Справа № 808/795/17
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року о 16 год. 12 хв.Справа № 808/795/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Семененко М.О.

за участю секретаря судового засідання Бірюкової І.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

про визнання протиправними дій та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі - відповідач, Олександрівський ВДВС), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії державного виконавця, скасувати постанову ВП №53502503 від 28.02.2017 про відкриття виконавчого провадження та постанову ВП №52612010 від 28.02.2017 про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування позовних вимог посилається на протиправність оскаржуваних рішень, оскільки виконавчий збір, відповідно до вимог чинного законодавства України, може стягуватись виключно у разі примусового виконання рішення. Враховуючи, що відповідачем фактично рішення суду у примусовому порядку не виконувалось, жодних сум примусово стягнуто не було, вважає, що підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

В судовому засіданні позивача та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив. В наданих до суду письмових запереченнях зазначив, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу, на підставі приписів п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», з боржника стягується виконавчий збір. У зв'язку з тим, що виконавчий документ було повернуто ТОВ «Фінанс Транс Груп» за п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий збір з позивача стягнуто не було, відповідачем прийнято обґрунтоване рішення про стягнення з позивача виконавчого збору та виокремлено таку постанову в окреме виконавче провадження. Вказує, що оскільки стягувачем - ТОВ «Фінанс Траст Груп» до заяви про повернення виконавчого документу не надано інформації щодо фактично стягнутої суми, відповідачем прийнято рішення про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 10 відсотків від усієї суми, яка підлягала стягненню.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14.03.2016 по справі №331/6540/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінанс Траст Груп» заборгованість за кредитним договором №025-в/68 під заставу нерухомого майна від 10.09.2008 року станом на 28.08.2015 рік у розмірі 410479,00 грн., з яких: 405871,72 грн. заборгованість за основною сумою кредиту; 4607,28 грн. заборгованість за відсотками, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінанс Транс Груп» судовий збір у сумі 3654,00 грн.

02 червня 2016 року за вищевказаним судовим рішенням Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист.

07 жовтня 2016 року ТОВ «Фінанс Транс Груп» подано до Олександрівського ВДВС заяву про прийняття до виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м.Запоріжжя у справі №331/6540/15-ц.

10 жовтня 2016 року державним виконавцем Олександрівського ВДВС прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №52612010, за виконавчим листом №331/6540/15-ц виданого 02.06.2016 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

У пункті 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2016 державним виконавцем постановлено стягнути з боржника - ОСОБА_1 виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 41413,30 грн.

13 лютого 2017 року позивачем до Олександрівського ВДВС подано заяву про відкладення провадження виконавчих дій, у зв'язку з несвоєчасним отриманням позивачем постанови про відкриття виконавчого провадження.

21 лютого 2017 року до Олександрівського ВДВС надійшла заява ТОВ «Фінанс Транс Груп» про повернення виконавчого документа.

28 лютого 2017 року державним виконавцем Олександрівського ВДВС на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Крім того, 28 лютого 2017 року виконавцем Олександрівського ВДВС прийнято постанову про стягнення виконавчого збору, якою з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 41413,30 грн.

Також, 28 лютого 2017 року державним виконавцем Олександрівського ВДВС прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №53502503 з виконання постанови Олександрівського ВДВС №52612010 виданої 28.02.2017 щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 41413,30 грн.

Позивач, не погодившись з діями державного виконавця щодо прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, постановою про стягнення виконавчого збору №52612010 та постановою про відкриття виконавчого провадження №53502503, яка прийнята на підставі постанови №52612010, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя позивачем виконується в добровільному порядку, а відповідачем не було вжито жодних дій по примусовому виконанню рішення суду, як і не було стягнуто у примусовому порядку суми коштів, зазначені у виконавчому документі, що зумовлює відсутність підстав для стягнення з позивача виконавчого збору.

Представник відповідача в поданих до суду письмових запереченнях вказував на те, що оскільки виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця виник обов'язок щодо стягнення з боржника виконавчого збору, що зумовило прийняття оскаржуваних постанов.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.5 ст.26 Закону №1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону №1404 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 2 статті 27 Закону №1404 визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 37 Закону №1404 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною 1 статті 40 Закону №1404 визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону №1404 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що нормами Закону №1404 передбачено стягнення з боржника виконавчого збору, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону №1404 та у разі якщо виконавчий збір не було стягнуто.

При цьому розмір належного до стягнення виконавчого збору залежить від суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, та становить 10 відсотків такої суми.

Отже, при вирішенні питання щодо стягнення виконавчого збору державний виконавець повинен встановити, яку суму за виконавчим документом фактично стягнуто, повернуто, або визначити вартість майна, переданого стягувачу за виконавчим документом.

З наданої до матеріалів справи копії виконавчого листа Жовтневого районного суду м.Запоріжжя, судом встановлено, що на примусове виконання до Олександрівського ВДВС передано вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 410479,00 грн. та судового збору - 3654,00 грн.

В постанові про відкриття виконавчого провадження №52612010 від 10.10.2016 та постанові про стягнення виконавчого збору від 28.02.2017, державним виконавцем прийнято рішення про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 41413,30 грн., тобто 10 відсотків від загальної суми, що була заявлена до виконання.

21 лютого 2017 року до Олександрівського ВДВС надійшла заява ТОВ «Фінанс Траст Груп» про повернення виконавчого документа.

Як встановлено під час судового розгляду справи, відповідачем під час примусового виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя щодо стягнення на користь ТОВ «Фінанс Траст Груп» заборгованості на загальну суму 414133,00 грн., не було стягнуто з позивача жодних сум в погашення боргу на користь ТОВ «Фінанс Траст Груп», стягнення шляхом передачі майна не відбувалось, доказів протилежного відповідачем до матеріалів справи не надано.

Отже рішення про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 41413,30 грн. не відповідає вимогам статті 27 Закону №1404, оскільки органом ДВС фактично стягнення коштів не здійснювалось, у зв'язку з чим підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

При цьому, суд не приймає посилання відповідача на відсутність інформації стягувача щодо фактично стягнутої суми, оскільки вимога щодо наявності такої інформації не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що 07 жовтня 2016 року між ТОВ «Фінанс Траст Груп» та ОСОБА_1 укладено Договір про врегулювання заборгованості за Договором кредиту №025-в/68 від 10.09.2008, в якому сторони дійшли висновку про можливість врегулювання погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором кредиту шляхом внесення ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок погашення існуючої кредитної заборгованості протягом 01.12.2016 - 31.10.2017. Тобто сторони дійшли висновку про можливість врегулювання питання погашення заборгованості мирним шляхом.

Частиною 1 ст.11 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Щодо позовних вимог про визнання дій державного виконавця протиправними суд зазначає, що оскаржувані позивачем дії мали наслідком прийняття відповідачем рішення, яке є предметом оскарження в даній справі. Отже судове втручання шляхом визнання таких дій протиправними не матиме наслідком захист порушеного права, оскільки належним способом захисту порушеного права позивача в даму випадку є саме визнання протиправними та скасування рішень, прийнятих в результаті вчинення оскаржуваних дій.

Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що при прийнятті постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 28.02.2017 та постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі вказаної постанови, відповідач діяв необґрунтовано та без врахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, що зумовлює висновки суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 158-163, 181, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №52612010 від 28.02.2017 про стягнення виконавчого збору.

Визнати протиправною та скасувати постанову Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №53502503 від 28.02.2017 про відкриття виконавчого провадження.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 коп.) присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.О. Семененко