Справа № 826/9144/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

31 травня 2017 року 14:50 справа №826/9144/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доДержавної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправним та скасування наказу, визнання незаконними дій
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Деснянському районі), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 18 грудня 2015 року №1441 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки"; 2) визнати незаконними дії відповідача щодо проведення позапланової невиїзної документальної перевірки з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку з доходів фізичних осіб ФОП ОСОБА_1 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 червня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/9144/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 01 вересня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача не прибув, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу ДПІ у Деснянському районі від 18 грудня 2015 року №1441 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки" на підставі підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) з питань отримання доходів у вигляді відступлення майнових прав та сплати податку з доходів фізичних осіб за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року тривалістю 5 робочих днів з 30 грудня 2015 року.

На підставі вказаного наказу проведено перевірку позивача, за результатами якої складено відповідний акт від 15 січня 2016 року №111/26-52-12-01/НОМЕР_1 (далі по тексту - акт перевірки).

Позивач вважає наказ та дії по проведенню документальної перевірки протиправними, оскільки: відсутні правові підстави для прийняття наказу, адже, письмовий запит про надання інформації та її документального підтвердження, адресований ФОП ОСОБА_1, не відповідає вимогам Податкового кодексу України та не містить фактів та обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового, валютного та іншого законодавства або про недостовірність даних податкової звітності, поданої позивачем, а також підписаний в.о. начальника інспекції, а не керівником (заступником керівника); позивачу не було вручено копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, а тому, як стверджує позивач, він був позбавлений можливості бути присутнім в ході проведення перевірки та надавати відповідні пояснення і документи.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову зазначив про відповідність своїх дій та оскаржуваного наказу вимогам Податкового кодексу України.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог звертає увагу на наступне.

Відповідно до статті 62 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу) одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник органу державної податкової служби приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової перевірки.

Так, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у випадку, якщо за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов'язків письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з підпунктом 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка також здійснюється у випадку виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

При цьому пунктом 79.1 статті 79 Податкового кодексу України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм суд приходить до висновку, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення; у свою чергу можливість для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпунктів 78.1.1 та 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виникає за наявності таких умов, зокрема: 1) отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 2) не надання платником пояснень та їх документального підтвердження на запит контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

З наявних у праві доказів вбачається, що відповідач звернувся до ФОП ОСОБА_1 із запитом про надання інформації та її документального підтвердження від 20 жовтня 2015 року №5614/Г/26-52-17-01-54, в якому, посилаючись на підпункт 16.1.5 пункту 16.1 статті 16, підпункт 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, пункт 73.3 статті 73 Податкового кодексу України та пункт 14 постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року №1245 "Про затвердження Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом", у зв'язку із виявленням фактів, що свідчать про порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, відповідач просить надати обґрунтовані пояснення та їх документальне підтвердження (засвідчені належним чином копії первинних документів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують фінансово-господарські операції, їх вид, обсяг і якість, порядок здійснення розрахунків, тощо) стосовно відступлення майнових прав, які задекларовані в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2014 рік. У запиті наведено перелік необхідних документів, які потрібно надати.

Вказаний запит отримано представником позивача 23 жовтня 2015 року, у відповідь на який листом від 23 листопада 2015 року позивач відмовив контролюючому органу у наданні запитуваної інформації та документів, у зв'язку з не відповідністю запиту вимогам Податкового кодексу України та відсутністю фактів та обставин, які б свідчили про порушення позивачем податкового, валютного та іншого законодавства або про недостовірність даних податкової звітності, поданої позивачем.

Водночас, досліджуючи запит відповідача про надання інформації та її документального підтвердження від 20 жовтня 2015 року №5614/Г/26-52-17-01-54 на предмет його відповідності положенням Податкового кодексу України, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями абзаців першого та другого пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.

Згідно абзацу третього пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України визначено, що письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

З доданих до матеріалів справи документів вбачається, що витребування податковим органом запитуваної інформації стосовно відступлення майнових прав, які задекларовані в податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2014 рік, зумовлено отриманням відповідачем листа Головного управління ДФС у місті Києві від 07 жовтня 2015 року №22890/7/26-15-17-01-11, у якому зазначено, що в ході здійснення аналізу поданих декларацій про майновий стан і доходи виявлено інформацію щодо можливого ухилення від сплати податків ОСОБА_1, у зв'язку з чим доручено відповідачу забезпечити проведення перевірки, зокрема, в частині повноти та своєчасної сплати податку позивачем.

Наведене цілком відповідає підставі направлення запиту, викладеній у пункті 1 абзацу третього пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, та спростовує твердження позивача про не зазначення відповідачем підстав надсилання спірного запиту.

Слід також зазначити, що чинним податковим законодавством, зокрема статтею 73 Податкового кодексу України, не встановлено конкретної форми запиту контролюючого органу та ступеня деталізації обставин, які зумовили направлення такого запиту платникові податків. При цьому коло запитуваної інформації у наданому запиті відповідає повноваженням контролюючого органу та змісту розглядуваного контрольного заходу.

Підписання вказаного запиту про надання інформації та її документального підтвердження виконуючим обов'язки начальника ДПІ у Деснянському районі Аксюковим С.М., на переконання суду, не свідчить про його підписання неуповноваженою особою, про що стверджує позивач, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено, жодних обставин, які б ставили під сумнів повноваження цієї особи діяти від імені начальника ДПІ у Деснянському районі на момент підписання запиту.

Відтак, суд вважає, що у позивача не було об'єктивних мотивів для відмови у наданні відповідачеві пояснень та витребуваних документів на їх підтвердження.

Таким чином, з урахуванням відсутності в матеріалах справи доказів надання позивачем відповідачу пояснень та їх документального підтвердження стосовно питань, зазначених у запиті відповідача від 20 жовтня 2015 року №5614/Г/26-52-17-01-54, суд приходить до висновку про законність призначення спірної перевірки та правомірність оскаржуваного наказу, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог у цій частині.

Згідно з пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому пунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України передбачено, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова.

Наявні у справі докази підтверджують, що копія наказу від 18 грудня 2015 року №1441 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки" та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки від 18 грудня 2015 року №141/26-52-12-01 надіслані позивачу 22 грудня 2015 року рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

З наведеного вбачається виконання відповідачем умов пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, що надало йому право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки позивача. У свою чергу обставини невручення позивачу та повернення за закінченням терміну зберігання рекомендованого листа, який надісланий за податковою адресою платника податків, не впливають на право контролюючого органу розпочати проведення документальної невиїзної перевірки, а тому не свідчать про незаконність проведення перевірки.

Враховуючи наведене, а також висновки суду про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного наказу, суд вважає, що дії відповідача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року вчинені на підстав та у межах повноважень, передбачених Податковим кодексом України, що спростовує позовні вимоги у цій частині.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваного наказу про проведення перевірки та вчинення дій по проведенню перевірки на підставі цього наказу з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко