Справа № 816/129/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 р.Справа № 816/129/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В. Стр

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Карлівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2017р. по справі № 816/129/17

за позовом ОСОБА_1

до Карлівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області

про скасування податкових вимог, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Карлівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просила суд: визнати неправомірною та скасувати повністю вимогу Карлівської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 13 грудня 2016 року № Ф-1088-17 в розмірі 9600,50 грн.;

- визнати неправомірною та скасувати повністю вимогу Карлівської ОДПІ про сплату податкового боргу № 1098-17 від 13 грудня 2016 року в розмірі 3164,38 грн.;

- суму боргу ОСОБА_1 зі сплати єдиного соціального внеску за період з 01 червня 2014 року по 31 жовтня 2016 року за вимогою Карлівської ОДПІ про сплату боргу (недоїмки) від 13 грудня 2016 року № Ф-1088-17 в розмірі 9600,50 грн., визнати безнадійною та зобов'язати Карлівську ОДПІ списати заборгованість фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 зі сплати Єдиного соціального внеску за вимогою від 13 грудня 2016 року № Ф-1088-17 в розмірі 9600,50 грн. як безнадійну;

- суму податкового боргу ОСОБА_1 за період з 01 червня 2014 року по 31 жовтня 2016 року за податковою вимогою Карлівської ОДПІ № 1098-17 від 13 грудня 2016 року в розмірі 3164,38 грн визнати безнадійною та зобов'язати Карлівську ОДПІ списати податковий борг фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за податковою вимогою № 1098-17 від 13 грудня 2016 року в розмірі 3164,38 грн як безнадійну.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у червні 2014 року у зв'язку з проведенням воєнних дій та антитерористичної операції на території м. Донецьк, була вимушена припинити ведення господарської діяльності та переїхати з місця постійного проживання до м. Карлівка. 31 жовтня 2016 року, після внесення інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення господарської діяльності, Карлівською ОДПІ безпідставно нараховано недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску з 01 червня 2014 року по 31 жовтня 2016 року в сумі 9600,50 грн та податковий борг зі сплати єдиного внеску в розмірі 3164,38 грн. Зазначає, що статтею 9-4 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" позивача звільнено від сплати недоїмки зі сплати єдиного внеску на час проведення на території Донецької області антитерористичної операції, а недоїмка визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправними та скасовано податкові вимоги Карлівської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС в Полтавській області від 13 грудня 2016 року № Ф-1088-17 та № 1098-17. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального та процесуального права, а саме: пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 36.1 ст. 36, п. 36.2 ст. 36, пп. 54.1 ст. 54, п. 59.1 ст. 59, п. 295.1ст. 295, п. 298.2 ст. 298, п. 299.10 ПК України, п. 1-2, 4 ч. 2 ст. 6, ч. 8 ст. 9, ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», п. 1.2 ч. 1 Порядку розгляду органами доходів і зборів скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міндоходів України від 09.09.2013 р. № 452, ст.ст. 11, 69, 71, 86, 159 КАС України, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких він, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, тобто в частині задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) у встановленому законом порядку була зареєстрований як фізична особа-підприємець 10 липня 2002 року, перебувала на обліку платників податків в Державній податковій інспекції у Петровському районі м. Донецька Головного управління ДФС /а.с. 13/.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності позивача за КВЕД: 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах /зворотній бік а.с. 13/.

У червні 2014 року позивач фактично припинила ведення господарської діяльності у зв'язку із проведенням воєнних дій та антитерористичної операції на території м. Донецьк.

Згідно з довідкою від 10 грудня 2014 року № НОМЕР_2 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, ОСОБА_1 взято на облік як внутрішньо переміщену особу /а.с. 8/.

27 жовтня 2016 року ОСОБА_1 перейшла на облік, з автоматичним переведенням інтегрованих карток платника податків, до Карлівської ОДПІ /а.с. 13/.

31 жовтня 2016 року у зв'язку з тривалим проведенням антитерористичної операції та відсутністю можливості проживання та нормальної мирної життєдіяльності, повернення за постійним місцем проживання та реєстрації, не ведення господарської діяльності на території Полтавської області, позивач звернулась із заявою про припинення підприємницької діяльності /а.с. 12/.

31 жовтня 2016 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за власним рішенням, номер запису № 6003250 /а.с. 13/.

13 грудня 2016 року відповідачем сформовані та направлені на адресу платника податків вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1088-17, згідно якої станом на 30 жовтня 2016 року заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 9600,50 грн /а.с. 14/ та податкова вимога № 1098-17, згідно якої станом на 12 грудня 2016 року сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 3164,36 грн, у тому числі єдиний податок з фізичних осіб у розмірі 3164,38 грн /а.с. 15/.

ОСОБА_1 не погодилася з вказаними податковими вимогами та оскаржила їх в судовому порядку.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що в період, за який надіслано спірні вимоги, позивач не мав обов'язку зі сплати єдиного внеску, а отже вимоги Карлівської ОДПІ від 13 грудня 2016 року № Ф-1088-17 та № 1098-17 є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ від 08 липня 2010 року (надалі по тексту Закон України № 2464-VІ).

Згідно з частиною першою статті 2 вказаного Закону дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VІ на платника єдиного внеску покладений обов'язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2464-VІ встановлено, що платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Статтею 9 цього Закону визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Таким чином, наведеними нормами закріплено обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати, подавати відповідну звітність до контролюючого органу та сплачувати єдиний внесок у визначених Законом порядку та строки.

Разом з тим, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (надалі по тексту - Закон № 1669-VII).

Статтею 1 Закону № 1669-VII визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого, зокрема входить м. Донецьк.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 зазначила, що з червня 2014 року, у зв'язку з воєнними діями та проведенням антитерористичної операції на території м. Донецька, у зв'язку з загрозою життю та здоров'ю роботодавця та найманих працівників, вимушена була припинити ведення господарської діяльності, нарахування і виплату заробітної плати, та терміново виїхати з місця постійного проживання до м. Карлівка. А тому, на підставі пункту 9-4 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 2464-VІ в зв'язку з воєнними діями та проведенням антитерористичної операції на території м. Донецьк вважає, що звільнена від виконання своїх обов'язків зі сплати єдиного соціального внеску на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції.

Однак, представник відповідача наголосив, що Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01 січня 2016 року, внесено зміни до Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", зокрема вилучено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII, а відповідно, скасовано пункт 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Так, підпунктом 8 пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" було внесено зміни до Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зокрема: розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 9-3 такого змісту: "Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Законом України від 12 серпня 2014 року № 1636-VIІ (у редакції від 27 вересня 2014 року) до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2464 - VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" внесено зміни, а саме: доповнено пунктом 9-3 у такій редакції: "Тимчасово на період дії особливого правового режиму, визначеного Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", зупиняється застосування до платників єдиного внеску із місцезнаходженням (місцем проживання) на тимчасово окупованій території України норм статей 25 і 26 цього Закону.

Податкова інформація про суми недоїмки платників єдиного внеску, визначених абзацом першим цього пункту, зберігається та опрацьовується в інформаційних базах контролюючих органів в окремому (позабалансовому) порядку".

Згідно із змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці від 02 березня 2015 року № 219-VIII пункт 9-3 у редакції Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII вважається пунктом 9-4.

Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (пунктом 28) з 01 січня 2016 року виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (яким доповнено пункт 9-3 до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" до Закону України № 2464).

Норма проіснувала в Законі № 1669-VII з 15 вересня 2014 року до 01 січня 2016 року внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, але в повній мірі збереглася в розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" у вигляді пункту 9-4.

Отже, пункт 9-4 не виключено із розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2464-VІ (після внесення змін до Закону № 1669-VII Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII), норма якого продовжує свою дію в часі.

Таким чином, відповідно до пункту 9-4 Розділу VIII Закону № 2464 достатніми підставами для звільнення платника єдиного внеску від відповідальності, передбаченої цим Законом за невиконання (несвоєчасне виконання) обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, є перебування на обліку в податкових органах, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669, та заява самого платника єдиного внеску до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

За таких обставин, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що починаючи з 14 квітня 2014 року, позивач звільнений від виконання обов'язків, передбачених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо сплати єдиного внеску, що виключає виникнення у нього недоїмки по сплаті цього внеску у визначений період.

Частиною четвертою статті 25 Закону № 2464 визначено, що передумовою надіслання вимоги про сплату боргу з єдиного внеску є існування відповідної недоїмки.

Враховуючи, що в період, за який надіслано спірні вимоги, позивач не мав обов'язку зі сплати єдиного внеску, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що вимоги Карлівської ОДПІ від 13 грудня 2016 року № Ф-1088-17 та № 1098-17 є протиправними та підлягають скасуванню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2017 року по справі № 816/129/17 в частині задоволення позовних вимог, прийнята з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для її скасування не виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Карлівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 27.03.2017р. по справі № 816/129/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_2
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_3 ОСОБА_4
Повний текст ухвали виготовлений 06.06.2017 р.