Справа № 366/628/17
Суддя: Епель О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Тетервак Н.А. Суддя-доповідач: Епель О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року Справа: № 366/628/17

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кобаля М.І.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про

зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області (далі - відповідач) про зобов'язання відповідача провести позивачу перерахунок його пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням (поновленням) пенсії, а саме: 2013-2015 рр., з моменту звернення, тобто з 08.12.2016 р.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення адміністративного позову, так як, на думку апелянта, судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та прийнято рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в УПФУ в Іванківському районі Київської області.

У 2007 році позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 01.05.2010 р. позивачу було припинено виплату пенсії за вислугу років у зв'язку з призначенням на підставі його заяви іншого виду пенсії - за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії за віком відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати у галузях економіки за 2009 рік.

З 01.09.2016 р. позивачу було припинено виплату пенсії за віком у зв'язку з призначенням на підставі його заяви іншого виду пенсії - за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З 01.01.2017 р. позивачу було припинено виплату пенсії за вислугу років у зв'язку з призначенням 08.12.2016 р. на підставі його заяви іншого виду пенсії - за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії за віком відповідачем застосовано показник середньої заробітної плати за 2007 рік.

24.01.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про застосування при обчисленні його пенсії показника за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2013-2015 рр.

Листом УПФУ в Іванківському районі Київської області № 17/1-Т1 позивача повідомлено про відмову в задоволенні його вимог, у зв'язку з тим, що пенсія за віком раніше вже призначалася, а застосування нового показника середньої заробітної плати можливо лише при призначенні пенсії за віком вперше.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у застосуванні показника середньої заробітної плати за три роки, що передують року звернення, тобто за 2013-2015 рр., звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що показник середньої заробітної плати, який застосовується при обчисленні пенсії особи, є незмінною величиною при перерахунку її пенсії, а тому, оскільки позивач вперше звертався за призначенням пенсії за віком у 2010 році, то такий показник при переведенні його на даний вид пенсії у 2016 році не підлягає зміні.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Європейською соціальною хартією від 03.05.1996 р., ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14.09.2006 (далі - Хартія), Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII), «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Хартії визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років..

У п. 11 Порядку № 22-1 закріплено, що пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 40 Закону № 1058-ІV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

У ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV визначено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Системний аналіз наведених правових норм надає підстави стверджувати, що частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв'язку з втратою годувальника), на інший.

При цьому, пенсія за вислугу років Законом № 1058-ІV не передбачена та не віднесена до видів пенсії, які призначаються згідно цього Закону, а регламентована зовсім іншим нормативно-правовим актом - Законом № 1788-ХІІ.

Аналогічний правовий підхід викладено в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 10 грудня 2015 року № К/800/33192/15 по справі № 514/46/15-а та підтримано в ухвалі Верховного Суду України від 12 квітня 2016 року по справі № 628/2346/15-а.

Разом з тим, слід враховувати, що показник середньої заробітної плати за три роки підлягає застосування в разі звернення особи, яка отримує пенсію за вислугу років, із заявою про призначення їй пенсії за віком вперше.

Аналогічний правовий підхід викладено в постанові Вищого адміністративного суду України від 31 березня 2015 року по справі № 21-612а14.

Виходячи з цього, колегія суддів звертає увагу на те, що вперше пенсія за віком позивачу була призначена у 2010 році, а отже, при здійсненні йому нового призначення даного виду пенсії внаслідок неодноразового переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, показник середньої заробітної плати, застосований при першому призначенні пенсії за віком є незмінним.

Посилання апелянта на постанови Верховного Суду України від 31.03.2015 р. по справі № 21-612а14 та від 22.12.2015 р. по справі № 21-4071а15, в яких ВСУ зазначив, що при переході з однієї пенсії на іншу фактично відбувається нове призначення пенсії, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, оскільки призначення нового пенсії за віком вперше та нове призначення пенсії за віком, яка раніше вже призначалася, має різні правові наслідки, про що зазначено вище, і обставини, у вказаних справах, по яким ВСУ висловлено відповідну правову позицію є відмінними і обставин даної справи.

З огляду на це, згідно з вимогами ч. 1 ст. 244-2 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне відступити від правовою позиції ВСУ, викладеної у постановах від 31.03.2015 р. по справі № 21-612а14 та від 22.12.2015 р. по справі № 21-4071а15.

Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає їх необґрунтованими і безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права та ухвалено рішення, згідно з вимогами ст. 159 КАС України.

Згідно зі ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 159, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Іванківського районного суду Київської області від 25 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст рішення, у відповідності до ч. 3 ст. 160 КАС України, виготовлено 07 червня 2017 року.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Епель О.В.

Судді: Карпушова О.В.

Кобаль М.І.