Справа № 817/650/17
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2017 р.Р і в н еСправа №817/650/17

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Сисун Н.В., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Єлагін Я.В.,

відповідача: представники Братарчук С.В., Братарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Рівненського обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Комунального підприємства "Міжлікарняна аптека"
про стягнення санкції та пені,
В С Т А Н О В И В:

Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - Рівненське ОВ ФСЗІ) звернулося до суду з позовом до Комунального підприємства "Міжлікарняна аптека" (далі - КП "Міжлікарняна аптека") про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в загальній сумі 20281,63грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за порушення вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 №875-XII (далі - Закон №875-XII), Рівненським ОВ ФСЗІ до КП "Міжлікарняна аптека" було застосовано адміністративно-господарську санкцію, та за порушення терміну сплати даної санкції нараховано пеню, які у добровільному порядку відповідачем не сплачені.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та пояснила суду, що У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та пояснила суду, що 07.02.2017 відповідачем до Рівненського ОВ ФСЗІ було подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік (за реєстраційним №56/238/109), в якому не вказана середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність. Так, за даним звітом кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність і мають працювати на робочих місцях - 1 особа, і вона не працевлаштована. В результаті недотримання вимог Закону №875-XII до КП «Міжлікарняна аптека» було застосовано адміністративно-господарську санкцію та за порушення терміну сплати даної санкції нараховано пеню. Вважає, що обов'язок із працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого законом нормативу покладається виключно на суб'єкта господарювання, а служба зайнятості є посередником між роботодавцем та інвалідом, та лише сприяє працевлаштуванню інвалідів, які знаходяться на обліку та зареєстровані як безробітні. Просила позов задовольнити повністю. 07.02.2017 відповідачем до Рівненського ОВ ФСЗІ було подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік (за реєстраційним №56/238/109), в якому не вказана середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до законодавства встановлена інвалідність. Так, за даним звітом кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність і мають працювати на робочих місцях - 1 особа, і вона не працевлаштована. В результаті недотримання вимог Закону №875-XII до КП «Міжлікарняна аптека» було застосовано адміністративно-господарську санкцію та за порушення терміну сплати даної санкції нараховано пеню. Вважає, що обов'язок із працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого законом нормативу покладається виключно на суб'єкта господарювання, а служба зайнятості є посередником між роботодавцем та інвалідом, та лише сприяє працевлаштуванню інвалідів, які знаходяться на обліку та зареєстровані як безробітні. Просила позов задовольнити повністю.

Відповідач, КП "Міжлікарняна аптека", позовні вимоги не визнав повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Представники відповідача у судовому засіданні надали пояснення, які співпадають з позицією, що викладена в письмових запереченнях, а зокрема, пояснили суду, що у 2016 році з метою працевлаштування інвалідів відповідачем було створено робоче місце з відповідними умовами праці та подавалася звітність за формою 3-ПН до Млинівського районного центру зайнятості з наявністю вакансії для інвалідів "Фармацевт", однак останнім не було направлено для працевлаштування жодного інваліда. Крім того, КП "Міжлікарняна аптека" зверталося з відповідними листами до позивача, Млинівської селищної ради Рівненської області, Млинівської районної ради Рівненської області щодо працевлаштування інвалідів, а також було розміщено оголошення в газеті "Гомін" про наявну посаду. Таким чином, відповідачем вжито всіх можливих заходів для виконання нормативу встановленого Законом №875-XII, а тому не вбачає вини у своїх діях щодо працевлаштування інвалідів, та вважає протиправним застосування позивачем адміністративно-господарської санкції. Крім того, протягом січня-грудня 2016 року дана категорія осіб на обліку у центрі зайнятості не перебувала. Поряд з цим зазначили, що пошук підходящої роботи для інваліда покладено саме на державну службу зайнятості, а не на роботодавця. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 07.02.2017 КП «Міжлікарняна аптека» до Рівненського ОВ ФСЗІ було подано звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016 рік (а.с.5).

Із поданого відповідачем звіту форми №10-ПІ вбачається наступне:

- середньооблікова чисельність штатних працівників становить - 12 осіб;

- середньооблікова чисельність штатних працівників підприємства, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність становить - 0 осіб;

- кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону №875-XII - 1 особа;

- фонд оплати праці штатних працівників становить - 485,4 тис.грн.;

- середньорічна заробітна плата штатного працівника - 40450,00грн.

За невиконання нормативу працевлаштування інвалідів, встановленого Законом №875-XII в кількості - 1 особа, Рівненським ОВ ФСЗІ до КП "Міжлікарняна аптека" було застосовано адміністративно-господарська санкція в сумі 20255,00грн., а за порушення КП «Міжлікарняна аптека» терміну сплати адміністративно-господарської санкції Рівненським ОВ ФСЗІ нараховано пеню в сумі 56,63грн. (а.с.7).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.18 Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.18-1 Закону №875-XII, державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Статтею 19 Закону №875-XII встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця (ч.1), а також самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення (ч.2).

Згідно з ч.1 ст.20 Закону №875-XII, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до ч.2 ст.20 Закону №875-XII, порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річної облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Аналіз вищевказаних норм закону дає підстави дійти до висновку, що на підприємства, установи, організації, у тому числі, підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, покладено обов'язок по перше: виділити та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, по друге: надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, по третє: якщо середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, сплатити відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

При цьому обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком підбирати і працевлаштовувати інвалідів на створені робочі місця. Такий обов'язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч.1 ст.18 Закону №875-XII.

За змістом статті 18-1 Закону №875-XII, пошук підходящої роботи для інваліда здійснює державна служба зайнятості. Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та іншими законами України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення (ст.217 Господарського кодексу України).

Разом з тим, статтею 218 Господарського кодексу України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч.1). Учасник господарських відносин відповідає, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення (ч.2).

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Таким чином, адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до учасника господарських відносин за порушення ним правил, встановлених законодавчими актами, при наявності в діях суб'єкту господарювання вини у вчиненні такого порушення та якщо ним не приймались заходи, спрямовані на недопущення господарського правопорушення.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у постанові від 30.11.2016 у справі №К/800/15263/16.

Як вбачається з матеріалів справи (а.а.с.21-22), на виконання вимог законодавства, відповідачем у 2016 році було створено 1 робоче місце для інвалідів та подавалася відповідна звітність форми №3-ПН до Млинівського районного центру зайнятості з інформацією щодо можливості працевлаштування інвалідів за посадою фармацевт.

Разом з тим, відповідачем було надіслано на адресу позивача лист від 05.04.2016 №1, на який отримано відповідь від 08.04.2016 №01-14/511, що на ФСЗІ не покладено функцій щодо працевлаштування та направлення інвалідів для виконання підприємствами, установами, організаціями нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів (а.с.19).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово звертався до Млиніської селищної ради Рівненської області та Млинівської районної ради Рівненської області щодо створення спеціальних робочих місць для інвалідів (а.а.с.23-24), а також розміщував оголошення в газеті "Гомін" (а.с.25).

Однак, місце, призначених для працевлаштування інваліда, залишилося вакантним.

Крім того, згідно з листом Млинівського районного центру зайнятості від 15.05.2017 №03-08/385, протягом січня-грудня 2016 року на обліку не перебували як безробітні особи з інвалідністю за спеціальністю «Фармація», кваліфікація «фармацевт». Направлення на працевлаштування не видавались у зв'язку з відсутністю даної категорії осіб на обліку у центрі зайнятості (а.с.20).

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що КП "Міжлікарняна аптека" вжито всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущення правопорушення у сфері господарювання. У зв'язку з тим, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для їх працевлаштування та відсутність інвалідів у населеному пункті за місцем знаходження суб'єкта господарювання, які бажають працевлаштуватися.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20.06.2011 у справі №21-60а11, від 26.06.2012 у справі №21-105а12, від 02.04.2013 у справі №21-95а13, від 16.04.2013 у справі №21-81а13 та від 09.07.2013 у справі №21-196а13.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги Рівненського ОВ ФСЗІ є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Підстави для застосування ст.94 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Комунального підприємства "Міжлікарняна аптека" про стягнення санкції та пені відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Щербаков В.В.