Справа № 510/2255/16-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 510/2255/16-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Гончарова-Парфьонова О.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними дії та зобовязання здійснити перерахунок,

ВСТАНОВИВ :

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області, якому просить суд:

- визнати причину пропуску строку для звернення до суду за захистом прав поважною та поновити пропущений строк для звернення до суду;

- визнати протиправними дії відповідача щодо неврахування для обчислення розміру пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат;

- зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії державного службовця з дати її призначення: з 30.11.2005 року, і з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат за 24 календарних місяця, із проведенням відповідних перерахунків визначених постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії»;

- стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що у липні 2016 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області із заявою про перерахунок пенсії з включенням до неї таких виплат, як індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат, однак, 08 серпня 2016 року отримала відмову, відповідно до якої матеріальна допомога та інші виплати не є складовими заробітної плати відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу».

Представник відповідача позов не визнав, надавши письмові заперечення, в яких зазначив, що відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» матеріальна допомога не входить до структури заробітної плати, а виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань та винагород носять разовий характер, а тому не можуть бути складовою частиною заробітної плати відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про державну службу».

Крім того, на думку представника відповідача, факт утримання із суми допомоги збору на обовязкове державне пенсійне страхування не є підставою для включення її до складу заробітної плати та врахування при обчисленні розміру пенсії.

Також, представник відповідача зазначив, що днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма документами, тобто з місяця та року звернення, у даному випадку з 04 серпня 2016 року.

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 28 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області щодо неврахування для обчислення розміру пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інші виплати. Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 як державного службовця з дати її призначення: з 30 листопада 2005 року і з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат за двадцять чотири календарних місяця, із проведенням відповідних перерахунків, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірі заробітку для обчислення пенсії». Стягнуто з управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 (двадцять) коп.

Не погодившись з таким судовим рішенням Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області звернулось до суду з апеляційною скаргою на зазначену постанову. Апелянт просить скасувати постанову суду та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року замінено первинного відповідача у справі № 510/2255/16-а на правонаступника, а саме: замінено управління Пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області на Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 з 30 листопада 2005 року отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», розмір якої обчислено у 90 відсотків від суми заробітної плати, оскільки, на час звільнення з посади мала стаж понад 30 років.

04.08.2016 року ОСОБА_2 звернулася до управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області із заявою про перерахунок пенсії з включенням до неї таких виплат, як індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат, однак, 08 серпня 2016 року отримала відмову, відповідно до якої матеріальна допомога та інші виплати не є складовими заробітної плати відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про державну службу».

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо задоволення адміністративного позову.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відмова управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області від 08 серпня 2016 року № 1058/03 є незаконною та такою, що не відповідає діючому законодавству, оскільки призначення пенсії за спеціальними законами, крім виплат, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України № 865 від 31 травня 2000 року, враховуються інші виплати, що передбачені новою формою довідки про складові заробітної плати, яка затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України №15-1 від 14 лютого 2011 року та передбачає зазначення в ній відомостей про інші виплати, так як матеріальна допомога на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, грошових винагород, що має враховуватися при призначені пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та з яких сплачуються страхові внески.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність вказаної відмови відповідача. При цьому, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Згідно з вимогами ч.2 ст.2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (надалі Закон №3723-XII; у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95ВР (далі - Закон №108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону №3723-XII передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Наведене дає підстави вважати, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанцій про необхідність врахування при перерахунку пенсії позивачу сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб та сум індексації заробітної плати, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року у справі № 21-430а11.

Відповідно до вимог ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції звертає увагу на те, що лише пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений. При цьому, поважними можуть визнаватися лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Позивач посилається на ч.2 ст.87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де зазначено, що суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

При цьому, колегія суддів зазначає, що норми статті 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підлягають застосуванню в даному випадку, оскільки стосуються вже нарахованих та не виплачених сум пенсій, а предметом даного позову є питання перерахунку та виплати пенсії з урахуванням інших виплат пенсійним органом.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом 29.12.2016 року, а відтак, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача у межах шестимісячного строку звернення, тобто з 29.06.2016 року. В свою чергу, позовні вимоги за період з 30.11.2005 року по 28.06.2016 року підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Такий обов'язок відсутній, якщо відповідач визнає позов. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою правову позицію не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм процесуального права, колегія суддів на підставі вимог п.1 ч.1 ст. 201 КАС України, вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 185, 197, 198, 201, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області задовольнити частково.

Постанову Ренійського районного суду Одеської області від 28 березня 2017 року - змінити.

Викласти резолютивну частину вищевказаної постанови у наступній редакції: «Позовні вимоги ОСОБА_2 до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними дії та зобовязання здійснити перерахунок задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області щодо неврахування для обчислення розміру пенсії сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інші виплати.

Зобовязати Ізмаїльське обєднане управління Пенсійного фонду України Одеської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 як державного службовця з 29 червня 2016 року і з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат, на які були нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Стягнути з Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 (двадцять) коп.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Ізмаїльського обєднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання протиправними дії та зобовязання здійснити перерахунок за період з 30 листопада 2005 року по 28 червня 2016 року залишити без розгляду.».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: Н.В.Вербицька

Суддя: А.В.Крусян