Справа № 813/4202/16
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 рокуЛьвів№ 876/4176/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Костіва М.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Мельничук Б.Б.

представника позивача: ОСОБА_1

представника апелянта: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2017р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Тропік» до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

29.11.2016 р. позивач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Тропік» ( далі ОСОБА_4 «Тропік» ) звернувся в суд з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 07.09.2017 р. № 209000012/2016/200164/2 та рішення від 28.10.2016 р. № 17527/10/13-70-19.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2017 р. позов задоволено.

Не погоджуючись із даною постановою, апелянт Львівська митниця Державної фіскальної служби України подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2017р. скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в позові.

Представник позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Представник апелянта ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість постанови суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_4 «Тропік» на підставі ВМД №209140000/2016/037281 здійснив ввезення в Україну товар: «Персики свіжі, виду Prunus persica L.Batsch, врожай 2016 року, 1-го ґатунку, упаковані в ящики, призначені для громадського харчування» (товар № 1); «ОСОБА_2 свіжі, виду Prunus persica var.nucipersica, врожай 2016 року, 1-го ґатунку, упаковані в ящики, призначені для громадського харчування» (товар № 2); «Сливи свіжі, виду Prunus donestica L., врожай 2016 року, упаковані в ящики, призначені для громадського харчування» (товар № 3); «Плоди гранату свіжі, виду Punica granatum, врожай 2016 року, упаковані в ящики, призначені для громадського харчування» (товар № 4); «Імбир свіжий, виду Zingiber officinale, врожай 2016 року, упакований в ящики, призначений для громадського харчування».

Під час митного оформлення декларантом заявлено митну вартість згідно з п. 1 ч. 1 ст.57 МК України за основним методом (ціна договору), а саме: товар № 1 - 0,52 дол.США/кг, товар № 2 - 0,52 дол.США/кг, товар № 3 - 0,82 дол.США/кг, товар № 4 - 0,97 дол. США/кг, товар № 5 - 1,02 дол.США/кг.

За результатом розгляду вказаної митної декларації митний орган прийняв рішення від 07.09.2016 №209000012/2016/200164/2 про коригування митної вартості за резервним методом по ціні: товари №№ 1-3 по 0,85 дол.США/кг, товар № 4 - 1,17 дол.США/кг, товар № 5 - 1,20 дол.США/кг. Вказане рішення мотивоване тим, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2, 3 ст.53 МК України.

21.10.2016р. позивач ОСОБА_4 «Тропік» звернувся до Львівської митниці ДФС України із заявою про скасування рішення про коригування митної вартості від 07.09.2016 р. №209000012/2016/200164/2 та вивільнення сплаченої фінансової гарантії.

За наслідками розгляду вказаної заяви митний орган прийняв рішення №17527/10/13-70-19 від 28.10.2016, яким рішення про коригування митної вартості залишене без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що при здійсненні імпорту товарів (фруктів) на підтвердження заявленої митної вартості відповідно до ч.2 ст.53 МК України позивач надав митному органу наступні документи: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний договір від 05.03.2012 №151-03-2012 з додатками до нього від 22.08.2013 №03-08-2013, від 07.03.2014 № 04-03-2014, від 12.11.2014 №05-11-2014; рахунок-фактуру (інвойс) від 06.09.2016 №FX/00430/2016MG; CMR від 06.09.2016 №9855728 з відмітками про позитивні результати здійснення санітарно-епідеміологічного, фітосанітарного та радіоекологічного контролю; договір про перевезення вантажу від 28.04.2012 №2804-1/12 з додатком до нього від 13.11.2014 № 07-11-2014; рахунок-фактуру від 07.09.2016 № СФ-440 про надання транспортних послуг; фітосанітарний сертифікат №EC/PL/0697680 від 06.09.2016; сертифікат походження товару від 06.09.2016 №PL/MF/AL/0015801; сертифікат якості КО.8231.3.271.2016 від 06.09.2016.

За результатами розгляду вказаних документів митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 07.09.2016 № 209000012/2016/200164/2. Вказане рішення мотивоване тим, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв'язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2,3 ст.53 МК України, а саме:

- не подання заявки на перевезення вантажу, яка містить відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та подання якої, передбачено договором про транспортно-експедиційне обслуговування від 28.04.2012 №2804-1/12;

- відсутність заявки на поставку товару, подання якої передбачено п.3 зовнішньоекономічного договору від 05.03.2012 №151-03-2012;

- вартість фактично ввезених за вказаним контрактом товарів перевищує загальна вартість контракту.

ст. 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Із змісту ст. 54 Митного кодексу України видно, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

Відповідно до ч.3 ст. 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.6 ст. 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

ч.7 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч. 3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв'язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Приведені приписи законодавства з питань митної справи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В п. 2 ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Проте, в оскарженому рішення митним органом не зазначено які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові.

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанцій, що оскільки оскаржуване рішення не містить зрозумілого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, тому, вказане рішення митного органу не відповідає вимогам п. 1 ч.2 ст. 55 Митного кодексу України.

Отже, в наданих декларантом документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар. В митного органу не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів.

Позиція колегії суду узгоджується із позицією висловленою Верховним Судом України, зокрема у постановах від 30 червня 2015 року (справа 21-591а15), 31 березня 2015 року (справи 21-127а15 та 21-53а15).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову оскільки, суб'єкт владних повноважень діяв не в межах повноважень та не у спосіб передбачений законами та Конституцією України. Позивач надав митному органу достовірні відомості про визначення ціни товару за ціною договору, які базувалися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддавались обчисленню.

У відповідності до вимог ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ст.200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, ст.195, ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 14.02.2017р. у справі за № 813/4202/16 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів після набрання ухвалою законної сили.

Суддя ОСОБА_5
Суддя ОСОБА_6
Суддя ОСОБА_7

Ухвала складена в повному обсязі 06.06.2017 року.