Справа № 815/2253/17
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2253/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Бойко О.Я.,

за участі:

секретаря судового засідання - Белінського Г.В.,

позивача - ОСОБА_1 паспортом,

представника позивача - ОСОБА_2, за довіреністю

представники відповідачів та третьої особи - не з'явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, Управління внутрішньої безпеки в Одеській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, третьої особи Овідіопольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити до постійного штату з наданням службового посвідчення та спеціального жетону слідчого,-

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Одеській області, Управління внутрішньої безпеки в Одеській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, третьої особи Овідіопольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області в якому позивач з урахуванням уточнення позовних вимог просив суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Управління внутрішньої безпеки в Одеській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, яка виражена у непогодженні проекту наказу ГУНП в Одеській області про призначення ОСОБА_1 до постійного штату ГУНП в Одеській області на посаду слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

2. Зобов'язати Управління внутрішньої безпеки в Одеській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, погодити проект наказу ГУНП в Одеській області про призначення ОСОБА_1 до постійного штату ГУНП в Одеській області на посаду слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

3. Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській області, яка виражена у не призначенні ОСОБА_1 до постійного штату ГУНП в Одеській області на посаду слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області та у невидачі ОСОБА_1 службового посвідчення та спеціального жетону.

4. Зобов'язати посадових осіб Головного управління Національної поліції в Одеській області призначити до постійного штату підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду слідчого Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

5. Зобов'язати посадових осіб Головного управління Національної поліції в Одеській області видати підполковнику поліції ОСОБА_1 службове посвідчення та спеціальний жетон слідчого.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2017 року позивача поновлено на посаді слідчого Овідіопольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Одеській області.

На виконання постанови суду т.в.о. начальника ГУНП в Одеській області було винесено наказ №578 від 23.03.2017 року, яким ОСОБА_1 поновлено на займаній посаді слідчого Овідіопольського відділу поліції ГУНП в Одеській області.

З метою приступити до виконання службових обов'язків позивач з заявою звернувся до ГУНП в Одеській області із рапортом про видачу йому службового посвідчення та спеціального жетону, наявність яких у поліцейського є обов'язковою.

Проте, начальником ГУНП в Одеській області позивачу відмовлено у видачі службового посвідчення та спеціального жетону у зв'язку з тим, що його не призначено до постійного штату ГУНП в Одеській області.

Також позивач звернувся до ГУНП в Одеській області з запитом щодо підстав не призначення його до постійного штату на посаду слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

Начальник ГУНП в Одеській області надав позивачу лист відповідь в якому зазначено, що проект наказу про призначення позивача на посаду слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області не погоджений УВБ в Одеській області ДВБ НПУ, а тому позивач не призначений на свою посаду.

Позивач зазначив, що оскільки він призначений до постійного штату ГУНП в Одеській області, йому не видані службове посвідчення та спеціальний жетон то він не може виконувати свої професійні обов'язки слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

На думку позивача така бездіяльність відповідачів є протиправною, оскільки постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2017 року було допущено негайне виконання в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній посаді. Своєю бездіяльністю відповідачі не виконують рішення суду, яка є обов'язковим для виконання на всій території України.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представники відповідачів та третьої особи у судове засідання не з'явилися про день час та місце розгляду справи повідомленні належним чином та завчасно.

22.05.2017 року від представника відповідача ГУНП в Одеській області через канцелярію суду надійшли заперечення в яких він просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у запереченні (а.с.66-67).

В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначив, що Голова НП України Х. Деконаідзе листом від 12.05.2016 року №5120/01/42-2016 «Про порядок вирішення окремих питань кадрового призначення», вимагала в обов'язковому порядку погоджувати з департаментом внутрішньої безпеки НПУ рішення про призначення на посади.

Управління внутрішньої безпеки в Одеській області ДВБ НПУ призначення на посаду ОСОБА_1 визначено, як не погоджене, зазначене викладено в листі УВБ ДВБ НПУ від 27.03.2017 року вих.№236/42-13/01-2017. Саме у зв'язку із зазначеною обставиною позивача не було призначено до постійного штату.

Також, представник відповідача зазначив, що ГУНП в Одеській області жодним чином не порушило норми чинного законодавства України та не порушено прав та інтересів ОСОБА_1, оскільки ГУНП в Одеській області виконали вимоги рішення суду видало наказ №578о/с від 23.03.2017 року про призначення позивача на займану посаду.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача , дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до задоволення частково. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином. Так, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.02.2017 року Одеським окружним адміністративним судом винесено постанову по адміністративній справі №815/7475/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.7-11).

23.03.2017 року на виконання постанови суду по справі №815/7475/16 т.в.о. начальника ГУНП в Одеській області винесено наказ №578 о/с, яким підполковника поліції ОСОБА_1 поновлено на посаді слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, сплативши грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць (а.с.12).

З метою приступити до виконання службових обов'язків позивач 03.04.2017 року звернувся до відповідача ГУНП в Одеській області із рапортом про видачу йому службового посвідчення та спеціального жетону, наявність яких у поліцейського є обов'язковою (а.с.70).

06.04.2017 року позивач отримав від відповідача лист за №9/2321 про надання інформації в якому зазначено, що підстав для видачі позивачу службового посвідчення та спеціального жетону немає, оскільки до постійного штату ГУНП він не призначений (а.с.13).

Позивач звернувся до ГУНП в Одеській області із відповідним запитом щодо підстав не призначення його до постійного штату на посаду слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

18.04.2017 року позивач отримав лист про надання відповіді за № 9/89зі в якому зазначено, що Управлінням кадрового забезпечення ГУНП в Одеській області відповідно до поданого позивачем рапорту, підготовлений проект наказу щодо призначення його на посаду слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області. Підготовлений проект наказу з урахуванням вимог листа Національної поліції України від 12.05.2016 року №5120/01/42-2016 направлений для погодження до Управління внутрішньої безпеки ДВБ Національної поліції України (а.с.35).

27.03.2017 року Управління внутрішньої безпеки ДВБ Національної поліції України проект наказу стосовно позивача повернутий без узгодження. При цьому, як підставу для непогодження проекту наказу про призначення ОСОБА_1, начальник УВБ в Одеській області ДВБ НП послався на те, що ОСОБА_4 в теперішній час проходить по трьом кримінальним провадженням, а також ще одне кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 направлено до суду з обвинувальним актом. Проте, жодних підстав непогодження проекту наказу про призначення, відносно позивача зазначено не було (а.с.36).

До вказаних правовідносин суд застосовує такі норми права.

Відповідно до статті 43 Конституції України: «Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується».

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує різні можливості у виборі роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки та перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення».

Відповідно до ст. 235 КЗпП України поновлення на роботі, зміна формулювання причин звільнення, оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи.

У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 ст.17 Закону України «Про національну поліцію» передбачено, що поліцейський має службове посвідчення та спеціальний жетон. Зразки та порядок видання службових посвідчень та спеціальних жетонів затверджує Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до п.1 та п.2 розділу ІІ Порядку оформлення, обліку, видачі спеціальних жетонів поліцейським, затвердженого Наказом МВС України №1614 від 23.12.2015 року, спеціальні жетони видаються особам, які призначаються на службу в поліцію на посади молодшого, середнього, вищого складу Національної поліції України (далі - поліцейські). Спеціальні жетони з індивідуальними номерами закріплюються за поліцейськими наказами Національної поліції України, територіальних органів поліції, міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, закладів, установ Національної поліції України одночасно з призначенням на службу на посади молодшого, середнього, вищого складу поліції та зберігаються за ними протягом усього періоду їх служби.

Згідно з вимогами п.10 розділу ІІ Порядку оформлення, обліку, видачі спеціальних жетонів поліцейським, затвердженого Наказом МВС України №1614 від 23.12.2015 року, при поновленні на службі за поліцейським при призначенні на посади молодшого, середнього, вищого складу поліції закріплюються спеціальні жетони з індивідуальними номерами, які зберігалися в їх особових справах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року №887 «Про утворення територіального органу Національної поліції» в структурі Національної поліції України утворено Департамент внутрішньої безпеки.

Відповідно до п.4 розділу ІІІ Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом НПУ №83 від 09.11.2016 року, до функції ДВБ віднесено проведення в межах компетенції перевірок кандидатів на посади номенклатури НПУ, переміщення із структурних підрозділів територіальних органів НПУ у тому числі міжрегіональних до апаратів територіальних органів Національної поліції України, а також переміщення по службі за межі області.

Також суд, зауважує в наказі про поновлення позивача на посаді не зазначено, що позивач поновлений тимчасово на посаді слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

Враховуючи вищевикладене суд робить висновок, що відповідач ГУНП в Одеській області при поновленні позивача на займаній посаді зобов'язаний був видати спеціальний жетон та службове посвідчення. Однак, відповідач всупереч чинного законодавства не виконав покладені на нього обов'язки.

Така бездіяльність відповідача ГУНП в Одеській області є протиправною, оскільки постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2017 року по справі №815/7475/16 було допущене негайне виконання в частині поновлення позивача на роботі на посаді слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області.

При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача на лист голови Національної Поліції України Х.Деканоідзе від 12.05.2016р. №5120/01/42-2016 « Про порядок вирішення окремих питань кадрового призначення», який встановлює обов'язок погоджувати рішення про призначення на посади із департаментом внутрішньої безпеки НПУ, оскільки лист не є нормативним актом, який регулює питання призначення та звільнення зі служби в поліції та суперечить порядку призначення, який встановлений ЗУ «Про національну поліцію» та нормам КЗпП України. Крім того, суд наголошує, що факт про протиправності звільнення позивача з посади та зобов'язання його поновити на вказаній вище посаді, було вирішено судом - постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27.02.2017р. у справі №815/7475/16.

Відповідно до ч.1 ст.255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Також суд вважає недоведеним посилання відповідача на відсутність у штатному розкладі посади слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області , як на підставу не призначення на цю посаду позивача, оскільки на підтвердження цього факту відповідач не надав жодного доказу. На думку суду, відповідач поновлюючи на посаді позивача однак не призначаючи його при цьому на вказану посаду та не видаючи службове посвідчення та жетон, чинить недобросовісно, маніпулюючи поняттями «поновлення» та «призначення». В даному випадку суд наголошує, що поновлення на посаді позивача, як це зазначено в рішенні суду, що набрало законної сили, є підставою для видання наказу про його призначення на відповідну посаду з подальшим виданням службового посвідчення та жетону.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про обґрунтованість вказаного позову в частині визнання протиправною бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській області, яка виражена у не призначенні ОСОБА_1 до постійного штату ГУНП в Одеській області на посаду слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області та у невидачі ОСОБА_1 службового посвідчення та спеціального жетону, а також зобов'язання відповідача ГУНП в Одеській області призначити позивача до постійного штату та видати службове посвідчення та спеціальний жетон слідчого для подальшого виконання ним службових обов'язків.

Щодо решти позовних вимог: про визнання протиправною бездіяльність Управління внутрішньої безпеки в Одеській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, яка виражена у непогодженні проекту наказу ГУНП в Одеській області про призначення ОСОБА_1 до постійного штату ГУНП в Одеській області на посаду слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області; зобов'язання Управління внутрішньої безпеки в Одеській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, погодити проект наказу ГУНП в Одеській області про призначення ОСОБА_1 до постійного штату ГУНП в Одеській області на посаду слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, суд вважає, що вони не належать до задоволення.

Оскільки вище по тексту, суд зробив свій висновок про те, що для призначення позивача на посаду слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області погодження Управління внутрішньої безпеки в Одеській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України не потрібно.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.94 якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору в порядку статті 5 Закону України «Про судовий збір» та відповідно не здійснював судові витрати, питання про їх розподіл судом не вирішується.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Керуючись Конституцією України, ст.ст. 2,9,94, 122, 128,158-163 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ГУНП в Одеській області, яка виражена у непризначенні ОСОБА_1 до постійного штату ГУНП в Одеській області на посаду слідчого Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області та у невидачі ОСОБА_1 службового посвідчення та спеціального жетону.

3. Зобов'язати посадових осіб Головного управління Національної поліції в Одеській області призначити до постійного штату підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду слідчого Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області з подальшою видачею йому службового посвідчення та спеціального жетону слідчого.

4. У решті позовних вимог відмовити.

Порядок і строки оскарження постанови визначаються ст.ст. 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Відповідно до частини першої статті 185, частини першої-другої, четвертої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, сторони які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку дану постанову повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлений 06 червня 2017 року.

Суддя О.Я. Бойко