Справа № 372/3393/16-а
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 372/3393/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Кравченко М.В. Суддя-доповідач: Федотов І.В.
У Х В А Л А
30 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді Федотова І.В.,
суддів: Губської Л.В. та Оксененка О.М.,
за участю секретаря Полякової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Обухівського районного суду Київської області від 06 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач) та просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 по отриманню одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії;
- зобов`язати відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку зі встановленням інвалідності IІ групи, що настала внаслідок поранення пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи проходження служби у військові резерві та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі двохсоткратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності - 13 червня 2016 року.
Постановою Обухівського районного суду Київської області від 06 березня 2017 року адміністративний позов було задоволено частково.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв`язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п.1 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, позивач проходив військову службу у 1983-1985 роках, в період з 07 липня 1983 року по 01 серпня 1985 року приймав участь в бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, що підтверджується довідкою Обухівського районного військового комісаріату Київської області, військовим квитком і посвідченням учасника бойових дій.
01 серпня 1985 року позивача було звільнено в запас з дійсної військової служби.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1994 року №63 Афганістан входить в перелік держав, де в період з квітня 1978 р. - грудень 1989 р. велись бойові дії на їх території.
В період проходження військової служби позивачем було отримано поранення, яке згідно висновку судово - медичного експерта за давністю утворення відповідає періоду участі в бойових діях в Афганістані, що підтверджується висновком.
Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військо-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, поранення, поранення позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується протоколом засідання.
Відповідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією позивачу довічно з 10.06.2016 року встановлена II група інвалідності, причиною якої є травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується випискою з акта, висновком судово-медичного експерта.
28.06.2016 року позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату одноразової грошової допомоги, що підтверджується заявою.
25.07.2016 року Київський обласний військовий комісаріат вказану заяву з необхідними документами направив у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, для нарахування і виплати позивачу одноразової грошової допомоги, при цьому відповідно до висновків ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач дійсно має право на отримання вказаної одноразової грошової допомоги, що підтверджується листом.
12 серпня 2016 року на засіданні комісії Департаменту фінансів Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби було прийнято рішення, яке відображене в пункті 80 Протоколу від 12 серпня 2016 року № 58 і яким було повернуто на доопрацювання обласному військовому комісаріату документи щодо призначення позивачеві одноразової грошової допомоги з мотивів неподання документа про обставини поранення, що підтверджується витягом із протоколу.
Копія вказаного витягу із протоколу була направлена відповідачем позивачеві 11.10.2016 року, що підтверджується листом.
Позивач вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні такої допомоги, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з чим погоджується і колегія суддів.
Відповідно до пп. 4 п. 2 ст. 16, п.п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.
Згідно з пунктом 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок), одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІ групи.
Відповідно до пункту 2 Порядку особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року №499, Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 року №284, і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 року №1331; допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, оскільки інвалідність IІ групи позивачу встановлено після звільнення з військової служби та набранням чинності Законом України від 04 липня 2012 року №5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» та постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, що визначають розмір та порядок виплати одноразової грошової допомоги, інвалідність настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання одноразової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.
Аналогічна правова позиція також наведена у постановах Верховного Суду України від 10 червня 2014 року у справі № 21-446а14, від 21 квітня 2015 року у справі № 21-183а13.
Посилання апелянта на відсутність документів, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку на підтвердження обставин поранення позивачем подано висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 17.03.2016 № 8, в якому встановлено, що у ОСОБА_1 , мають місце сліди від загоєння рани у вигляді застарілих рубців у вигляді застарілих рубців на лівому верхньому повіці, на підборідді, на правій щоці в області тіла нижньої щелепи та біля лівого кута рота, на правій гомілці, на зовнішній та внутрішній поверхні правого передпліччя, контрактури в області дистального суглобу 3-го пальця правої кисті. За давністю утворення дані ушкодження можуть відповідати періоду бойових дій в Афганістані 1983-1985рр.(а.с.13).
Поряд з цим, слід звернути увагу на те, що відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування про причину та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного вчинення собі тілесних ушкоджень, не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами.
Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 22.01.2015 року у справі №1626/12/1370.
Крім того, судова колегія вважає також необґрунтованими твердження апелянта, що вказана категорія справи не підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду, оскільки одноразова грошова допомога військовослужбовців є однією з форм соціального захисту військовослужбовців, а тому на спірні правовідносини поширюються положення п.4 ч.1 ст. 18 КАС України.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.
Отже, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування постанови не вбачається.
Керуючись ст.ст.41, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а постанову Обухівського районного суду Київської області від 06 березня 2017 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Федотов І.В.
Судді: Губська Л.В.

Оксененко О.М.