Справа № 820/70/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2017 р. № 820/70/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

суддів - Мар'єнко Л.М., Полях Н.А.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Ткаченко Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Харківській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 003222 від 14.12.2016.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що службовими особами Управління Укртрансбезпеки у Харківській області було проведено перевірку належного позивачу автобусу та складено акт АХ №0200180 від 25.10.2016 за формою та правилами, передбаченими Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567. На підставі вказаного акту перевірки винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 003222 від 14.12.2016. Відтак, складена Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області постанова № 003222 від 14.12.2016 є неправомірною, необґрунтованою, та складеною з порушеннями чинного законодавства, оскільки Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, взагалі не передбачає повноважень будь-яких службових осіб органів Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) складати акти, розглядати справи про порушення у сфері державного контролю на транспорті та виносити у зв'язку з цим будь-які акти реагування, в тому числі і постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Представник відповідача у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що під час проведення перевірки належного позивачу автобусу та складення акту АХ №0200180 від 25.10.2016, а також винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 003222 від 14.12.2016 посадові особи відповідача діяли як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов'язкових до виконання. Винесенню оскаржуваної позивачем постанови передували встановленими перевіряючими порушення, зафіксовані в акті перевірки. Отже, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності прийшла до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Як було встановлено під час розгляду справи та не заперечувалось сторонами, наказом від 21.10.2016 №749 "Про затвердження щотижневого графіку проведення рейдових перевірок" відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" та пункту 13 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, зокрема наказано затвердити графік проведення рейдових перевірок територіальними органами Укртрансбезпеки у період з 24.10.2016 по 30.10.2016 (а.с. 33-37).

На підставі наказу Державної служби України з безпеки на транспорті №749 від 21.10.2016 та направлення на перевірку №024410 від 24.10.2016 (а.с. 38), 25.10.2016 співробітниками Управління Укртрансбезпеки в м. Куп'янськ Харківської області проведено рейдову перевірку.

Під час цієї перевірки було перевірено транспортний засіб БАЗ 22154 СПГ номерний знак НОМЕР_1, серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2, водій ОСОБА_4, яким здійснювалися регулярні перевезення пасажирів на міському маршруті № 7 на підставі дорожнього листа 791886 від 25.10.2016 року, серія та номер ліцензійної картки та строк її дії: ліцензія НОМЕР_3 строк дії необмежений, що належить ОСОБА_3, АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що під час перевірки транспортної документації, а саме розкладу руху автобусів на автобусному маршруті №7 було встановлено, що водії повинні працювати в дві зміни: перша зміна з 06 год. 05 хв. до 14 год. 02 хв., а друга зміна з 14 год. 25 хв. до 20 год. 22 хв.

При цьому перевірка проводилась о 14 год. 33 хв., а за кермом транспортного засобу знаходився водій ОСОБА_4, який працював в І зміну. У зв'язку з зазначеним перевіряючими було встановлено порушення режиму праці та відпочинку водія.

Державними інспекторами, у зв'язку з виявленням вищезазначених порушень складено акт АХ № 0200180 від 25.10.2016 (а.с. 39).

З акту перевірки встановлено, що водій транспортного засобу - ОСОБА_4 зі змістом акту АХ № 0200180 від 25.10.2016 був ознайомлений, однак від підпису та надання пояснень відмовився, у зв'язку з чим в графі акту "Водій транспортного засобу" вказано, "Відмовився".

Про складення акту АХ №0200180 від 25.10.2016 року перевіряючими здійснено запис у дорожньому листі від 25.10.2016 року №791886 та встановлене порушення (зв. бік а.с. 40).

За наявними в матеріалах справи доказами, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_3 було викликано на 14.12.2016 для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, про що складено акт АХ №0200180 від 25.10.2016 року, шляхом направлення повідомлення № 2443 від 02.12.2016, направленого засобами поштового зв'язку 05.12.2016 відповідно до списку згрупованих поштових відправлень (а.с. 44-45).

Вказане повідомлення отримано позивачем, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 46).

З наданих представниками сторін пояснень судом встановлено, що на розгляд справи щодо акту АХ № 0200180 від 25.10.2016 уповноважений представник позивача прибув та надав письмові пояснення (а.с. 28).

При цьому Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області за результатами розгляду справи щодо акту АХ № 0200180 від 25.10.2016 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 003222 від 14.12.2016 за допущене порушення ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», про стягнення з ФОП ОСОБА_3 адміністративно-господарський штраф у сумі 340,00 грн (а.с. 47).

На виконання положень Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, копію постанови №003222 від 14.12.2016 разом із супровідним листом направлено засобами поштового зв'язку на адресу позивача рекомендованим листом, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 48-49).

Вказана постанова №003222 від 14.12.2016 отримана позивачем, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 50).

Під час судового розгляду справи колегією суддів встановлено, що позивачем в даній справі оскаржується постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №003222 від 14.12.2016, при цьому на підставу протиправності вказаного рішення відповідача, позивачем вказано на відсутність повноважень у посадових осіб Управління Укртрансбезпеки у Харківській області на складення актів, розгляд справ про порушення у сфері державного контролю на транспорті та винесення будь-яких актів реагування.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 442 від 10.09.2014 року «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті була реорганізована шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, та утворено Державну службу України з безпеки на транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:

здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті;

здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;

здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю;

проводить перевірки за додержанням суб'єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт;

здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється;

здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 року «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті», були утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема управління Укртрансбезпеки у Харківській області.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1378-р від 16.12.2015 року «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» визначено, що здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.

Суд зазначає, що процедура здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб'єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб'єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, а також диспетчерського контролю за роботою автомобільних перевізників визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 592 від 26.06.2015 року "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті" установлено, що правонаступником майна, прав та обов'язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті та утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки у Харківській області.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що Управління Укртрансбезпеки у Харківській області під час здійснення своїх повноважень діє як суб'єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт з правом прийняття відповідних рішень, обов'язкових до виконання.

При цьому Державна служба України з безпеки на транспорті та її територіальні органи, як правонаступники прав та обов'язків Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті вправі здійснювати заходи державного контролю на автомобільному транспорті, у відповідності до вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567 державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 13 Порядку № 1567 передбачено, що графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

За приписами п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. При цьому, відсутнє положення, що такий акт складається у двох примірниках, один з яких передається уповноваженій особі суб'єкта господарювання, на що звертав увагу представник позивача. Лише за результатами планової або позапланової перевірки складається акт у двох примірниках, один з яких передається суб'єкту господарювання.

Згідно з приписами п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання.

Пунктом 26 Порядку №1567 про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб'єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

При цьому як передбачено п. 27 Порядку №1567 за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як встановлено з матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваної позивачем постанови слугували висновки, зафіксовані в акті перевірки АХ №0200180 від 25.10.2016 щодо порушення ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме встановлено порушення режиму праці та відпочинку водія.

Колегія суддів зазначає, що засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені в Законі України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 року, з змінами і доповненнями (далі - Закон № 2344-III).

В розумінні статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Пунктом 15 Порядку № 1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Колегія суддів зазначає, що особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку встановлені Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №340 від 07.06.2010 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 14 вересня 2010 р. за N 811/18106.

Відповідно до пункту 1.3 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Пунктом 1.5 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів визначено, у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні, зокрема, графік змінності - документ, який визначає початок та кінець робочої зміни на кожний день календарного місяця, а також вихідні дні.

Як визначено п. 1.5 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів змінний період керування - сумарна тривалість періодів керування за робочий день (зміну).

При цьому робоча зміна - період роботи водія відповідно до графіка змінності.

Як визначено Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, робоче місце водія - місце за кермом ТЗ або місце, де він здійснює виконання своїх обов'язків, визначених трудовим договором.

Як встановлено колегією суддів під час судового розгляду справи, перевіряючими зафіксовано в акті АХ №0200180 від 25.10.2016, що під час здійснення перевірки о 14 год. 33 хв. водій транспортного засобу ОСОБА_4, який працював у першу зміну, перебував за кермом автомобіля.

При цьому матеріали справи містять копію паспорту №41 автобусного маршруту регулярних перевезень, який працює у режимі маршрутного таксі та у звичайному режимі №7 "Промбуд-3 - Західна-1" із розкладом руху автобусів на транспортному маршруті №7 "Промбуд-3 - Західна-1" (а.с. 42 - зв.бік а.с. 42), з якого встановлено, що перша зміна закінчується о 14 год. 02 хв., а друга зміна починається о 14 год. 25 хв.

Отже, як встановлено судом під час судового розгляду справи, водій ОСОБА_4 перебував на робочому місці після закінчення зміни.

Представником позивача під час судового розгляду справи надано пояснення та зазначено, що водій перебував за кермом транспортного засобу, однак він чекав прибуття змінного водія. Оскільки проведення перевірки затягнулося, то позивачем було прийнято рішення випустити резервний автобус на маршрут №7 25.10.2016 року, при чому з початком руху з іншої кінцевої зупинки "Західна-1" о 14 год. 55 хв.

Також представником позивача вказано, що дорожній лист виписується на календарний день на автобус, а не на водія, отже, якщо у рейс випускається інший автобус, на нього виписується інший дорожній лист, зазначеним пояснюється проставлення годин рейсів у дорожньому листі без підпису про їх фактичне виконання, про що звітується в кінці робочого дня водієм, який здає зміну.

Пунктом 5.6 Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів передбачено, що щоденний (міжзмінний) відпочинок водія автобуса не може здійснюватися водієм у салоні автобуса, крім випадків, коли автобусом керують два водії і в автобусі є місце для відпочинку водія.

Водій автобуса протягом щоденного (міжзмінного) відпочинку повинен мати належні умови для відпочинку (ліжко або місце для відпочинку в салоні автобуса в разі, коли автобусом керують два водії, користування туалетом, можливість харчування гарячими стравами).

Однак суд вважає за необхідне вказати, що позивачем не надано до суду доказів на спростування перебування водія транспортного засобу, що належить позивачу, після закінчення робочої зміни та робочому місці, а отже не спростовано встановлені перевірячими та зафіксовані в акті АХ №0200180 від 25.10.2016 порушення.

Водій транспортного засобу належного позивачу зі змістом акту був ознайомлений, однак від підпису або зазначення в акті заперечень відмовився.

При цьому суд зазначає, що перебування водія в транспортному засобі після закінчення зміни є самостійним порушенням Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів в частині дотримання режиму праці та відпочинку водія.

Судом викликався у судові засідання призначені на 15.03.2017 року, на 25.04.2017 року та на 31.05.2017 року водій транспортного засобу належного позивачу ОСОБА_5, однак останній в судові засідання не прибув, а до суду повернулися конверти із судовими документами з позначкою "за закінченням терміну зберігання".

При цьому у судовому засіданні колегією суддів було допитано в якості свідка перевіряючого управління Укртрансбезпеки у Харківській області ОСОБА_6, яким надано показання та підтверджено обставини зафіксовані в акті АХ №0200180 від 25.10.2016.

Приписами ст. 34 Закону № 2344-III визначено, що автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв;

організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху;

забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов'язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов'язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п'ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до положень ст. 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів - штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 5 Закону №2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Крім того, суд зазначає, що Україна приєдналася до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) укладеної 1 липня 1970 року в м. Женева, про що підписано Закон України № 2819-IV ( 2819-15 ) від 07.09.2005.

Відповідно до преамбули Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) договірні сторони бажаючи сприяти розвитку й поліпшенню міжнародних автомобільних перевезень пасажирів та вантажів, переконані в необхідності підвищення безпеки дорожнього руху, розроблення правил, які б регулювали певні умови прийняття на роботу в галузі міжнародного автомобільного транспорту відповідно до принципів Міжнародної організації праці, і спільного прийняття певних заходів для забезпечення додержання таких правил.

Таким чином, додержання водіями та автомобільними перевізниками режимів праці та відпочинку водіїв є необхідною умовою безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що посадовими особами управління Укртансбезпеки було правомірно винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 003222 від 14.12.2016.

Серед критеріїв оцінювання судом рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, є принцип законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані до суду докази, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Розподіл судових витрат здійснюється згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Харківській області про скасування постанови - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 06 червня 2017 року.

Головуючий суддя Р.В. Мельников

Судді Л.М. Мар'єнко

Н.А. Полях