Справа № 813/4190/14
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Київ К/800/5674/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого: Штульман І.В. (доповідач),
суддів: Пасічник С.С.,
Стародуба О.П.,
при секретарі: Борілло Ю.В.,

за участю: ОСОБА_4, - представника позивача, -

розглянувши в порядку касаційного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року, -

встановив:

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України (далі - Міндоходів) від 26 травня 2014 року № 562-о «Про звільнення ОСОБА_5.»; поновити його на посаді старшого державного інспектора митного поста «Броди» Львівської митниці Міндоходів; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці Міндоходів від 26 травня 2014 року № 562-о «Про звільнення ОСОБА_5.». Поновлено позивача на посаді старшого державного інспектора митного поста «Броди» Львівської митниці Міндоходів з 26 травня 2014 року. Стягнуто з Львівської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_5 5109,64 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням обов'язкових до сплати платежів.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року змінено, викладено абзаци третій та четвертий резолютивної частини постанови в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_5 на посаді старшого державного інспектора митного поста «Броди» Львівської митниці Міндоходів з 27 травня 2014 року. Стягнути з Львівської митниці Міндоходів на користь ОСОБА_5 5050,13 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням обов'язкових до сплати платежів». В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

Представник Львівської митниці Міндоходів у касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_5 з 1989 року проходив службу в митних органах.

Наказом Львівської митниці Міндоходів від 28 жовтня 2013 року № 600-о «Про звільнення ОСОБА_5.» його звільнено з посади старшого інспектора митного поста «Броди» Львівської митниці у зв'язку з реорганізацією та скороченням чисельності працівників митниці відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

У зв'язку із скасуванням постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2014 року (справа № 813/8839/13-а) зазначеного наказу позивача з 29 жовтня 2013 року було поновлено на посаді старшого державного інспектора митного поста «Броди» Львівської митниці Міндоходів.

Наказом Львівської митниці Міндоходів від 26 травня 2014 року № 562-о «Про звільнення ОСОБА_5.» його звільнено з посади старшого державного інспектора митного поста «Броди» Львівської митниці Міндоходів відповідно до пункту 2 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я.

Підставою для звільнення слугувало встановлення під час обстеження міжрайонною спеціалізованою кардіологічною МСЕК № 2 ОСОБА_5 ІІ групи інвалідності і висновок про умови та характер праці: «обмеження фізичних та психоемоційних навантажень», неможливість забезпечити у Львівській митниці Міндоходів позивача іншою роботою, яка б відповідала висновку.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 25 жовтня 2013 року серії 10 ААБ № 143671 ОСОБА_5 встановлено ІІ групу інвалідності, причина інвалідності - загальне захворювання. Висновок про умови та характер праці: обмеження фізичних та психоемоційних навантажень. Рекомендована праця в кабінетних умовах.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позивач був звільнений з роботи без дотримання вимог чинного законодавства.

Так, однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Частиною 2 статті 40 вказаного Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Отже, правомірним може вважатися звільнення, відповідно до наведеної норми, якщо внаслідок стану здоров'я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов'язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров'я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і працівника неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_5 звільнений з посади старшого державного інспектора митного поста «Броди» Львівської митниці Міндоходів у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я 26 травня 2014 року, а тому доцільність складення службової записки про відсутність у Львівській митниці Міндоходів посад, робота на яких не передбачає фізичних та психоемоційних навантажень в порівнянні з посадою старшого державного інспектора митного поста «Броди», станом на 22 травня 2014 року не доведено. Також відповідачем не було надано пояснень якими критеріями керувався митний орган при встановленні переваг щодо фізичних та психоемоційних навантажень однією роботи перед іншою.

Приписами статті 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-XII визначено, що звільнення інваліда з мотивів інвалідності без його згоди не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров'я перешкоджає виконанню професійних обов'язків, загрожує здоров'ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров'я інвалідів.

З врахуванням встановлених судами обставин цієї справи, оскільки працівника не допущено до фактичного виконання трудових обов'язків, не встановлено неякісного виконання ним трудових обов'язків та стійкого зниження його працездатності, не виявлено фактичних даних, які підтверджують, що за станом здоров'я працівник не може належно виконувати покладені на нього трудові обов'язки, як і небезпечності виконання ним трудових обов'язків для працівника чи інших людей, суди першої та апеляційної інстанцій вірно виходили з того, що за таких обставин прийняття відповідачем оспорюваного наказу про звільнення ОСОБА_5 з посади за пунктом 2 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді за станом здоров'я, є передчасним.

Також суди правильно звернули увагу на те, що наявність довідки МСЕК із медичним висновком, який не містить застереження ні щодо посади старшого державного інспектора митного поста, ні щодо виконання обов'язків державного службовця загалом, сама по собі не є підтвердженням неможливості виконання працівником своїх службових обов'язків чи небезпечності для інших осіб.

Суди попередніх інстанцій встановили, що звільняючи ОСОБА_5 із займаної посади за вказаними вище підставами відповідач, всупереч встановленого законом порядку, не запропоновував йому переведення на іншу роботу, хоча згідно із службовою запискою від 24 липня 2014 року № 13-70-04/45-417-ЕП станом на 26 травня 2014 року у Львівській митниці Міндоходів було 107 вакантних посад і 64 працівника відповідача, які знаходилися поза штатом.

Ураховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що оспорюваний наказ Львівської митниці Міндоходів від 26 травня 2014 року № 562-о «Про звільнення ОСОБА_5.» прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, трудові гарантії позивача, як працівника, порушені, а тому такий наказ підлягає скасуванню з поновленням ОСОБА_5 з 27 травня 2014 року на займаній посаді та стягненням згідно положень частини 2 статті 235 Кодексу законів про працю України на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновків.

Відповідно до частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України - залишити без задоволення.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 1 жовтня 2014 року в незміненій частині та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Львівської митниці Міністерства доходів і зборів України про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Пасічник С.С.

Стародуб О.П.