Справа № 826/19072/15
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Желтобрюх І.Л. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. (далі - Уповноважена особа) щодо не включення ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Залізничним РУ ГУ МВС України в Криму 13 квітня 2000 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Уповноважену особу включити до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, додаткову інформацію про ОСОБА_2 щодо виплати відшкодування у сумі 195000 грн. 00 коп. за договором банківського рахунку № 22290-34 в національній валюті, укладеним 16 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_2;

- зобов'язати Уповноважену особу надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про виплату ОСОБА_2 за договором банківського рахунку № 22290-34 в національній валюті, укладеним 16 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_2, відшкодування у сумі 195000 грн. 00 коп. за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року вказаний адміністративний позов було задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Уповноважена особа подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вказує на те, що транзакція по зарахуванню коштів на розрахунковий рахунок, визначений договором № 22290-34 від 16 березня 2015 року, є нікчемною.

До суду надійшло клопотання про заміну сторони у справі у зв'язку із зміною Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. на Білу І.В. За результатами вирішення вказаного клопотання колегія суддів прийняла рішення про заміну відповідача у справі - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь».

Під час судового засідання представник Уповноваженої особи підтримала апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти апеляційної скарги та просила суд відмовити у її задоволенні посилаючись на те, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, а підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та Уповноваженої особи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року - без змін виходячи із наступного.

Згідно з ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що між ПАТ «Банк «Київська Русь» та позивачем був укладений договір банківського рахунка, а тому вона набула статусу вкладника та має право на відшкодування гарантованої суми депозиту згідно Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Суд встановив, що 16 березня 2015 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Київська Русь» був укладений договір банківського рахунка в національній валюті № 22290-34 (далі - договір № 22290-34 від 16 березня 2015 року). Згідно умов вказаного договору банк зобов'язаний відкрити позивачу поточний рахунок та здійснювати його розрахунково-касове обслуговування.

На банківський рахунок позивача 16 березня 2015 року надійшли кошти у розмірі 195000 грн. 00 коп. Вказана обставина підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_3 за 16 березня 2015 року та не заперечується відповідачами.

Постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 ПАТ «Банк «Київська Русь» був віднесений до категорії неплатоспроможних. У зв'язку з цим Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийняте рішення № 61 від 19 березня 2015 року про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь». Уповноваженою особою був призначений Волков О.Ю.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь» запроваджено строком на 3 місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно.

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут та надалі вказаний Законом зазначається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч. 1 ст. 27 вказаного Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

ОСОБА_2 не була включена до переліку вкладників ПАТ «Банк «Київська Русь», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Натомість позивачу листом від 25 вересня 2015 року № 8666/16 було направлене повідомлення про те, що правочин щодо перерахування частини одержаних внаслідок дострокового розірвання договорів банківського вкладу грошових коштів у загальній сумі 195000 грн. 00 коп. з поточного рахунку Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України № НОМЕР_3 у ПАТ «Банк «Київська Русь» на особовий рахунок № НОМЕР_4 у ПАТ «Банк «Київська Русь», відкритий на ім'я ОСОБА_2 згідно договору банківського рахунку № 22290-34 від 16 березня 2015 року є нікчемним відповідно до вимог п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 228 ЦК України.

Згідно з п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочин є нікчемним, якщо:

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

У відповідності до ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Згідно ч. 2 ст. 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

У повідомленні від 25 вересня 2015 року № 8666/16 зазначено, що підставою для визнання правочину з перерахування коштів нікчемним стало те, що під час перевірки виявлені факти, які свідчать про те, що за договором банківського рахунку № 22290-34 від 16 березня 2015 року банк взяв на себе зобов'язання, виконати які він очевидно не був спроможний; укладення договору банківського рахунку та проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів на рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_2 з подальшою сплатою процентів за користування такими коштами збільшувало розмір зобов'язань Банку, погіршувало його фінансове становище і сприяло приведенню ПАТ «Банк «Київська Русь» до неплатоспроможності, що з урахуванням вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є підставою для визначення нікчемності правочинів.

Також Уповноважена особа зазначила, що перерахування коштів здійснювалось у безготівковій формі з іншого рахунку, тобто кошти надійшли внаслідок «дроблення» рахунку іншого клієнта (юридичної особи, яка не є вкладником у розумінні положень ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Відтак зазначені обставини свідчать, що Асоціація міжнародних автомобільних перевізників України мала на меті отримання коштів не від ПАТ «Банк «Київська Русь» і не за рахунок банку, а від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто державних коштів (відповідний правочин був спрямований на незаконне заволодіння такими коштами). Перерахування відповідних коштів Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників на особовий рахунок ОСОБА_2 (яка є співробітником Асоціації) за договором поворотної фінансової допомоги, тобто на поворотній основі, укладення між банком та ОСОБА_2 договору банківського рахунку № 22290-34 від 16 березня 2015 року надавало можливість Асоціації міжнародних автомобільних перевізників як власнику вкладу, розмір якого перевищує суму 200000 грн. 00 коп. та повернення якого не гарантується Фондом, отримати цю суму повністю, без будь-яких обмежень, що є наданням переваг цьому вкладнику перед іншими кредиторами. Перерахування відповідних коштів Асоціацією міжнародних автомобільних перевізників на особовий рахунок ОСОБА_2 за відсутності достатнього розміру грошових коштів на кореспондентському рахунку банку задля задоволення всіх платіжних доручень, виставлених відповідною датою та за умови невиконання інших платіжних доручень (з 78505186 грн. 59 коп. одержаних 16 березня 2015 року платіжних доручень банком тієї дати були виконані платіжні доручення на суму 31493203 грн. 99 коп., тобто 40,11 % платіжних доручень) є наданням Асоціації міжнародних автомобільних перевізників, як клієнту банку, переваг (пільг) прямо не встановлених для нього законодавством та внутрішніми документами банку.

Під час розгляду та вирішення даної справи колегія суддів звертає увагу на те, що у повідомленні від 25 вересня 2015 року № 8666/16 зазначено про визнання нікчемними договору банківського рахунку № 22290-34 від 16 березня 2015 року та правочину щодо перерахування коштів у розмірі 195000 грн. 00 коп.

Як раніше зазначалося, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Таким чином, передумовою для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами є наявність чинного договору банківського рахунка. Не включивши ОСОБА_2 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, Уповноважена особа фактично застосувала наслідки нікчемності правочину.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що Уповноважена особа, встановивши обставини, передбачені ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», має право не включити фізичну особу до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами посилаючись на нікчемність договору банківського вкладу. Натомість, вкладник, договір із яким Уповноважена особа вважає нікчемним, може захистити свої права, які випливають із договору банківського вкладу, шляхом пред'явлення позову про визнання протиправними дій Уповноваженої особи, вчинених у зв'язку з визнанням відповідного договору нікчемним.

У такому випадку висновок про визнання судом нікчемності правочину є правовою оцінкою, яка має бути викладена у мотивувальній частині судового рішення.

Такий же підхід до вирішення адміністративних спорів, пов'язаних із застосуванням наслідків нікчемності правочину, викладений у постанові Верховного Суду України від 19 серпня 2008 року (реєстраційний номер у Єдиному державному реєстрі судових рішень 2182152).

Таким чином, під час розгляду та вирішення даної справи суду необхідно перевірити обґрунтованість висновку Уповноваженої особи про нікчемність правочину договору № 22290-34 від 16 березня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Київська Русь».

Посилаючись на п.п. 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на підставу недійсності правочину, Уповноважена особа не довела, що за договором № 22290-34 від 16 березня 2015 року банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Зобов'язання ПАТ «Банк «Київська Русь» за договором № 22290-34 від 16 березня 2015 року були визначені у розділі 2.3 договору. Обов'язки банку полягають у наданні клієнту комплексу послуг з розрахунково-касового обслуговування, здійсненні розрахункових операцій, зарахування грошових коштів на рахунок клієнта, нарахуванні процентів за користування коштами клієнта та інше.

Наведені зобов'язання за своїм змістом не є такими, що призводять до визнання банку неплатоспроможним.

Крім того, відповідний договір банківського рахунка був укладений 16 березня 2015 року, а ПАТ «Банк «Київська Русь» віднесений до категорії неплатоспроможних - 19 березня 2015 року.

Колегія суддів враховує, що Уповноважена особа посилається неможливість виконання ПАТ «Банк «Київська Русь» своїх зобов'язань перед ОСОБА_2, в той час як у п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено про неможливість виконання банком грошових зобов'язань перед іншими кредиторами.

Також необґрунтованими є посилання на те, що умови договору № 22290-34 від 16 березня 2015 року порушують публічний порядок та передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Оцінивши доводи Уповноваженої особи, наведені у повідомленні № 22290-34 від 16 березня 2015 року, за правилами ст. 86 КАС України, колегія суддів дійшла до висновку про те, що вони самі по собі не вказують на нікчемність договору № 22290-34 від 16 березня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що кошти у сумі 195000 грн. 00 коп. були внесені на банківський рахунок, відкритий на ім'я позивача 16 березня 2015 року з поточного рахунку Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України з призначенням платежу «надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 14-15/КР від 12 березня 2015 року». Вказана обставина підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_3 за 16 березня 2015 року та не заперечується відповідачами.

Відповідно до пояснень позивача та Уповноваженої особи, ОСОБА_2 є працівником Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України.

На загальних зборах трудового колективу Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України 06 листопада 2008 року був прийнятий колективний договір. Згідно з п. 4.6 колективного договору за наявності фінансових можливостей за рахунок коштів Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України працівникам надається безвідсоткова поворотна позика згідно з Положенням «Про порядок надання позики працівникам Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України», що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Положення про порядок надання позик (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) працівникам Секретаріату Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України (далі - Положення) безвідсоткова поворотна фінансова допомога надається на безвідсотковій основі і має цільовий характер, обумовлений договором.

Згідно з п. 1.3 Положення безвідсоткова поворотна фінансова допомога надається для вирішення власних потреб, а саме - на покращення житлових умов, навчання дітей, придбання побутових предметів, придбання житла тощо.

Також до матеріалів справи приєднаний договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 14-15/КР від 12 березня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України. За вказаним договором роботодавець надав позивачу фінансову допомогу у розмірі 195000 грн. 00 коп. для власних потреб.

Відповідно до п. 3.2. договору № 14-15/КР від 12 березня 2015 року фінансова допомога надається у готівковій формі шляхом видачі коштів із каси або на поточний рахунок, відкритий в установі банку.

Положеннями п. 5.1 зазначеного договору передбачено, що ОСОБА_2 зобов'язується повернути фінансову допомогу до 31 грудня 2015 року у повному обсязі.

Зазначені обставини вказують на помилковість висновку Уповноваженої особи про те, що договір № 22290-34 від 16 березня 2015 року був укладений з метою надання переваг Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України, які полягають у поверненні коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Також колегія суддів враховує, що підстави застосування визначених у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ознак нікчемності правочинів (договорів) пов'язані із особливим статусом банку, а саме - визнанням його неплатоспроможним.

Так, у ч. 3 ст. 38 вказаного Закону прямо зазначено, що з визначених у ній підстав нікчемними є правочини (у тому числі договори) лише неплатоспроможного банку.

ПАТ «Банк «Київська Русь» був віднесений до категорії неплатоспроможних постановою Правління Національного банку України № 190 від 19 березня 2015 року.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі № 826/22323/15 постанову Правління Національного банку України № 190 від 19 березня 2015 року «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» було визнано протиправною та скасовано.

У відповідності до ч. 5 ст. 254 та ч. 1 ст. 255 КАС України постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року набрала законної сили з моменту проголошення та є обов'язковою для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Таким чином, у зв'язку із скасуванням постанови про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних підстави для віднесення укладених ним договорів та правочинів до нікчемних з підстав, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відсутні.

Перевіряючи правомірність дій Уповноваженої особи щодо направлення повідомлення про нікчемність правочину щодо перерахування коштів, колегія суддів дійшла до таких висновків.

У відповідності до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Зазначена норма права визначає коло правочинів, які Уповноважена особа зобов'язана перевірити на предмет наявності ознак нікчемності. Обов'язковою умовою перевірки правочину (договору) на відповідність ознакам, визначеним у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є їх укладення або вчинення саме банком.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як раніше зазначалося, перерахування коштів у сумі 195000 грн. 00 коп. з рахунку Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України та рахунок ОСОБА_2 відбулося відповідно до договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 14-15/КР від 12 березня 2015 року. ПАТ «Банк «Київська Русь» не був стороною вказаного договору.

Укладення зазначеного договору та перерахування коштів у сумі 195000 грн. 00 коп. є правочином, який спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків саме Асоціації міжнародних автомобільних перевізників України та ОСОБА_2 Натомість, ПАТ «Банк «Київська Русь» у даних правовідносинах виконував виключно технічну функцію з перерахування коштів, не був учасником правочину та не набував за результатами його вчинення цивільних прав і обов'язків.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що операція з перерахування коштів на рахунок ОСОБА_2 не належить до правочинів, передбачених ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет нікчемності.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що постанова суду від 14 грудня 2015 року про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_2 є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги Уповноваженої особи не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в постанові від 14 грудня 2015 року, та не можуть бути підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи залишити без задоволення, а постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» - відмовити.

Постанову окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді І.Л. Желтобрюх

В.В. Файдюк

Ухвала складена у повному обсязі 06 червня 2017 року.

Головуючий суддя Горяйнов А.М.

Судді: Файдюк В.В.

Желтобрюх І.Л.