Справа № 712/12895/16-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 травня 2017 року м. Київ К/800/17908/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу Управління патрульної поліції в міста Черкаси Департаменту патрульної поліції на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 7 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції Полтавець Ярослава Миколайовича, третя особа - Управління патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними дій та скасування постанови, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії відповідача незаконними та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР №091865 від 1 листопада 2016 року, якою позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за порушення пункту 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху, а саме - проїзду на заборонений червоний сигнал світлофора.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 7 лютого 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року, позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №091865 від 1 листопада 2016 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Судами встановлено, що 1 листопада 2016 року до чергової частини управління патрульної поліції надійшла інформація про те, що водій автомобіля НОМЕР_1 здійснив грубі порушення Правил дорожнього руху, а саме - проїхав на заборонений сигнал світлофора, про що повідомив учасник дорожнього руху, який рухався безпосередньо за даним транспортним засобом, був свідком зазначених подій, зафіксував їх на відео реєстратор та надав свій номер телефону для зв'язку.

Також судами встановлено, що при опитуванні свідок пояснив, що позивач під час руху три рази здійснив проїзд перехресть на заборонений сигнал світлофора, і що останнє порушення було зафіксовано ним на відео реєстратор, який був наданий для перегляду відповідачу.

Після встановлених даних обставин події, відповідач звернувся до позивача, який на той момент перебував у автомобілі, проінформував його про встановлений факт скоєння ним правопорушення та звернувся до позивача про надання посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб, проте позивач надав лише паспорт та зазначив, що на даний момент транспортним засобом не керує, жодного правопорушення не вчиняв, а при можливому допущені вчинення правопорушення не був зупинений працівниками поліції, а відтак, і не може бути притягнутий до відповідальності за відсутності у них доказів.

У зв'язку із цим, відповідачем на підставі частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення складено постанову про адміністративне правопорушення серії АР №091865 від 1 листопада 2016 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за порушення ним пункту 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху, а саме - проїзду на заборонений червоний сигнал світлофора.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення встановлено іншим учасником дорожнього руху, який безпосередньо рухався за його транспортним засобом, та зафіксував правопорушення на свій відео реєстратор, проте наданий відео реєстратор свідка не є належним доказом в розумінні статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки матеріали справи не містять доказів проходження ним сертифікації відповідно до чинного законодавства, а тому прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення є протиправним.

У касаційній скарзі Управління патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І хоча відповідач погоджується з тим, що наданий свідком відеозапис не відноситься до автоматичної фіксації адміністративного правопорушення, що передбачений законодавством як спосіб автоматичної фіксації правопорушень на технічний прилад, який може використовуватись при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху і який повинен проходити відповідну повірку, однак вказує, що інформація з відеозапису враховувалась відповідачем при винесенні рішення не відокремлено, а у сукупності з поясненнями позивача, показами свідка тощо.

Проте із викладеними у касаційній скарзі доводами відповідача погодитись не можна з огляду на те, що у частинах 1 та 2 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у цьому Кодексі неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем порушено порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правильним, оскільки протокол безпосередньо на місці скоєння адміністративного правопорушення відповідачем не складався, хоча постанова винесена відповідачем у авто гаражному кооперативі, де позивач зберігає автомобіль, при цьому будь-якими засобами фіксації (фото, відео) з боку інспектора патрульної поліції вчинено, а позивач заперечував факт вчинення ним правопорушення.

Посилання відповідача на те, що протокол про адміністративне правопорушення не складався, оскільки вказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі та його розгляд віднесений до компетенції Національної поліції є безпідставними та необгрунтованими, оскільки правопорушення, яке вказане в постанові відповідача, зафіксовано не працівником поліції за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних пристроїв, що мають функції фото та відео зйомки, а свідком на власний відео реєстратор, що не може бути належним доказом у даній справі.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління патрульної поліції в міста Черкаси Департаменту патрульної поліції на постанову Соснівського районного суду міста Черкаси від 7 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону управління патрульної поліції Полтавець Ярослава Миколайовича, третя особа - Управління патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції про визнання незаконними дій та скасування постанови, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець