Справа № 805/1711/17-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2017 р. Справа №805/1711/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 13 год. 00 хв. 12 год. 30 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., за участю секретаря судового засідання Грек К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування податкової вимоги від 28 лютого 2017 року № 433-17 на суму 33503 грн. 09 коп.

за участю представників:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_2 за дов. від 24.01.2017р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкової вимоги від 28 лютого 2017 року № 433-17.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем 28 лютого 2017 року прийнято податкову вимогу № 433-17, якою позивача повідомлено про наявність податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями у сумі 33503 грн. 09 коп. Підставами скасування податкової вимоги вважає неузгодженість податкової вимоги, оскільки вимога адресована фізичній особі, а не фізичній особі-підприємцю. Позивач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, проте 1 червня 2017 року представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, з підстав наведених у письмових запереченнях, в яких наголошував на тому, що прийняття контролюючим органом оскаржуваної вимоги стало наслідком несплати узгодженого у судовому порядку грошових зобовязань за податковими повідомленнями-рішеннями прийнятими Костянтинівською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області від 12 травня 2015 року № -3005 та № 004. Крім того, зазначає, що наведені податкові повідомлення-рішення були позивачем оскаржені в адміністративному та судовому порядку, проте за результатами розгляду скарги в адміністративному порядку та відповідно до судових рішень, дані рішення залишилася не скасованими, а тому узгодженими.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії ВК № 397190, виданого Костянтинівським МВ ГУМВС України в Донецькій області.

Відповідачем 28 лютого 2017 року прийнято податкову вимогу № 433-17, якою позивача повідомлено про наявність податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями у сумі 33503 грн. 09 коп. з яких: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за штрафними санкціями у сумі 1 грн. 89 коп., штрафні санкції за порушення законодавства про патентування та норм регулювання обігу готівки у сумі 13501 грн. 20 коп., адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 20000 грн.

15 березня 2017 року позивач звернулася зі скаргою на податкову вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 28 лютого 2017 року № 433-17 до Державної фіскальної служби України. Рішенням Державної фіскальної служби України від 29 березня 2017 року № 4354/13/99-99-17-01-14 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкову вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 28 лютого 2017 року № 433-17 без змін.

Судом також встановлено, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року по справі №805/122/16-а в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Костянтинівської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування рішення про застосування штрафних санкцій та податкових повідомлень-рішень від 12 травня 2015 року № -3005 та № 004 відмовлено повністю. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2016 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року у справі № 805/122/16-а залишено без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 р. у справі № 805/122/16-а залишено без змін. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 листопада 2016 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року у справі № 805/122/16-а відмовлено.

Згідно частин 1, 3, 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Так, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2016 року по адміністративній справі № 805/122/16-а набрала законної сили 4 жовтня 2016 року, відповідно до ухвали Донецького апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2016 року по адміністративній справі № 805/122/16-а.

Таким чином, штрафні санкції за порушення законодавства про патентування та норм регулювання обігу готівки у сумі 13501 грн. 20 коп., адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 20000 грн. є узгодженими в судовому порядку грошовими зобовязаннями та набули статусу податкового боргу.

Щодо грошового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 1 грн. 89 коп. суд зазначає наступне.

Податковий борг виник в результаті відображення у Інтегрованій картці платника податку податкового повідомлення-рішення від 18 вересня 2016 року № НОМЕР_1 про нарахування штрафних санкцій в сумі 9 грн. 65 коп. з урахуванням наявної переплати в розмірі 7 грн. 76 коп., залишок несплаченої суми складає 1 грн. 89 коп. Вказане податкове повідомлення-рішення в судовому чи адміністративному порядку не оскаржувалось.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Відповідно до пункту 59.3 статті 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу. Податковий борг податкове зобовязання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобовязання. Тобто, грошові зобовязання у сумі 33503 грн. 09 коп. з яких: податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за штрафними санкціями у сумі 1 грн. 89 коп., штрафні санкції за порушення законодавства про патентування та норм регулювання обігу готівки у сумі 13501 грн. 20 коп., адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 20000 грн. були узгоджені, не сплачені у строк та відповідно стали податковим боргом, у звязку із чим і прийнята відповідачем спірна податкова вимога.

Суд не приймає посилання позивача на те, що оскаржувана податкова вимога адресована фізичній особі, а не фізичній особі-підприємцю з огляду на наступне.

Наказом Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження Порядку направлення органами доходів і зборів податкових вимог платникам податків» від 10 жовтня 2013 року № 576, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за № 1840/24372 (далі Порядок № 576) визначено механізм формування, надсилання, вручення та відкликання податкових вимог органами доходів і зборів. Зокрема, у пункті 1.2 Порядку № 576 вказано, що дія цього Порядку поширюється на платників податків, які не сплатили узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки. Пунктом 3.5 Порядку № 576 зазначено, що форма податкової вимоги для платника податків - юридичної особи наведена в додатку 1 до цього Порядку, а для платника податків - фізичної особи - у додатку 2 до цього Порядку. Пунктом 4.1 Порядку № 576 передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) не раніше першого робочого дня після закінчення встановленого Кодексом граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Отже, зазначеним Порядком передбачені форми вимог до платників податків юридичних та фізичних осіб, без поділу на фізичних осіб та фізичних осіб-підприємців, тому враховуючи, що позивач не є юридичною особою, йому була направлена вимога за формою «Ф», яка передбачена для фізичних осіб.

Відповідно до статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що відповідачем в судовому засіданні доведено, що оскаржувана податкова вимога від 28 лютого 2017 року № 433-17 на суму 33503 грн. 09 коп. прийнята законно, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкової вимоги від 28 лютого 2017 року № 433-17 на суму 33503 грн. 09 коп., відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 2 червня 2017 року. Постанова у повному обсязі складена 7 червня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.