Справа № 808/899/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року о 14 год. 20 хв.Справа № 808/899/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стрельнікової Н.В., за участю секретаря судового засідання Батигіна О.В. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Запорізької міської виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) із позовом до Запорізької міської виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - відповідач) в якому просить:

-визнати протиправним дії відповідача у відмові в задоволенні призначення, правильності розрахунку допомоги по вагітності та пологах застрахованій особі позивачці за рахунок коштів Фонду та обґрунтованості складання заяви-розрахунку від 30.01.2017 №001 Запорізької міської виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності;

-зобов'язати відповідача провести виплати та виплатити позивачці матеріальне забезпечення за листком непрацездатності АДГ №466289 за період з 23.01.2017 по 28.05.2017 застрахованої особи - ОСОБА_1 за заявою - розрахунком ФОП ОСОБА_1 для надання матеріального забезпечення застрахованим особам від 30.01.2017 №001 (вх. Від 31.01.2017 №1648) на суму 13245 грн. 75 коп. за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності суму 13245 грн. 75 коп. з послідуючою проведеною індексацією по день виплати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем у акті перевірки № 95 від 08.02.2017 помилково встановлено, що розрахунковим періодом обчислення розміру середньоденної заробітної плати (доходу), з якої обраховувалась сума допомоги по вагітності та пологах є грудень 2016 року, а не січень 2017 року, в якому позивачем були отримані відповідні ліцензії та дозволи для початку роботи за основним видом діяльності та, відповідно, здійснено сплату єдиного соціального внеску. Зазначає, що позивачем правомірно та обґрунтовано обчислена середньоденна заробітна плата (дохід), з якої обраховувалась сума допомоги по вагітності та пологах, з урахуванням розрахункового періоду січень 2017 року за листком непрацездатності АДГ №466289 за період з 23.01.2017 по 28.05.2017 та правильно визначена та обчислена сума допомоги по вагітності та пологах, що становить 13245,75 грн., а відтак відповідачем неправомірно відмовлено у виплаті зазначеної допомоги за рахунок коштів Фонду.

Позивач у судове засідання не прибула, до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження (вх. № 14053 від 17.05.2017). Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання також не прибув, до суду надав клопотання про розгляд справи за його відсутності у порядку письмового провадження (вх. № 14052 від 17.05.2017), проти задоволення позовних вимог заперечує, з підстав викладених у письмових запереченнях (вих. № 07-05-965 від 17.05.2017). Зокрема зазначає, що перевіркою правильності обчислення розміру середньої заробітної плати (доходу), з якої обраховувалась сума допомоги по вагітності та пологах ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення ч. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та п. 26 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, в результаті чого позивачем невірно визначено розрахунковий період. Оскільки, у розрахунковому періоді (грудень 2017 року) позивач не мала доходу та не сплачувала єдиний соціальний внесок, бо перебувала на загальній системі оподаткування, сума матеріального забезпечення за листком непрацездатності АДГ №466289 становить 0,00 грн. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи подані клопотання представників сторін, відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу за відсутності сторін у порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 10.11.2016 за № 2 089120, основним видом діяльності позивача є: 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (а.с.46).

31.07.2017 позивачем до Запорізької міської виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності подано заяву-розрахунок вих. № 001 від 30.01.2017 з проханням здійснити фінансування для надання матеріального забезпечення позивачу як застрахованій особі за рахунок коштів Фонду на виплату допомоги по вагітності та пологах у сумі 13 245,75 грн., на підставі листка непрацездатності АДГ № 466289 на період відпустки по вагітності та пологах з 23.01.2017 по 28.05.2017 (а.с.32-34).

Листом вих. № 001 від 07.01.2017 позивач пояснила, що з 10.11.2016 перебуває на загальній системі оподаткування, у 2016 році трудова діяльність не здійснювалась, офіційно не працевлаштована, єдиний соціальний внесок не сплачувала згідно із законодавством, трудова книжка відсутня (а.с.41).

У період з 07.02.2017 по 08.02.2017, на підставі направлення від 06.02.2017 № 115 та наказу від 06.02.2017 № 16, фахівцями відповідача проведена позапланова перевірка правомірності призначення, правильності розрахунку допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_1 за рахунок коштів Фонду та обґрунтованості складання поданої заяви-розрахунку від 30.01.2017 № 001 (вх. № 1648 від 31.01.2017) у ФОП ОСОБА_1, за результатами якої складено Акт № 95 від 08.02.2017 (а.с.29-31).

Проведеною перевіркою правомірності призначення, правильності розрахунку допомоги по вагітності та пологах застрахованій особі ОСОБА_1 за листком непрацездатності АДГ № 466289 встановлено порушення ч. 2 ст. 33, ч. 3 ст. 19, абз. 1 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІV та п. 26 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від 26.09.2001 № 1266. Матеріальне забезпечення за листком непрацездатності АДГ № 466289 за період з 31.01.2017 по 28.05.2017 за рахунок коштів Фонду складає 0,00 грн. Заява-розрахунок для надання матеріального забезпечення застрахованим особам від 30.01.2017 № 001 (вх. № 1648 від 31.01.2017) на суму 13 245,75 грн. заявлена позивачем неправомірно та за результатами даної перевірки не підлягає фінансуванню.

У акті перевірки відповідачем зазначено, що розрахунок середньоденного доходу позивач визначила у розмірі 105,125 грн., шляхом ділення суми розміру мінімальної заробітної плати , встановленої Законом на день настання страхового випадку (3200 грн.) на середньомісячну кількість календарних днів (30,44), однак ОСОБА_1 з моменту реєстрації як фізична особа-підприємець (10.11.2016) до настання тимчасової непрацездатності (23.01.2017) єдиний соціальний внесок не сплачувала. Сплата єдиного внеску у сумі 704,00 грн. здійснено позивачем за січень 2017 року, а відтак розрахунковий період обчислення розміру середньоденної заробітної плати (доходу), з якої обраховується сума допомоги по вагітності та пологах позивачем визначено невірно. Середньоденний дохід у розрахунковому періоді (грудень 2016 року) складає 0,00 грн.

Листом вих. № 003 від 17.02.2017 позивачем до Запорізької міської виконавчої дирекції Запорізького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності подано письмові заперечення (вих. № 002 від 17.02.2017) на Акт перевірки № 95 від 08.02.2017, відповідно до яких позивач вважає результати перевірки та встановлені відповідачем порушення незаконними, необґрунтованими та помилковими (а.с.20-28).

Листом № 03-07-772 від 27.02.2017 відповідачем надано відповідь на письмові заперечення позивача вих. № 002 від 17.02.2017, за змістом якої позивачу відмовлено у задоволенні заперечень та зазначено, що висновки акту перевірки № 95 від 08.02.2017 відповідають нормам чинного законодавства, акт перевірки є законним та обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню (а.с.13-16).

Позивач вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено ОСОБА_1 у виплаті допомоги по вагітності та пологах за рахунок Фонду як застрахованій особі за листком непрацездатності АДГ №466289 за період з 23.01.2017 по 28.05.2017 у розмірі 13245,75 грн. за заявою - розрахунком від 30.01.2017 №001, у зв'язку із чим позивач звернулася до суду із вказаним позовом для відновлення порушеного права.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я визначає Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-ХІV від 23.09.1999 (далі - Закон №1105-ХІV).

Частиною 3 ст. 19 Закону №1105-ХІV (в редакції Закону України від 28.12.2014 № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці») визначено, що особи, які забезпечують себе роботою самостійно (займаються підприємницькою, адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, в тому числі члени творчих спілок, творчі працівники, які не є членами творчих спілок), мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно до цього Закону за умови сплати страхових внесків до Фонду згідно із законом.

За приписами п.10 ч.1 ст. 1 та абз. 1 ч. 1 ст. 25, ст. 26 Закону №1105- ХІV страховим випадком за соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності вважається подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім'ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг. Допомога по вагітності та пологах надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення у розмірі 100 відсотків середньої заробітної плати (доходу), обчисленою у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, і не залежить від страхового стажу.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 №909, внесені зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, з 1 січня 2016 року - розмір єдиного внеску для всіх категорій платників (крім пільгових категорій) було визначено в розмірі 22 відсотки бази нарахування єдиного внеску.

Обчислення середньоденного доходу для розрахунку страхових виплат фізичними особами - платниками єдиного внеску здійснюється відповідно до пункту 2 та 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням №1266 від 26.09.2001 (далі - Порядок № 1266), із урахуванням розділу «Особливості обчислення середньої заробітної плати для призначення допомоги по вагітності та пологах, допомоги по тимчасовій непрацездатності, а також оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця».

Відповідно до п. 3 Порядку №1266, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок, на кількість календарних днів зайнятості (період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими договорами, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов'язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 19 Закону №1105- ХІV, якщо протягом 12 календарних місяців перед настанням страхового випадку застрахована особа має страховий стаж менше 6 місяців, вона має право на допомогу по вагітності та пологах у розмірі виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище двократного розміру мінімальної заробітної плати та не менше за розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом у місяці настання страхового випадку.

Для фізичних осіб-підприємців, зареєстрованих у 2016 році, розрахунковим періодом вважається період, за який сплачено єдиний соціальний внесок. Підприємці на загальній системі оподаткування, до яких належить ОСОБА_1, у 2016 році мали сплачувати за себе єдиний соціальний внесок за ставкою 22%, і за цієї умови набували право на отримання матеріального забезпечення від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Суд зазначає, що сума допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_1 залежить від розміру доходу за розрахунковий період, з якого позивач мала сплачувати єдиний соціальний внесок, оскільки середньоденний дохід для розрахунку допомоги по вагітності та пологах фізичним особам - платникам єдиного соціального внеску визначається шляхом ділення нарахованого за розрахунковий період доходу, на який нараховано єдиний соціальний внесок, на кількість календарних днів зайнятості.

Як встановлено судом, 12.01.2017 позивачем до податкового органу подано податкову декларацію про майновий стан і доходи та звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску за звітний 2016 рік, з яких вбачається що, дохід позивача у звітному періоді становить 0,00 грн. (а.с.35-38).

Таким чином, беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно визначено середньоденний дохід (0,00 грн.) у розрахунковому періоді (грудень 2016 року), а відтак сума матеріального забезпечення обчислена виходячи з середньоденного доходу за листком непрацездатності АДГ №466289 становить 0,00 грн.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, відповідач при відмові у виплаті допомоги по вагітності та пологах ОСОБА_1 діяв керуючись Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням №1266 від 26.09.2001, у зв'язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Підсумовуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

За приписами статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 94, 160, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова