Справа № 623/72/17
Суддя: Гуренко М. О.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер справи 623/72/17
Номер провадження 2-а/623/30/2017
ПОСТАНОВА

іменем України

06 червня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Гуренко М.О.

з участю: секретаря - Телешевської В.Ю.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання неправомірними дій та зобовязання виконання певних дій, -

в с т а н о в и в :

В січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання неправомірними дій та зобовязання виконання певних дій.

Просить визнати дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо невиплати йому пенсії з 01 січня 2016 року незаконними, зобовязати Ізюмське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити виплату йому пенсії з 01 січня 2016 року, призначеної відповідно до Закону Україну «Про прокуратуру» та стягнути судові витрати з відповідача у розмірі 640,00 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без представника управління, проти позову заперечував.

В судовому засіданні встановлено, що з 2003 року позивачу, як працівнику прокуратури, була призначена та виплачувалась пенсія за вислугу років згідно з ст. 50-1 ЗУ "Про прокуратуру". На даний час він працює прокурором Слов'янської місцевої прокуратури.

У звязку з тимчасовою окупацією міста Макіївки Донецької області ОСОБА_1 переїхав в с. Червоний Оскіл Ізюмського району Харківської області, де 18.11.2014 року був взятий Управлінням соціального захисту населення ОСОБА_2 районної державної адміністрації Харківської області на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та отримав довідку № 783. (а.с.14), а згідно довідки № НОМЕР_1 від 14.07.2016 року переселився та проживає за адресою: 84460, Донецька область, м. Лиман, село Старий Караван, вул. Кримська, буд. 59А. (а.с.15).

Електронна пенсійна справа була витребувана з Управління Пенсійного фонду України у м. Макіївці Донецької області. З листопада 2014 року позивач взятий на облік в УПФУ м. Ізюм Харківської області.

З 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року ОСОБА_2 об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області вказана вище пенсія позивачу не виплачувалася відповідно до частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблеми, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист та неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої ОСОБА_3 України та закони України видокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами (в тому числі і Законом України «Про прокуратуру»).

Тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 ОСОБА_3 України не допускається.

Відповідно до ст. 22, 64 ОСОБА_3 України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (в тому числі і Законом України "Про прокуратуру") є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 грудня 2016 року визнано такими, що не відповідають ОСОБА_3 України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, а саме:

-частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

-першого речення частини першої статті 54, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Положення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п'ятою статті 17 ОСОБА_3 України, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Виходячи з наведеного Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону № 2262 суперечать статті 17 ОСОБА_3 України.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй; норми ОСОБА_3 України є нормами прямої дії; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень тау спосіб, що передбачені ОСОБА_3 та законами України (стаття 8, частина друга статті 19 Основного Закону України).

26 грудня 2016 року позивач звернувся до ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із заявою про перерахунок пенсії та поновлення пенсійних виплат. (а.с.16).

ОСОБА_2 об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 06 січня 2017 року № 371/М-14 підстав для поновлення виплати пенсії з 01.01.2016 року немає. (а.с.8).

Відповідно до статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Так, відповідно до ст. 1 ОСОБА_3 України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Основного Закону, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Статтею 8 ОСОБА_3 України визнається принцип верховенства права в нашій Державі. ОСОБА_3 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_3 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_3 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_3 України гарантується.

У відповідності до ст. 22 Основного Закону, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Стаття 46 ОСОБА_3 України гарантує громадянам право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами статті 124 ОСОБА_3 України закріплено конституційний принцип обов'язковості судового рішення, згідно якому судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до рішення Конституційного суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 визнано неконституційними положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ, а саме першого речення частини першої статті 54, відповідно до якого тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне утримання не виплачуються.

Відповідно до частини 7 статті 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Керуючись принципом законності та застосовуючи аналогію закону, суд приходить до висновку, що визнання Конституційним судом України (рішення №7-рп/2016 від 20.12.2016 року) неконституційними положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які регулюють такі ж правовідносини щодо невиплати пенсії певним категоріям працюючих осіб, дає підстави стверджувати про суперечність норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VII, які встановлюють тимчасові обмеження щодо виплати пенсії особам, що працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про прокуратуру», ОСОБА_3 України.

У відповідності до роз'яснень, наведених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування ОСОБА_3 України при здійсненні правосуддя», оскільки ОСОБА_3 України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності ОСОБА_3 і в усіх необхідних випадках застосовувати ОСОБА_3 як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на ОСОБА_3, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Крім того, статтею 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» закріплено основоположні принципи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування серед яких є рівноправність застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Зупинення виплати пенсії у зв'язку з перебуванням позивача на посаді прокурора є прямим порушенням цієї норми, оскільки колишні прокурорські працівники, які на даний час не працюють в органах прокуратури, продовжують отримувати пенсію у повному розмірі.

Таким чином, невиплата позивачу належної йому пенсії є звуженням його існуючих прав, а саме, права на пенсію.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про порушення права позивача на соціальний захист, гарантоване статтями 22, 46, 58 ОСОБА_3 України, обмеження якого неможливе, враховуючи положення норм вище проаналізованого чинного законодавства.

З огляду на вказане, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст. 19, 21, 46, 64, 68, 126, 130 ОСОБА_3 України, ст. 46, 47, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про прокуратуру» , Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 р., ст. 2, 11, 71, 94, 158-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року незаконними.

Зобовязати Ізюмське обєднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити виплату ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року, призначеної відповідно до Закону Україну «Про прокуратуру».

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640,00 грн. з ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ізюмський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.О. Гуренко