Справа № 346/3794/16-а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5339/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Мацьків М. С.;

представника позивача ОСОБА_1;

представника третьої особи ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та товариства з додатковою відповідальністю «Коломийське автотранспортне підприємство» на постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з додатковою відповідальністю «Коломийське автотранспортне підприємство» про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2016 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_3 до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з додатковою відповідальністю «Коломийське автотранспортне підприємство» про визнання незаконною відмови Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у призначенні позивачу пенсії; зобовязання Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити позивачу з 07 жовтня 2015 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ч. 1 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) зарахувавши до пільгового стажу період роботи водієм міського пасажирського транспорту (автобуса) з 24 січня 1981 року по 06 жовтня 2015 року (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що відмова органу пенсійного фонду у призначенні пенсії є неправомірною так як позивач постійно працював водієм автобуса в Коломийському автотранспортному підприємстві, а пільгову довідку представити не може, оскільки первинні документи на підприємстві не збереглись.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2017 року позов задоволено. Визнано відмову Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_3 незаконною. Зобов'язано Коломийське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 07 жовтня 2015 року. Зобов'язано Коломийське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 період роботи водієм Коломийського автотранспортного підприємства з 24 січня 1981 року по 06 жовтня 2015 року у трудовий стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Коломийським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариством з додатковою відповідальністю «Коломийське автотранспортне підприємство» подано апеляційні скарги, в яких висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також зазначено, що згідно із записами трудової книжки не можливо встановити, що позивач працював на посаді водія саме міського пасажирського транспорту, натомість міститься запис про роботу водієм автобуса.

Представник третьої особи, у судовому засіданні, вимоги апеляційних скарг підтримав та просить такі задовольнити.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційних скарг заперечила та просить в задоволенні таких відмовити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів не знаходить підстав для їхнього задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. «з» ч.1 ст.13 Закону №1788-ХІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Відповідно до ст. 62 Закону №1788-ХІІ, п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ №637 від 12.08.1993р. (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Законом №1788-ХІІ та Постановою № 637 затверджено, що основним документом, що підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії є трудова книжка. Якщо її немає, або в ній відсутні свідчення, що визначають право на пільгову пенсію, можуть бути витребувані уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 з 24 січня 1981 року працював водієм автобуса в Коломийському автотранспортному підприємстві по даний час (ВАТ Коломийське АТП перейменовано на ПАТ «Коломийське автотранспортне підприємство»), що стверджується відповідними записами у трудовій книжці позивача (а.с.8).

Із матеріалів справи також вбачається, що позивачем по справі, крім трудової книжки, було надано для підтвердження спеціального трудового стажу копію заяви про прийняття на роботу, копію наказу № 18-к від 23 січня 1981 року, копії заяв про переведення з однієї марки автобуса на інший, та його стажування (а.с.11-14).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

30 жовтня 2015 року позивач звернувся до ПАТ «Коломийське автотранспортне підприємство» про видачу документів необхідних для оформлення пільгової пенсії, однак листом № 485 від 27 листопада 2015 року позивачу повідомили, що необхідні документи для підтвердження пільгового стажу як водія міського транспорту на підприємстві, відсутні (а.с.15).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що посилання відповідача на відсутність необхідних документів для підтвердження пільгового стажу як водія міського транспорту для вирішення питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не заслуговує на увагу, оскільки за змістом п.20 Постанови КМ України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості,що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Відповідачем будь-яких заперечень, які б спростовували доводи позивача про те, що він був водієм автобуса міського маршруту, суду не наведено.

Також судом першої інстанції в судовому засіданні були допитані свідки, зокрема свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердив, що дійсно з позивачем працював 17 років у дві зміни напарниками по місту Коломия на міських маршрутах на автобусі марки «Ліаз», а потім на «Ікарусі» і йому, свідкові, відповідачем призначено пенсію за віком на пільгових умовах, так як він подав відповідачеві з АТП довідку, яка підтверджувала пільговий характер праці його як водія автобусного маршруту на підставі первинних документів, тобто маршруту на якому він з позивачем працювали одночасно, свідок ОСОБА_5 пояснив, що працював з 1986 року в колоні № 5 , а позивач працював на міських маршрутах в м.Коломия з напарником свідком ОСОБА_4, свідок ОСОБА_6 надав пояснення, що позивач з 12 травня 1982 року по 10 квітня 2002 року працював в 5 колоні виключно на міських маршрутах.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутність необхідних документів для підтвердження пільгового стажу позивача як водія на міському пасажирському маршруті в м.Коломия, не є підставою вважати, що позивач не працював водієм міського транспорту і позбавлений права на призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Крім того у трудовій книжці позивача зроблено запис про прийняття його на роботу водієм категорії «Д» згідно наказу № 18-к від 23 січня 2981 року, в котрому не визначено певного маршруту по здійсненню пасажирських перевезень позивачем, що не заперечує факту роботи позивача по здійсненню пасажирських перевезень на міському маршруті в м.Коломия.

Крім того особливий характер праці позивача підтверджується копіями наказів про надання відпусток збільшеної тривалості, тобто під час роботи водієм ОСОБА_3 надавалася не тільки основна, а й додаткова відпустка, що підтверджує особливі умови праці позивача (а.с.106-113).

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що відмова Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та товариства з додатковою відповідальністю «Коломийське автотранспортне підприємство» залишити без задоволення, а постанову Коломийського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2017 року в справі № 346/3794/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_7
судді ОСОБА_8
ОСОБА_9

Повний текст судового рішення виготовлено 06 червня 2017 року.