Справа № 465/2582/17
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

06.06.2017 року Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді - Мартинишин М.О.

при секретарі - Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

позивач - ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача Управління патрульної поліції у місті Львові Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови від 02.05.2017 року серія АР № 547115 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що таке рішення відповідача є протиправним, а притягнення до адміністративної відповідальності - безпідставним, оскільки посадовими особами органу поліції не доведено її вини у вчиненні адміністративного правопорушення, а тому просить таку постанову скасувати за відсутність самої події адміністративного правопорушення, а провадження по справі закрити у зв'язку із недоведеність вини. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю, просить такий задоволити, а тому суд вважає можливими провести судовий розгляд справи за відсутності позивача на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача у судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, не з'явився. Подав до суду письмові заперечення, у яких проти адміністративного позову заперечив, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки підстав для задоволення позову не має та просить справу слухати без його участі.

Згідно з ст. 128 КАС України суд вважає, що справу слід слухати за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, достатніх для постановлення рішення.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою від 02.05.2017 року серія АР № 547115 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, ОСОБА_1 визнано винною у тому, що 02.05.2017 року, керуючи транспортним засобом марки Renault Clio Symbol 1.4, держаний номерний знак НОМЕР_1, розвертаючись не виконала вимог дорожньої розмітки 1.16.4 (острівець безпеки), перетнувши її, чим порушила вимоги розділу 34 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд зазначає, що у відповідності до п. 1.1 ч. 1 Р. 34 ПДР (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Водночас, судом встановлено, що під час винесення постанови посадовими особами поліції не дотримано вимог статей 245, 280 КУпАП, відповідно до яких завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне, об'єктивне з'ясування обставин кожної справи та дотримання процесуального порядку розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

В силу змісту ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1, остання заперечує факт порушення нею 02.05.2017 Правил дорожнього руху, оскільки вона не перетинала та не порушувала вимог дорожньої розмітки в м. Львові по проспекту В.Чорновола.

Окрім цього, судом встановлено, що позивач надала працівникам поліції усні та письмові пояснення з цього приводу, в яких повністю заперечила факт порушення нею Правил дорожнього руху, зокрема, перетину нею суцільної лінії чи невиконання інших вимог дорожньої розмітки. Аналогічні пояснення також були надані працівникам поліції свідком ОСОБА_4

Попри це, суд звертає увагу на те, що працівниками поліції не здійснено відповідної фото чи відеофіксації правопорушення та не було зібрано належних та допустимих доказів, які б могли підтвердити факт і встановити вину позивача у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому, суд наголошує, що постанова у справі про адміністративне правопорушення не може ґрунтуватись виключно на висновках працівників поліції, за відсутності доказів винуватості особи, отриманих не інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом.

Поряд із цим суд також звертає увагу на те, що рапорт працівників поліції не є офіційним документом, оскільки не передбачений чинним законодавством, а відтак не є допустимим доказом у справі в розумінні положень ст. 251 КУпАП.

У даній справі, крім висновків посадових осіб органу поліції, які склали постанову у справі про адміністративне правопорушення, відсутні будь-які допустимі докази на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, у зв'язку із чим, з урахуванням положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, на підставі наявних в матеріалах даної справи та досліджених в ході судового розгляду доказів, суд дійшов висновку про те, що твердження працівників поліції про порушення позивачем дорожньої розмітки п. 1.16.4 п. 34 ПДР України, є припущенням, яке не підтверджене доказами, а тому суд надає віру тому, що позивач не порушував вимог Правил дорожнього руху.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 1 Постанови від «06» березня 2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

За правилами ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При цьому, судом враховано, що в ході судового розгляду відповідачем не надано доказів, зокрема, матеріалів фіксації порушення позивачем Правил дорожнього руху на спростування його позовних вимог та заперечень позивача щодо факту вчинення адміністративного правопорушення.

Стаття 62 Конституції України встановлює «презумпцію невинуватості», відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Виходячи з ст. 9 КпАП України, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1, в даному випадку, відсутнє адміністративне правопорушення (поступок), оскільки органом поліції як під час винесення оскаржуваної постанови, так і під час розгляду справи, не доведено наявність протиправної, винної (умисної або необережної) дії чи бездіяльності, якою було б порушено ч. 1 ст. 122 КУпАП, тобто не доведено сам факт вчинення адміністративного правопорушення.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях позивача ознак правопорушення, за яке законом передбачено адміністративну відповідальність, та не наведено належних та допустимих доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина інших суб'єктів у сфері публічно правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Повноваження щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст. 221 КУпАП випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб'єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. А згідно з ст. 162 КАС України, не передбачено повноважень суду виносити постанову із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що постанова серії АР № 547115 від 02.05.2017 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 11, 19, 51, 99, 102, 105-106, 128, 161, 162, 163 КАС України, ст.ст. 7, 9, 258, 280, 287-289, 293 КУпАП суд, -

П О С Т А Н О В И В:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову від 02.05.2017 року серія АР № 547115 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Мартинишин М.О.