Справа № 2-а-984/11/1519
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2012-02-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2012 р.Справа № 2-а-984/11/1519

Категорія: 10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Целух А.П.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Бойка А.В.,

суддів: Романішина В.Л.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Баязітової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 19.04.2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про зобовязання здійснити нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни,

В С Т А Н О В И В:

16.02.2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси про зобовязання здійснити нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з липня 2007 року по серпень 2010 року, та по цей час включно в сумі 3766,33 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.04.2011 року адміністративний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду за період з липня 2007 року по 16 серпня 2010 року.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.04.2011 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси в нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком в період з 16.08.2010 року по 16.02.2011 року.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси нарахувати та виплатити ОСОБА_2 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком в період з 16.08.2010 року по 16.02.2011 року.

29.04.2011 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказану постанову суду першої інстанції, в якій просила скасувати зазначену постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову.

В свою чергу 12.05.2011 року Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси також подало апеляційну скаргу на постанову суду першої інстанції, в якій просила скасувати зазначену постанову та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не

підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Управління ПФУ в Малиновському районі м. Одеси підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни, і відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»від 18.11.2004 року має право користуватися пільгами, встановленими вказаним Законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції від 18.11.2004 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Зважаючи на те, що позивачка звернулась до суду за захистом порушених прав 16.02.2011 року, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо залишення адміністративного позову без розгляду за період з липня 2007 року по 16.08.2010 року.

Що стосується позовних вимог у межах шестимісячного строку звернення до суду, слід зазначити наступне:

У 2010 році дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не призупинялась, а положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №530, які суперечать цьому Закону, не можуть бути застосовані, оскільки мають меншу юридичну силу ніж норми Закону.

Отже, нарахування та виплата у 2010 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Однак, що стосується задоволення позовних вимог за 2011 рік, слід зазначити, що пунктом. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет на 2011 рік», доповнених п.4 згідно Закону України №3491-ІV «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»застосовуються у порядку, та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Постановою Кабінету Міністрів України №745 від 06 липня 2011 року встановлено, що «дітям війни»до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,8 грн.

Зважаючи на зазначене, в даному випадку задоволення позовних вимог за період з 01.01.2011 року по 16.02.2011 року є безпідставним.

Твердження апелянта стосовно невизначеності розміру мінімальної пенсії за віком не приймається до уваги колегією суддів апеляційної інстанції, оскільки згідно ч. 2 ст. 5 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року мінімальний розмір пенсії за віком визначається виключно цим Законом. Положення цього Закону не є перешкодою для застосування величини мінімальної пенсії за віком для обчислення інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого в Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», мінімального розміру пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Розмір прожиткового

мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначається щорічно в Законі України «Про Державний бюджет України»на відповідний рік.

Враховуючи все вищезазначене колегія суддів суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що при постановленні ухвали судом першоїі нстанції не було допущено порушень норм процесуального права, томувідповідно до ст. 200 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

В свою чергу при ухваленні постанови, на думку суду апеляційної інстанції, судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим постанова суду від 19.04.2011 року на підставі ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 196, 198, 200, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси задовольнити частково.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 19.04.2011 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 16.08.2010 року по 31.12.2010 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 16.08.2010 року по 31.12.2010 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бойко А.В.

Судді: Романішин В.Л.

ОСОБА_1