За змістом ч.ч. 3,4 ст. 112 КАС України у разі повного визнання відповідачем адміністративного позову і прийняття його судом приймається постанова суду про задоволення адміністративного позову. Суд не приймає відмови від адміністративного позову, визнання адміністративного позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Вирішуючи справу, суд не може прийняти визнання відповідачем позову, виходячи з таких міркувань.

Як випливає з постанови судді від 27.03.2017 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП, за обставин, які викладені і в оскаржуваній постанові, а провадження в справі закрито через малозначність вчиненого.

За ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 виправдано за відсутністю в його діях складу цього правопорушення, а підставою для цього стала не доведеність того, що особа перебувала за кермом, а відсутність допустимих доказів його відмови від проходження огляду на стан спяніння.

За змістом ч. 4 ст. 72 КАС України постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Виходячи з наведеного положення законодавства за умови визнання особи винуватою у вчиненні правопорушення, субєктом якого в даному випадку є водій, тобто особа, яка керує транспортним засобом (за ст. !»; КУпАП), суд не може не констатувати, що і у випадку притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП у звязку з тими ж самими фактичними обставинами він керував транспортним засобом.

Відповідно до ст. 9 КупАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обовязків, відповідальності перед суспільством, а за змістом ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У звязку з викладеним суд вважає, що саме зміст постанови, яка, на думку представника позивача, і є підставою для звільнення від доказування, повинен бути врахованим при вирішенні цього спору на підтвердження тієї обставини, що позивач є субєктом правопорушення, за ознаками якого винесено постанову, як особа, що керувала транспортним засобом.

І оскільки інших мотивів і доводів, окрім як відсутність ознак керування, позивач і його представник на доведення протиправності дій відповідача не наводять, суд вважає, що дії субєкта владних повноважень ґрунтуються на законі, тому не вбачає підстав для прийняття визнання позову.

У відповідності до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

При розвязанні позовних вимог, суд у відповідності до наведеної статті вважає за можливе врахувати, що порушення правил безпеки руху, яке не є тяжким, позивач припустив не навмисно, суспільно небезпечних наслідків від цього не настало.

Крім того, суд знаходить за можливе врахувати відсутність фактів притягнення до адміністративної відповідальності.

Сукупність перелічених фактичних даних, на думку суду, свідчить про малозначність вчиненого позивачем правопорушення.

За змістом ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

З огляду на викладені обставини суд знаходить всі підстави для зміни постанови в частині покладення на позивача відповідальності у вигляді штрафу, вважаючи за доцільне обмежитися усним зауваженням у звязку із малозначністю вчиненого.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 9, 69, 70, 71, 86, 122, 128, 158-160, 162, 171, 185, 186 КАС України, ст. ст. 1, 7, 9, 251, 280, 122 ч. 1, 22, 258, 288 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 задовольнити частково.

Змінити постанову від 29 грудня 2016 року, яку винесено інспектором роти № 3 батальйону № 3 Управління патрульної поліції в місті Запоріжжі Департаменту патрульної поліції лейтенантом ОСОБА_2 за ознаками правопорушення, що передбачене ст. 126 ч. 1 КупАП, відносно ОСОБА_1.

Викласти постанову в частині накладення стягнення у такій редакції:

«Звільнити ОСОБА_1 від відповідальності за ст. 126 ч. 1 КУпАП у звязку з малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі закрити.».

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання в суд першої інстанції протягом десяти днів після отримання копії постанови.

Суддя О.В. Щаслива