Справа № 607/2772/16-а
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5847/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Судової-Хомюк Н.М., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року про направлення за підсутністю справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, УМВС України в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Управління превентивної діяльності, УМВС України в Тернопільській області Управління Державтонспекції про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

17 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачів - Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, УМВС України в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Управління превентивної діяльності, УМВС України в Тернопільській області Управління Державтонспекції, яким з урахуванням заяви про зміну позовних вимог (т.1 ст.183-186) просив:

- зобов'язати МВС України, УМВС України в Тернопільській області, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області провести перерахунок та доплату грошового забезпечення за виконання службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС в період з 10 червня 1986 року до 30 червня 1986 року, виходячи з посадового окладу в зоні відчуження у розмірі 175 крб. з урахуванням класності у відповідності до положень абзаців 2, 3 пп. 1, пп. 5 п. 1, п. 2 Постанови РМ УРСР № 207-7 від 10 червня 1986 року та відповідних цим положенням наказам МВС СРСР № 0130, № 0149, №0189, № 35с, № 090, №070;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, УМВС України в Тернопільській області, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області Управління превентивної діяльності, УМВС України в Тернопільській області Управління Державтоінспекції видати довідку "Про грошове забезпечення, одержане особою за службу в зоні відчуження в 1986-1990 роках" за період з 10 червня 1986 року до 30 червня 1986 року.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2016 року адміністративну справу № 607/2772/16-а передано на розгляд до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року роз'єднано адміністративний позов у справі № 607/2772/16-а, виділивши в окреме провадження позовні вимоги про зобов'язання МВС України, УМВС України в Тернопільській області, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області провести перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за виконання службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС в період з 10 червня 1986 року до 30 червня 1986 року, виходячи з посадового окладу в зоні відчуження у розмірі 175 крб. з урахуванням класності у відповідності до положень абз.2, абз.3, п.п. 1, п. 5, п. 1, п. 2 Постанови РМ УРСР № 207-7 від 10 червня 1986 року та відповідних цим положенням наказам МВС СРСР № 0130, № 0149, №0189, № 35с, № 090, №070, і направлено даний позов до розгляду в Тернопільський міськрайонний суд як адміністративний суд.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року в частині передачі справи на розгляд по підсудності до Тернопільського міськрайонного суду як адміністративного скасовано та направлено справу до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, УМВС України в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Управління превентивної діяльності, УМВС України в Тернопільській області, Управління Державтоінспекції про зобовязання вчинити дії направлено по підсудності до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (вул. Котляревського, 34, м. Тернопіль) як адміністративного для розгляду по суті.

Ухвала мотивована тим, що спір в частині зобов'язання Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, УМВС України в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Управління превентивної діяльності, УМВС України в Тернопільській області Управління Державтоінспекції видати ОСОБА_1 довідку "Про грошове забезпечення, одержане особою за службу в зоні відчуження в 1986-1990 роках" за період з 10 червня 1986 року до 30 червня 1986 року підвідомчий Тернопільському міськрайонному суду як адміністративному. Підставою для скасування ухвали суду від 11 січня 2017 року про передачу справи по підвідомчості в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області послужило те, що вимоги, заявлені позивачем про видачу довідки та про проведення перерахунку, є взаємоповязаними між собою. Однак, ухвалою суду від 11 січня 2017 року відповідно до ст. 116 КАС України дані вимоги розєднані в окремі справи. Водночас постановою суду від 11 січня 2017 року, яка ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2017 року залишена без змін, в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, УМВС України в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Управління превентивної діяльності, УМВС України в Тернопільській області Управління Державтоінспекції в Тернопільській області про видачу довідки «Про грошове забезпечення одержане особою за службу в зоні відчуження в 1986-1990 роках» за період з 10.06.1986 по 30.06.1986 відмовлено.

Таким чином, суд дійшов висновку, що справа про проведення перерахунку та доплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за виконання службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС в період з 10 червня 1986 року до 30 червня 1986 року, виходячи з посадового окладу в зоні відчуження у розмірі 175 крб. з урахуванням класності у відповідності до положень абзаців 2, 3 пп. 1, пп. 5 п. 1, п. 2 Постанови РМ УРСР № 207-7 від 10 червня 1986 року та відповідних цим положенням наказам МВС СРСР № 0130, № 0149, №0189, № 35с, № 090, №070 є окремою справою, незалежною від справи про видачу довідки, а тому дану справу слід передати по підсудності до Тернопільського міськрайонного суду як адміністративного.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу до Тернопільського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред'явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

При цьому слід враховувати деякі особливості правил підсудності.

Підсудністю справи вважається правовий інститут, що містить сукупність юридичних ознак (властивостей) справи, на основі яких закон визначає суд, що має право та зобов'язаний розглянути таку справу й вирішити її по суті. При цьому підсудність справи визначається за допомогою трьох критеріїв, які позначаються як різновиди підсудності справ, а саме: предметної, територіальної та інстанційної. Питання адміністративної юрисдикції і підсудності адміністративних справ врегульовані главою 1 розділу ІІ КАС України.

Предметна підсудність забезпечує відповідний розподіл адміністративних справ між місцевими загальними судами як адміністративними, окружними адміністративними судами та Вищим адміністративним судом України, як судом першої інстанції.

Статтею 18 КАС України встановлено предметну підсудність адміністративних справ, зокрема, п.4 ч.1 цієї статті визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі з'ясувалося, що справа предметно підсудна іншому суду.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року розєднано адміністративний позов у справі № 607/2772/16-а, виділивши в окреме провадження позовні вимоги про зобов'язання МВС України, УМВС України в Тернопільській області, Головне управління Національної поліції в Тернопільській області провести перерахунок та доплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за виконання службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС в період з 10 червня 1986 року до 30 червня 1986 року, виходячи з посадового окладу в зоні відчуження у розмірі 175 крб. з урахуванням класності у відповідності до положень абзаців 2, 3 пп. 1, пп. 5 п. 1, п. 2 Постанови РМ УРСР № 207-7 від 10 червня 1986 року та відповідних цим положенням наказам МВС СРСР № 0130, № 0149, №0189, № 35с, № 090, №070 і направлено даний позов до розгляду в Тернопільський міськрайонний суд як адміністративний суд.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року в частині передачі справи на розгляд по підсудності до Тернопільського міськрайонного суду як адміністративного - скасовано та направлено справу до Тернопільського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, УМВС України в Тернопільській області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області Управління превентивної діяльності, УМВС України в Тернопільській області, Управління Державтоінспекції про зобовязання провести перерахунок та доплату грошового забезпечення за виконання за виконання службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС в період з 10 червня 1986 року до 30 червня 1986 року, виходячи з посадового окладу в зоні відчуження у розмірі 175 крб. з урахуванням класності у відповідності до положень абзаців 2, 3 пп. 1, пп. 5 п. 1, п. 2 Постанови РМ УРСР № 207-7 від 10 червня 1986 року та відповідних цим положенням наказам МВС СРСР № 0130, № 0149, №0189, № 35с, № 090, №070 - направлено по підсудності до Тернопільського міськрайонного суду, Тернопільської області (вул. Котляревського, 34, м. Тернопіль) як адміністративного для розгляду по суті.

Ухвала суду мотивована тим, що дана справа є окремою справою, яка не залежна від попередньої справи про видачу довідки.

Однак судом не враховано, що частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2017 року, якою скасовано ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року в частині передачі справи по підсудності до Тернопільського міськрайонного суду як адміністративного, встановлено, що позовні вимоги, заявлені ОСОБА_1, є повязаними та від вирішення однієї з вимог залежить рішення щодо іншої.

Зі змісту частини 1 статті 21 КАС України слідує, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов'язані між собою.

Якщо справа щодо пов'язаних вимог територіально підсудна різним місцевим адміністративним судам, то її розглядає один з цих судів за вибором позивача.

Якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Наведені обставини в своїй сукупності під час прийняття процесуального рішення залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Водночас судом апеляційної інстанції також враховано, що адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Європейський Суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не надав належну оцінку обставинам справи, що свідчить про порушення права позивача на захист прав, свобод та інтересів.

Згідно з п.3 ч.1 ст.199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.204 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин не вірно застосував норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року про направлення за підсутністю справи №607/2772/16-а скасувати.

Направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Ухвала складена в повному обсязі 06.06.2017.