Справа № 504/659/17
Суддя: Литвинюк А. В.
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/659/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2017смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Литвинюк А.В.,

секретаря судового засідання Данько Т.В.,

за участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №172078 від 16.02.2017 року, закриття провадження у справі,

встановив:

28.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР №172078 від 16.02.2017 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1, 16.02.2017 року о 15 год. 30 хв., позивач рухався по Новомиколаївській дорозі у напрямку від вулиці 23-й км Старокиївської дороги м. Одеси до вул. Паустовського м. Одеси. В районі вул. 21-й км Старокиївської дороги м. Одеси змушений був зупинитись на вимогу співробітника поліції ОСОБА_2, яка причиною зупинки назвала порушення правил дорожнього руху, а саме рух у денну пору доби поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар. Після чого було винесено оскаржувану постанову, яку позивач вважає незаконною, оскільки викладені в ній обставини є неправдивими, постанову було складено з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та невірно кваліфіковано, у зв'язку із чим звернувся до суду.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання зявився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.38), надав до суду заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що позивача було зупинено за вчинення ним адміністративного правопорушення поза межами населеного пункту м. Одеса, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, факт порушення ПДР підтверджується відеозаписом (а.с.25), при притягненні особи до адміністративної відповідальності за вчинення порушень в сфері забезпечення дорожнього руху протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення. На підставі зазначеного, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача, оглянувши диск з відеозаписом, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.02.2017 року інспектором патрульної поліції 4-ї роти 4-го батальйону Управління патрульної поліції у м. Одеса ОСОБА_2 було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн (а.с.47).

Як зазначено в оскаржуваній постанові, позивач 16.02.2017 року о 15 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1, рухався в Одеської області по Старокиївському шосе, 21 км, 1 в денну пору доби поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів, чим порушив п.п.9.8 Правил дорожнього руху України.

Вказана постанова від 16.02.2017 року підписана тільки інспектором патрульної поліції ОСОБА_2, підпис позивача відсутній, міститься помітка, що ОСОБА_1 від підпису відмовився.

Як встановлено ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пп. «а» п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

П. 9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

Тобто, в даному випадку в разі відсутності в конструкції транспортного засобу денних ходових вогнів до них прирівнюється ближнє світло фар.

П. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 встановлено, що денні ходові вогні це зовнішні світлові прилади білого кольору, передбачені конструкцією транспортного засобу, установлені спереду транспортного засобу і призначені для покращення видимості транспортного засобу під час його руху у світлий час доби.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, особи, які порушують ці правила несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відтак відповідальність за порушення п. 9.8 Правил дорожнього руху передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, про що і було зазначено в оскаржуваній постанові.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.1,2 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху та/або якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

Відповідно до ст.32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Згідно ч.1 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч.1,2,3 ст.122 та ст.126 КУпАП.

Ч.2 названої статті Кодексу визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

У випадках, передбачених ч.ч.1,2 цієї статті (ст.258 КУпАП), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.ст.80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч.ч.1,2,3,5,6 ст.121, ст.ст.121-1,121-2, ч.ч.1,2,3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.124-1, ст.ст.125,126, ч.ч.1,2,3 ст.127, ст.ст.128,129, ст.132-1, ч.ч.6,11 ст.133-1, ч.ч.1,2,3 ст.140 КУпАП.

Постанова виноситься та місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року визначено, що «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч.2,4 ст.258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.»

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення.

В Рішенні Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року зазначено, що застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст.258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол (навіть у разі заперечення порушника проти його вчинення) та, відповідно, можливість розглядати справи і накладати стягнення на місці вчинення правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Отже, в даному випадку закон дозволяє застосовувати процедуру скороченого провадження, тому, відповідно, дозволяється фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП та п.10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.ч.1,2 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребує названі документи та матеріали (ч.4 ст.71 КАС України).

Як вбачається зі змісту заперечень, а саме абзацу 4, (а.с.19), екіпаж «Благо-0451» в складі інспекторів роти №4 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3, 16.02.2017 року близько 15 год. 30 хв. під час патрулювання Суворовського району м. Одеси виявили, що водій ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом «Volkswagen», державний номер НОМЕР_1, рухався в денну пору доби поза межами населеного пункту без ввімкненого ближнього світла фар або денних ходових вогнів, чим порушив вимоги п.9.8 ПДР.

Крім того, ОСОБА_1 також посилався на те, що територія, де він був зупинений працівниками патрульної поліції не відноситься до населеного пункту м. Одеси.

На підтвердження зазначеного, ним було надано Постанову Верховної Ради України №3064-ІІІ від 07.02.2002 року «Про зміну меж міста Одеси Одеської області», Рішення Одеської міської ради №197-ХХІV від 26.07.2002 року «Про адміністративно- територіальний поділ міста ОСОБА_2», Рішення Комінтернівської районної ради Одеської області сесії ХХІІІ скликання №221 від 02.08.2001 року «Про погодження межі м. Одеси по суміжності з Комінтернівським районом» та додаток до нього з описом межі м. Одеси по суміжності з Комінтернівським районом, а також відомості з документації із землеустрою щодо розташування меж м. Одеса Одеської області та Лиманського району Одеської області вздовж Новомиколаївської дороги у напрямку від 23-й км Старокиївської дороги м. Одеси до вул. Паустовського м. Одеси.

Як вбачається із відеозапису, наданого управлінням патрульної поліції на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 було зупинено майже навпроти торгівельного центру «Нова лінія», офіційна адреса якого: 65111, м. Одеса, Новомиколаївська дорога, 3 км. (дорога на Миколаїв, біля Центроліту).

Зазначаючи в інтернет-ресурсі адресу: м. Одеса, Старокиївське шоссе, 21 км, 1 та м. Одеса, Старокиївське шоссе, 21 км, 1а надаються відомості, що це адреса торгівельного центру «Нова лінія».

Відповідно до наказу МВС № 1395 від 07.11.2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», при визначенні місця вчинення адміністративного правопорушення, поліцейські мають враховувати сталі орієнтири.

Згідно п.3 розділу І зазначеного наказу, сталий орієнтир стаціонарно встановлений обєкт (кут будівлі або павільйону зупинки маршрутних транспортних засобів, дорожній знак 5.60 «Кілометровий знак», опора електропередач, обєкт дорожнього сервісу, порядковий елемент інженерної конструкції дороги тощо), який має свою назву, порядковий номер, іншу видиму відмінність серед подібних обєктів та розташований уздовж вулиці або смуги відведення дороги. Сталим орієнтиром не є дерева, кущі, транспортні засоби, які стоять, тимчасові споруди, або конструкції, пересувні торговельні споруди, огорожі будівельних майданчиків або місць проведення дорожніх робіт, інші обєкти, розташування яких на місцевості в подальшому неможливо обєктивно визначити чи геометрія, розміри або місце розташування яких можуть з часом змінюватися.

Судом не приймаються до уваги посилання в наданих запереченнях на те, що працівники патрульної поліції під час здійснення зупинки правопорушника керувалися дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48, які позначають населений пункт, а саме: забудовану територію, вїзд та виїзд з неї (а.с.20).

Зазначені обставини спростовуються матеріалами справи, оскільки всі житлові конструкції, які знаходяться за межами даного дорожнього знаку вздовж Старокиївського шоссе та біля місця зупинки транспортного засобу позивача рахуються за населеним пунктом м. Одеса.

Крім того, в запереченнях зазначено, що Старокиївська дорога розміщується як на території м. Одеси, так і Одеської області, проте доказів на підтвердження того, що Старокиївська дорога, 21 км, 1 знаходиться поза межами населеного пункту м. Одеса та відноситься саме до Одеської області відповідачем не надано.

Таким чином, судом встановлено, що працівниками патрульної поліції не вірно було встановлено фактичні обставини справи, що призвело до порушення під час складання постанови, тому оспорювана постанова є такою, що підлягає скасуванню, так як є незаконною та протиправною.

Також позивачем ОСОБА_1 заявлена вимога щодо закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутності події адміністративного правопорушення.

Суд наголошує, що КАС України не передбачено судового порядку розгляду питання щодо закриття провадження по адміністративній справі, у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки дані питання відносяться до компетенції органів Національної поліції, в провадженні яких знаходяться справи про адміністративні правопорушення, тому вказана вимога не ґрунтується на вимогах законодавства, а тому задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині закриття провадження задоволенню не підлягають.

Згідно з ст.1 Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод, Україна повністю визнає на своїй території ст 46 Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцією Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумаченням і застосування Конвенції. Отже, текст Конвенції з Протоколами до неї, а також її тлумачення та застосування, висловлені в рішеннях Європейського суд з прав людини, є частиною національного законодавства і є обов'язковими при правозастосуванні органами правосуддя.

Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, мають право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинено особами, що діяли як офіційні особи.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 99, 162,163,171-2 КАС України, суд

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР №172078 від 16.02.2017 року, закриття провадження у справі задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №172078 від 16.02.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень - скасувати.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги з дня проголошення постанови, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови, протягом 10 днів з дня отримання її копії в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: А.В. Литвинюк