Справа № 808/3163/16
Суддя: Матяш Ольга Віталіївна
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року , о 17:58 годині,Справа № 808/3163/16 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Матяш О.В.,

за участю секретаря Передерій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя

справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новий заповіт»

до Пологівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними й скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши в заяві, що на підставі хибних висновків акту перевірки №1688/08-15-14/30733132 від 13.09.2016 про відсутність фактичного здійснення операцій між ним та його контрагентом ТОВ «Фаєрвей», відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення форми «В4» № від 06.10.2015, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 443668 гривень, і форми «Р» № від 06.10.2015, яким визначено зобов'язання з ПДВ в розмірі 1332 гривень й штрафні санкції у розмірі 666 гривень.

Позивач не погоджується із цими рішеннями, оскільки неподання повного пакета документів не може спростувати правомірність його дій з формування податкового кредиту та не свідчить про нереальність господарської операції. Господарська операція з придбання екскаватору VOLVO EC290NLC, 2008 року випуску, носить реальний і товарний характер, реальність підтверджується всіма необхідними документами первинного бухгалтерського обліку, її результат спричинив зміну його активів і пасивів. Юридична дефективність первинних документів, поданих до перевірки, контролюючим органом не встановлена, такі документи недійсними не визнані. На момент проведення перевірки у товариства були наявні документи первинного бухгалтерського обліку на підтвердження укладання і виконання цього договору купівлі-продажу (комісії), тому висновки контролюючого органу про нереальність правочину й заниження суми ПДВ є необґрунтованими. Достатньою умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів ідентифікувати таку операцію та зробити висновок про те, що така операція була здійснена реально, при цьому такий висновок - за потреби - може обґрунтовуватися не лише одним первинним документом, а й іншими доказами, які в сукупності дозволяють встановити необхідні обставини. Первинні документи, що складалися в рамках господарської операції щодо придбання екскаватора, відповідають усім приписам чинного законодавства, в своїй сукупності свідчать про реальність операцій, а контролюючий орган необґрунтовано, базуючись здебільшого на своїх припущеннях, ствердив про зворотне.

Позивач просить визнати протиправними та скасувати вищезазначені рішення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримує, просить задовольнити, виходячи із викладених в ньому підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнає з підстав, викладених в запереченнях, зазначивши, що складені відповідно до умов договору купівлі-продажу (комісії) №190/022 від 11.01.2016 документи мають недоліки у формі, зокрема: в акті приймання-передачі машини не вказано ПІБ осіб, які його підписують. Також податкову накладну на адресу ТОВ «Новий заповіт» виписано комітентом ТОВ «Фаєрвей» замість комісіонера - ТОВ «Р.І.М.». До перевірки не надано документу, що підтверджує повноваження ТОВ «Фаєрвей» діяти від імені комітента - VOLVO CONSTRUCTION EQUIPMENT AB.

Крім того, щодо транспортування придбаного товару: за умовами договору надання транспортних послуг перевезення екскаватора здійснювалося автомобілем РЕНО, д.н.з. НОМЕР_1, д.н.з причепа НОМЕР_2, у період з 12.01.2016 по 15.01.2016, проте акт прийому-передачі наданих автопослуг складений в травні 2016 року, а в податковій накладній зазначено про надання автопослуг автомобілем ДАФ. Крім того, у відповідь на запит ОДПІ перевізником надано документи з зовсім іншим змістом, а саме: договір про надання транспортних послуг з іншим маршрутом, ніж у наданому позивачем договорі, акт приймання-здачі робіт з автопослуг автомобіля ДАФ з перевезення екскаватору ВОLВО з м.Козелець, товарно-транспорту накладну, в якій відсутні відомості щодо причепа та не конкретизовано пункти навантаження і розвантаження (в частині детальної адреси: вулиць, номерів будинків, тощо). Представник відповідача вказує, що вищевказане свідчить про відсутність доставки на адресу ТОВ «Новий заповіт» саме того екскаватору, який зазначено в договорі купівлі-продажу від 11.01.2016 №190/022. До перевірки не надано журналів пропускного режиму на територію ТОВ «Новий заповіт», в яких би було зафіксовано дату і час в'їзду транспортного засобу на територію підприємства, його державний номер та ПІБ водія. Не надано також і первинних документів, які б свідчили про здійснення вантажно-розвантажувальних робіт з зазначенням відповідальних осіб. Представник відповідача вказує також й на неможливість встановлення первинного походження екскаватору VOLVO EC290NLC. Тобто, складені документи, на які посилається позивач, не можуть свідчити про правдивість відомостей, викладених ним у поданій податковій звітності. Представник відповідача просить відмовити в позові.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, надавши їм оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що Пологівською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Новий заповіт» з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських відносин з ТОВ «Фаєрвей» за період з 01.01.2016 по 31.01.2016, результати якої викладені в акті перевірки №1688/08-15-14/30733132 від 13.09.2016 (а.с.12-22). За результатами перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог пп.пп.14.1.36, 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету за загальною декларацією на 1332 гривень за січень 2016 року та завищення залишку від'ємного значення, що включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, на суму 443668 гривень за січень 2016 року (а.с.22).

На підставі вказаного акту ОДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення форми «В4» № від 06.10.2015, яким ТОВ «Новий заповіт» зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ на 443668 гривень, й форми «Р» № від 06.10.2015, яким визначено зобов'язання з ПДВ в розмірі 1332 гривень, штрафні санкції - 666 гривень (а.с.37, 39). Як вбачається зі змісту акту перевірки, підставою для невизнання сум податкового кредиту і визначення податкового зобов'язання з ПДВ став висновок контролюючого органу про відсутність фактичного здійснення господарської операції між позивачем та ТОВ «Фаєрвей», який обґрунтовано наступним: податкова накладна на адресу ТОВ «Новий заповіт» за другою подією (за оплатою товару) виписана ТОВ «Фаєрвей» замість комісіонера ТОВ «Р.І.М.» за умови, що акт прийому-передачі оформлено між ТОВ «Р.І.М.» та ТОВ «Новий заповіт»; до перевірки не надано документу, що підтверджує повноваження ТОВ «Фаєрвей» діяти від імені комітента - VOLVO CONSTRUCTION EQUIPMENT AB; податкову накладну має виписувати постачальник - VOLVO CONSTRUCTION EQUIPMENT AB на адресу комісіонера - ТОВ «Р.І.М.»; до перевірки надано товарно-транспортну накладну №7652 від 12.01.2016, у якій зазначено, що перевезення здійснювалося автомобілем РЕНО, д.н.з НОМЕР_1, причеп НОМЕР_2, водій - ОСОБА_1, перевізник - ТОВ «Преображенське», замовник - не заповнено, вантажовідправник - ТОВ «Фаєрвей», вантажоодержувач - ТОВ «Новий заповіт», пункт навантаження - м. Козилець, вул. Промислова, 10, пункт розвантаження - м. Гуляйполе, вул. Шевченка, 203, товар - екскаватор VOLVO EC290NLC кількістю 1 шт. При цьому в рядках «здав» цієї ТТН зазначено підпис невстановленої особи (без зазначення ПІБ) та печатки ТОВ «Фаєрвей», за умови, що акт прийому-передачі від 11.01.2016 виписано від комісіонера - ТОВ «Р.І.М.»; в акті прийому-передачі наданих автопослуг і податковій накладній зазначено інший, ніж в договорі надання транспортних послуг та ТТН, автомобіль, а саме: ДАФ; акт прийому-передачі наданих автопослуг складено в травні 2016 року, а саме: 31.05.2016 за №1, податкова накладна також виписана 31.05.2016 за №100; перевізником на запит ОДПІ надано документи з іншим змістом господарської операції з перевезення екскаватору, зокрема, в договорі зазначений інший маршрут, в акті здачі приймання робіт від 31.05.2016 №1 зазначено інше найменування робіт - «автопослуги автомобіля ДАФ з перевезення екскаватору ВОLВО з м. Козелець», у ТТН від 12.01.2016 №7652 відсутній причеп й відомості щодо пункту навантаження і пункту розвантаження в частині детальної адреси (вулиць та номерів будинків).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у сфері справляння податків, регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК). Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Суд зазначає, що, відповідно до ч.4 ст.70 КАС України, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Статтею 3 цього Закону передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 вказаного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/ 704 (далі - Положення), згідно з якими первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 вказаного Закону та п.2.4 Положення, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.п.2.15, 2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам. Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства й не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з ПДВ підлягають доказуванню, зокрема, обставини, що підтверджують рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, податкові накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Згідно з ст. 1 Закону № 996-ХІV, господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що між VOLVO CONSTRUCTION EQUIPMENT AB (комітент) в особі ТОВ «Фаєрвей», ТОВ «Р.ІМ.» (комісіонер) та ТОВ «Новий заповіт» (покупець) укладено договір купівлі-продажу (комісії) №190/022 від 11.01.2016, за умовами якого комісіонер (ТОВ «Р.ІМ.») бере на себе зобов'язання за рахунок комітента (VOLVO CONSTRUCTION EQUIPMENT AB в особі ТОВ «Фаєрвей») здійснити від свого імені та за комісійну плату продаж фізичній або юридичній особі (покупцю) транспортного засобу (надалі - ТЗ), а саме: екскаватору VOLVO EC290ВNLC, заводський номер НОМЕР_3, 2008 року випуску, двигун НОМЕР_4, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 (розділ 1 договору). Під час приймання ТЗ на комісію комісіонер має виписати комітентові квитанцію або, у випадках наявності вказівки комітента продати ТЗ конкретному покупцеві, - скласти акт технічного стану ТХ або його складової частини, що має ідентифікаційний номер. ТЗ продається за ціною 2670000 гривень, в тому числі ПДВ 20% (розділ 2 договору). Комісіонер зобов'язаний: продати ТЗ покупцю за ціною, зазначеною у п. 2.2.1 цього договору; під час приймання ТЗ на комісію скласти акт технічного стану ТЗ або його складової частини, що має ідентифікаційний номер (розділ 5 договору). Комітент зобов'язаний: надати комісіонерові ТЗ для його продажу покупцю з моменту підписання даного договору; підписати акт прийому-передачі ТЗ з комісіонером (розділ 6 договору). Покупець зобов'язаний: сплатити ціну продажу ТЗ, зазначену в п. 2.2.1 цього договору, комітенту; підписати акт прийому-передачі ТЗ з комісіонером; прийняти ТЗ (розділ 7 договору). Цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами свої зобов'язань за договором. Договір складено в м. Києві (а.с.42).

На підтвердження повноважень ТОВ «Фаєрвей» діяти від імені VOLVO CONSTRUCTION EQUIPMENT AB до матеріалів справи позивачем надано довіреність від 01.01.2016 №57/354 (а.с.43). При цьому, ненадання цього документу до перевірки представник позивача пояснює хворобою на час перевірки головного бухгалтера підприємства та виконання його обов'язків новим головним бухгалтером, який не до кінця був ознайомлений з усім обсягом документації.

На виконання умов цього договору між ТОВ «Р.ІМ.» та ТОВ «Новий заповіт» складено акт приймання-передачі машини від 11.01.2016 (а.с.137), який також складено в м. Києві. Крім того, позивачем до матеріалів справи надано акт приймання-передачі машини від 11.01.2016, складений між ТОВ «Новий заповіт», ТОВ «Фаєрвей» та ТОВ «Р.ІМ.» (а.с.44). Також до матеріалів справи надано акт технічного стану тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів або їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери без дати, №190/022, підписаний членами комісії комісіонера ТОВ «Р.ІМ.» та комітентом ТОВ «Фаєрвей» (а.с.139).

ТОВ «Фаєрвей» виписано в адресу ТОВ «Новий заповіт» податкову накладну №17 від 11.01.2016 на загальну суму з ПДВ 2670000 гривень, ПДВ - 445000 гривень; видаткову накладну №8/12-01/16 від 12.01.2016; рахунок №8 від 12.01.2016 (а.с.46-48). Також до матеріалів справи надано платіжне доручення №1023 від 13.01.2016 на суму 2670000 гривень (а.с.45), свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_6, видане ДІСГ в Запорізькій області 26.02.2016 щодо екскаватора VOLVO EC290ВNLC (а.с.49).

Додатково до матеріалів справи позивачем надано договір оренди рухомого майна №22/01/2016 від 22.01.2016, укладений між ТОВ «Новий заповіт» (орендодавець) та ТОВ «КАТ ЛТД» (орендар), акт здачі-приймання від 22.01.2016 до цього договору про передачу в оренду екскаватора VOLVO EC290ВNLC, рахунки-фактури на оплату за договором оренди, виписки з банківського рахунку про отримання оплати за договором оренди, договір застави транспортних засобів №ТЗ-ZAP-73/16.1-К/14/ВО-ZAP-50/1 від 29.03.2016, укладений між ПАТ «ПУМБ» (заставодержатель) та ТОВ «Новий заповіт» (заставодавець) про передачу в заставу в забезпечення виконання боржником (ТОВ «Преображенське») кредитного договору №473/16.1-К/14 від 14.05.2014 предмету застави, в тому числі й екскаватору VOLVO EC290ВNLC.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов'язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків. Із наведеного вбачається, що господарські операції є самостійним поняттям, відмінним від правочинів або господарських зобов'язань. Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника податків. Аналіз реальності господарських операцій може здійснюватися на підставі даних податкового та бухгалтерського обліку платника податків й інших обставин. При цьому не виключається розгляд господарських операцій відповідно до їх реального економічного змісту.

Оцінка судом господарських операцій під час розгляду справ, що виникають з податкових відносин, змісту господарських операцій може здійснюватися і окремо від застосування положень про цивільні правочини чи господарські зобов'язання.

Презумпція дійсності, притаманна цивільним правочинам, не може бути автоматично поширена на реальність господарських операцій. Отже, якщо цивільні правочини є сферою приватного права й можуть розглядатися лише з урахуванням норм Цивільного та Господарського кодексів, то податкові зобов'язання підприємства повинні оцінюватися, передусім, з огляду на норми податкового законодавства. При цьому дотримання норм цивільного чи господарського права не означає автоматично реальності вчинення господарської операції. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Судом встановлено, що за результатами перевірки позивача виявлені порушення податкового законодавства, викладені в акті перевірки, на підставі чого прийняті оскаржувані рішення. При цьому суд звертає увагу, що наслідки порушення податкового законодавства можуть (і повинні) застосовуватися незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобов'язання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності. Зазначена позиція висловлювалася неодноразово Верховним Судом України, зокрема, в Постанові ВСУ від 17.02.2009, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 7046232, та додатково відображена у листі Вищого адміністративного суду України № 742/11/13-11 від 02.06.2011.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права - пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.п. 198.3, 198.6 ст. 198 ПК, ч.ч. 1, 2 ст. 215, ч. 5 ст. 203 ЦК, Верховний Суд України у своїй постанові від 22.09.2015 у справі №826/16369/13-а, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 52867861, зазначив, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Відповідно до вищенаведеного, визначення "господарська операція" пов'язане не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків і руху його капіталу. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, суд виходить із того, що хоча чинне податкове законодавство не встановлює конкретного переліку документів, складанням яких має оформлюватися господарська операція, документування господарської операції має відповідати законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції, договірним умовам та/або звичаєвій практиці.

Суд, дослідивши надані позивачем докази, зазначає, що так як укладання договору і складання на виконання його умов інших документів відбувалося у м. Києві, а місцезнаходженням ТОВ «Новий заповіт» є м. Гуляйполе Запорізької області, дослідженню підлягають обставини перевезення ТЗ на адресу ТОВ «Новий заповіт». Так, судом встановлено, що між ТОВ «Преображенське» (виконавець) і ТОВ «Новий заповіт» (замовник) укладено договір №12/01-16 на надання транспортних послуг, за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання з надання транспортних послуг автомобільним транспортом виконавця на перевезення екскаватора VOLVO EC-290 ОВNC, а саме: автомобілем РЕНО, д.н.з. НОМЕР_1, д.н.з. причепа НОМЕР_2, водії ОСОБА_1, ОСОБА_2 Виконавець приймає на себе зобов'язання перевести вантаж замовника, зазначений у п. 1.1 цього договору, за маршрутом: Запорізька область, м.Гуляйполе, вул. Спартаківська, 92 - Чернігівська область, м. Козелець, вул. Промислова, 10 - Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Шевченко, 203. Строки надання послуг: з 12.01.2016 по 15.01.2016. Загальний кілометраж - 1750 км, загальна вартість замовлення - 46200 гривень.

До матеріалів справи надано товарно-транспортну накладну №7652 від 12.01.2016, згідно з якою водієм/експедитором автомобільного перевізника ТОВ «Преображенське» ОСОБА_1 автомобілем РЕНО НОМЕР_1 здійснено перевезення екскаватора VOLVO EC-290 ВNC від вантажовідправника ТОВ «Файрвей» до вантажоодержувача - ТОВ «Н-заповіт» з пункту навантаження м. Козелець, вул. Промислова, 10 до пункту розвантаження - м. Гуляйполе, вул. Шевченко, 203. Також надано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 31.05.2016 з надання автопослуг автомобіля РЕНО з перевезення екскаватора VOLVO EC-290 ОВNC з м. Козелець, підписаний ТОВ «Преображенське» і ТОВ «Новий заповіт».

Судом також досліджено рахунок на оплату №420 від 31.05.2016 за автопослуги автомобіля РЕНО з перевезення екскаватора VOLVO EC-290 ОВNC з м. Козелець, виставлений ТОВ «Преображенське» в адресу ТОВ «Новий заповіт», й податкову накладну №100 від 31.05.2016, в якій в графі «номенклатура товарів/послуг продавця» зазначено «автопослуги автомобіля ДАФ».

Окрім того, судом досліджено надані ТОВ «Преображенське» на запит відповідача документи щодо здійснення перевезення екскаватора й встановлено наступне: 1) договір, наданий ТОВ «Преображенське», хоча й має такі самі реквізити як договір, наданий ТОВ «Новий заповіт», проте маршрут перевезення вантажу замовника суттєво відрізняється, а саме: зазначено маршрут: Запорізька область, м. Гуляйполе, м. Козелець - Запорізька область, м. Гуляйполе - Костянтинівка Донецької області. Загальний кілометраж (зазначено 1748 км), загальна вартість замовлення (вказано 5244 гривень) також відрізняються від цих умов в договорі, наданому ТОВ «Новий заповіт»; 2) в рахунку на оплату №420 від 31.05.2016 та акті здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 31.05.2016, наданих ТОВ «Преображенське», зазначено про надання автопослуг автомобілем ДАФ з перевезення екскаватора ВОLВО з м. Козелець.

Оцінюючи у сукупності вищевказані фактичні обставини справи, суд погоджується з доводами відповідача, що господарська операція за вказаним договором відображена лише документально, без фактичного її виконання, тому подані позивачем первинні документи юридичної сили не мають, оскільки: по-перше, згідно з договором купівлі-продажу (комісії) та складеними на виконання його умов документами, їх складання та приймання-передача ТЗ здійснювалося 11.01.2016 у м. Києві, транспортування ж здійснювалося з м. Козелець Чернігівської області 12.01.2016 безпосередньо в день укладання договору надання транспортних послуг; по-друге, ТОВ «Фаєрвей» виписано ТОВ «Новий заповіт» податкову накладну 11.01.2016 - ще до виставляння рахунку на оплату та видаткової накладної (12.01.2016) й оплати (13.01.2016). Так само й транспортування ТЗ здійснювалося ще до оплати за нього; по-третє, суд приймає до уваги різний зміст документів на перевезення з одними й тими ж реквізитами, наданих ТОВ «Новий заповіт» та ТОВ «Преображенське». Крім того, згідно з обома договорами на надання транспортних послуг, такі послуги надавалися у строк з 12.01.2016 по 15.01.2016, товарно-транспортну накладну виписано взагалі безпосередньо в день укладання договору, а акт здачі-приймання робіт (надання послуг), рахунок на оплату і податкову накладну виписано 31.05.2016; по-четверте, суд звертає увагу й на те, що позивачем до матеріалів справи надано два різних за змістом акти приймання-передачі машини (а.с.44, 137), та критично ставиться до наданого позивачем договору застави транспортних засобів, за яким позивач в забезпечення виконання ТОВ «Преображенське» власних кредитних зобов'язань передав ПАТ «ПУМБ» у заставу екскаватор VOLVO EC290ВNLC.

Також суд приймає до уваги покликання відповідача на те, що надані позивачем документи містять різні назви екскаватору, що придбавався та що перевозився, й на інші дефекти у формі наданих позивачем документів, зокрема, не зазначення ПІБ і посад осіб, що підписують документи, укладені на виконання умов договору купівлі-продажу (комісії).

Як вірно зазначено позивачем, достатньою умовою документального підтвердження господарської операції є можливість на підставі наявних документів ідентифікувати таку операцію й зробити висновок про те, що така операція була здійснена реально. Проте, надані позивачем документи не дають суду можливості ідентифікувати господарську операцію з купівлі екскаватору VOLVO EC290ВNLC та зробити висновок про те, що така операція була здійснена реально, адже наведені вище дефекти документування такої операції викликають лише обґрунтований сумнів в її товарності та, як наслідок, настанні реальних змін в майновому стані суб'єкта господарювання.

Окрім іншого, підставою для висновків про відсутність реального здійснення господарських операцій позивача з вказаним контрагентом є отримана контролюючим органом податкова інформація ГУ ДФС у Запорізькій області №3293/7/08-01-14-07-11 від 01.06.2016, яка свідчить про неможливість встановлення первинного походження екскаватору VOLVO EC290ВNLC. Окрім іншого в податковій інформації зазначено про відсутність у ТОВ «Фаєрвей» працівників, відсутність доказів наявності у нього складських приміщень в м. Козелець, не встановлено факту придбання ним такого екскаватора та ввезення його на митну територію України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч.3 ст.2 КАС України).

В силу приписів ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

З огляду на вищевикладені норми права, фактичні обставини справи, те, що відповідач як суб'єкт владних повноважень довів суду правомірність прийнятого рішення, суд дійшов висновку, що в позові необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.17,158-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у позові відмовити.

Постанова може бути оскаржена у Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Запорізький окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання постанови у повному обсязі шляхом подання апеляційної скарги. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, що її подає, до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Матяш