Справа № 2-а-444/11/1519
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2012-01-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2012 р.Справа № 2-а-444/11/1519

Категорія:10,3,2Головуючий в 1 інстанції: Мазун І.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

доповідача - судді - Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційною скаргою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, управління праці та соціального захисту населення Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про перерахунок та виплату недоотриманих сум на оздоровлення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2010 року ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1, позивач) звернулася до суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, та з урахуванням уточнень та доповнень до адміністративного позову просила визнати дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (надалі ДПСП ОМР, відповідач) неправомірними та зобовязати останнього провести доплату сум щорічної компенсації на оздоровлення за2002-2005 роки, 2007 - 2009 роки відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 січня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Суд визнав дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради по відмові в перерахунку та доплаті недоотриманих сум щорічної компенсації на оздоровлення в 2009 році, виходячи із розміру 5-ти мінімальних заробітних плат, встановлених на день виплати - протиправними. Також, суд зобовязав відповідача провести нарахування та виплату ОСОБА_1 недоплачених сум щорічної компенсації на оздоровлення за 2009 рік, виходячи з розміру 5-ти мінімальних заробітних плат на час їх виплат за відповідний період з урахуванням проведених виплат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, відповідач в особі ДПСП ОМР подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб у судове засідання, та за відсутності клопотань від усіх осіб, про розгляд справи за їх участю.

Зясувавши обставини справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню на наступних підставах.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено і знайшло своє підтвердження у суді апеляційної інстанції, що позивачка віднесена до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.11), безстроково визнана інвалідом 2 групи (а.с.12) і відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Суд апеляційної інстанції вважає, що Малиновським районним судом м. Одеси було вірно встановлено обставини справи, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Так, відповідно до ст. 99 КАС України (в редакції 2005 року, яка діяла на момент звернення позивача до суду) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Отже, виходячи з наведених норм законодавства, суд першої інстанції зробив вірний висновок щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за 2002 2005 роки, 2007 2009 роки, у звязку із пропуском строку та вірно визнав причини цього пропуску не поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Нормами ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»інвалідам Чорнобильської катастрофи передбачена щорічна допомога на оздоровлення: інвалідам першої і другої груп пять мінімальних заробітних плат, інвалідам третьої групи чотири мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

За таких обставин правильним і таким, що відповідає закону, є висновок суду першої інстанції, що позивач має право на призначення їй щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, окрім того, це право гарантується ст. 46 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При винесені рішення, суд першої інстанції правомірно керувався нормами Конституції України про недопустимість звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесені змін до чинних законів (ч.3 ст. 22 Конституції України), не застосовуючи положення Законів України «Про державний бюджет України», в звязку з тим , що вони суперечать нормам Конституції України.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи порушень матеріального та процесуального права не допустив, а тому, відповідно до ст. 200 КАС України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись: ст. ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради залишити без задоволення.

Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 18 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, управління праці та соціального захисту населення Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про перерахунок та виплату недоотриманих сум на оздоровлення залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня отримання її сторонами.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова