Справа № 643/2673/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 р.Справа № 643/2673/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Пянової Я.В.

Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2017р. по справі № 643/2673/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі - УПФУ в Московському районі м. Харкова, відповідач), в якому просив визнати неправомірними дії відповідача по перерахунку визначеної їй пенсії як державному службовцю, з включенням до її середнього заробітку, який визначений при призначенні пенсії, сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.09.2016 р. в частині незаконної зміни відсоткового розміру призначеної їй пенсії з 88% на 60% визначеного середнього заробітку. Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю, з включенням до її середнього заробітку, який визначений при призначенні пенсії, сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.09.2016 р. (справа № 643/5012/16-а) на підставі довідок № 1059/Л/20-33-06-57 від 02.03.2016 та № 1097/Л/20-33-05-57 від 03.03.2016, з розрахунку 88 % від заробітної плати.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також на доводи та обставини, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, у зв'язку з чим просить вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а постанову - без змін.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з 27.08.2009 року призначена пенсія за віком, як державному службовцю, в розмірі 88 % середньої заробітної плати.

27.04.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила визнати відмову УПФУ в Московському районі м.Харкова щодо перерахунку пенсії, включаючи суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плати для призначення пенсії згідно з Законом України Про державну службу незаконною; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії на підставі довідок № 1059/Л/20-33-05-57 від 02.03.2016 року та № 1097/Л/20-33-05-57 від 03.03.2016 року, врахувавши при цьому суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату для призначення пенсії згідно з Законом України Про державну службу.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 21.09.2016 року, яка набрала законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1, включаючи суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плати для призначення пенсії згідно з Законом України Про державну службу незаконною. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок № 1059/Л/20-33-05-57 від 02.03.2016 року та № 1097/Л/20-33-05-57 від 03.03.2016 року, врахувавши при цьому суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату для призначення пенсії згідно з Законом України Про державну службу з 09.03.2016 року.

На виконання вимог зазначеної постанови, позивачу здійснено перерахунок пенсії з 09.03.2016 року на підставі вищезазначених довідок, врахувавши при цьому суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення в заробітну плату для призначення пенсії згідно з Законом України Про державну службу.

В свою чергу, оскільки у вищезазначеній постанові не було зазначено, який відсоток заробітної плати необхідно застосовувати при перерахунку пенсії, відповідач керувався Постановою КМУ від 14.09.2016 року № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", відповідно до якої пенсії, призначені відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII "Про державну службу", призначаються в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Отже, при перерахунку пенсії на підставі рішення суду, відповідач змінив відсотковий розмір призначеної пенсії з 88 % на 60% визначеного середнього заробітку.

Не погодившись з такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є правомірними та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

В свою чергу, відповідно до Постанови КМУ від 14.09.2016 року № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" пенсії, призначені відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII "Про державну службу", призначаються в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, стаття 37 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII "Про державну службу" зазнала змін щодо відсоткового розміру для призначення пенсії.

Однак, колегія суддів зауважує на те, що підстави та порядок перерахунку пенсій державним службовцям регулює стаття 37-1 Закону України "Про державну службу", положення якої щодо перерахунку пенсії змін не зазнали.

Отже, при перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому вважає, що внесені зміни до статті 37 Закону України "Про державну службу" щодо розміру пенсії в відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином, позивачу слід проводити перерахунок та виплату недоплаченої пенсії в розмірі 88 відсотків суми заробітної плати, оскільки згідно з положеннями ст. 37 Закону України Про державну службу саме в такому розмірі вона була призначена.

Згідно з приписами статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів зазначає про те, що відповідно до ст. 5 КАС України, адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV вказується, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною 17.07.1997 року (далі - Конвенція), є частиною національного законодавства. Пунктом 1 статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Слід зазначити, що статтею 19 Конвенції передбачено, що для забезпечення дотримання Високими Договірними Сторонами, однією з яких є Україна, їхніх зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї, створюється Європейський суд з прав людини. Він функціонує на постійній основі. Статтею 46 Конвенції передбачено, що Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Складовою принципу верховенства права є вимога юридичної визначеності, відповідно до якої остаточне рішення суду не може піддаватись сумніву, а також належне виконання судових рішень проти органів державної влади: "Принцип верховенства права, один з основоположних принципів демократичного суспільства, який є невід'ємним аспектом всіх статей Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зобов'язує державу та будь-який державний орган виконувати судові розпорядження чи рішення, ухвалені проти держави (органу)" (параграф 87 рішення Європейського Суду з прав людини: "Гасан і Чеус проти Болгарії" від 26.10.2000 року).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року по справі "Комнацький проти України" визначився, що держава повинна забезпечити гарантії, передбачені Конвенцією, і що протиріччя між органами місцевої влади не повинні вплинути на права заявника, гарантовані Конвенцією (від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 "Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод").

У справі "Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов'язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов'язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

З огляду на викладене вище, оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям, зазначеним в ч. 3 ст. 2 КАС України, враховуючи те, що на теперішній час рішення суду по справі № 643/5012/16-а виконано не в повному обсязі та з порушенням порядку обрахування, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про обов'язок Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю, з включенням до її середнього заробітку, який визначений при призначенні пенсії, сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.09.2016р. (справа № 643/5012/16-а) на підставі довідок № 1059/Л/20-33-05-57 від 02.03.2016р. та № 1097/Л/20-33-05-57 від 03.03.2016р., з розрахунку 88 % від заробітної плати.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вони підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на неправильне визначення розміру стягнення з відповідача судового збору, колегія суддів зауважує на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем було подано адміністративний позов про визнання неправомірними дій відповідача по перерахунку визначеної їй пенсії як державному службовцю, з включенням до її середнього заробітку, який визначений при призначенні пенсії, сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.09.2016 р. в частині незаконної зміни відсоткового розміру призначеної їй пенсії з 88% на 60% визначеного середнього заробітку та зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, як державному службовцю, з включенням до її середнього заробітку, який визначений при призначенні пенсії, сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 21.09.2016 р. (справа № 643/5012/16-а) на підставі довідок № 1059/Л/20-33-06-57 від 02.03.2016 та № 1097/Л/20-33-05-57 від 03.03.2016, з розрахунку 88 % від заробітної плати.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує на те, що друга позовна вимога є похідною від першої, а отже позивач мала сплатити судовий збір як за одну позовну вимогу немайнового характеру.

Проте, відповідно до постанови суду першої інстанції з відповідача на користь позивача стягнуто судовий збір у розмірі 1280,00 грн., тобто як за дві вимоги немайнового характеру. У звязку з викладеним з Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова необхідно було стягнути 640,00 грн.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на приписи ст. 7 Закону України «Про судовий збір», п.1.ч.1 якої встановлено, що в разі, якщо судовий збір сплачено в більшому розмірі, то така сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, 201, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2017р. по справі № 643/2673/17 залишити без змін.

Змінити абзац 4 резолютивної частини постанови Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2017р. по справі № 643/2673/17 та викласти в такій редакції: Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (61170, м. Харків, вул. Валентинівська, 22Б, Код ) на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4