Справа № 805/1662/17-а
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 р. Справа №805/1662/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 12 год. 40 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., при секретарі судового засідання Шташаліс О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, стягнення одноразової грошової допомоги, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, -

за участю:

позивача не зявився,

представника відповідача не зявився.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в якому просив суд:

- стягнути з Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 28 серпня 2015 року по 24 лютого 2016 року в розмірі 20 196,54 грн.;

- стягнути з Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 20 196,54 грн.

- стягнути з Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку;

- стягнути з Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні з 25 лютого 2016 року по день винесення рішення по справі.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 26.08.2014 МВС України винесено наказ №1667 о/с про звільнення деяких працівників рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ Донецької та Луганської областей. 03.04.2015 рішенням Запорізького окружного адміністративного суду позов задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ МВС України № 1667 о/с в частині звільнення з ОВС України з посади старшого дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області. Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2015 поновлено на посаді та зобовязано Краснолиманський МВ ГУМВС України в Донецькій області виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 27.08.2014 по 26.08.2015. Рішення суду про стягнення грошового забезпечення за період з 27.08.2014 по 26.08.2015 фактично виконано Краснолиманським МВ ГУМВС України в Донецькій області лише в грудні 2015 року, а рішення в частині поновлення на посаді виконано лише 10.02.2016, а також цим наказом позивача звільнено за п. 64 «г» Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС (через скорочення штатів). Позивач вважає, що на його користь підлягає стягненню грошове забезпечення за період з 27.08.2015 по 24.02.2016. Оскільки кількість робочих днів за період часу з 27.08.2015 по 24.02.2016 становить 126 робочих дня, а середньоденне грошове забезпечення становить 160,29 грн., тому сума яка підлягає стягненню повинна становити 20196,54 грн.

Крім того, позивач вважає, що йому не сплачено компенсацію за невикористану відпустку, а таким чином вказана компенсація також підлягає стягненню на його користь.

Позивач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Через канцелярію суду представник відповідача надав письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначено, що постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2016 вже вирішено питання щодо стягнення з Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу на користь позивача за весь час з 27.08.2014 по день винесення постанови, яка набула законної чинності. Представник відповідача зауважує, що ще в квітні 2016 року позивач отримав кошти від Краснолиманського МВ, проте у позові не зазначив про це, та на звернення позивача від 06.09.2016 про проведення розрахунку надано відповідь.

Щодо вимоги про стягнення з Краснолиманського МВ одноразової грошової допомоги у розмірі 20 196,54 грн. зазначено, що оскільки на день звільнення 06.11.2015 позивачу не встановлено конкретного розміру окладів, надбавок, доплат, преміювання, при обчисленні одноразової грошової допомоги взято лише розміри посадового окладу позивача, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням, які затвердженні наказом МВС України № 499 від 31.12.2007.

Стосовно стягнення компенсації за невикористану відпустку зазначено, що відповідно до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 обчислення середньої заробітної плати для оплати компенсації за невикористану відпустку провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації. Однак оскільки позивач фактично не працював і отримане грошове забезпечення позивача за період часу з 25.06.2015 по 06.11.2015 є випадком збереження середньої заробітної плати, то для розрахунку середньомісячної заробітної плати для виплати компенсації за невикористану відпустку слід застосовувати норми ч. 3 ч. 2 постанову КМУ № 100 від 08.02.1995, а тому Краснолиманським МВ нараховано та сплачено позивачу компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1666,92 грн.

Щодо вимоги про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні з 25.02.2016 по день винесення рішення по справі зазначено, що з позивачем у квітні 2016 року проведено повний розрахунок, що підтверджується довідкою, та тільки у вересні 2016 року позивач звернувся з заявою про виплату належних йому грошових коштів при звільненні. Представник відповідача вважає, що порядок проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС та умови грошового забезпечення цих осіб встановлені спеціальними НПА, тому положення ст. 117 КЗпП не поширюються на це спірне питання. Крім того, норма ст. 117 КЗпП повязує відповідальність за затримку розрахунку при звільненні з виною уповноваженого органу. Краснолиманський МВ не є головним розпорядником бюджетних коштів. Міськвідділом здійснювались всі необхідні дії (розрахунок, кошторис, запит до головного розпорядника коштів для надання коштів) щодо отримання необхідних коштів від МВС України. З вказаних підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України), неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи. Проте, за клопотанням сторони та з урахуванням обставин у справі суд може відкласти її розгляд.

З огляду на наведене, а також з метою дотримання вимог ч. 1 ст. 122 КАС України, суд не вбачає перешкод для розгляду справи по суті у даному судовому засіданні.

За умов ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проходив службу в органах внутрішніх справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2015 по справі №808/7409/14 (провадження №ДО/808/739/14) позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправними наказів про звільнення задоволені у повному обсязі, яка набрала законної сили 31.07.2015 на підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 31.07.2015 про повернення апеляційної скарги.

Даною постановою суду встановлено, що наказом МВС України від 26.08.2014 № 667 о/с у відповідності до п. 66 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу. Виданню цього наказу передував наказ МВС України № 879 від 11.08.2014 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2015 по справі №808/7409/14 (провадження №ДО/808/739/14) визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №879 від 11.08.2014 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Артемівського МВ, Краснолиманського МВ, Дзержинського МВ та УДАІ ГУМВС України в Донецькій області» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України за п.66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 майора міліції ОСОБА_1 (М-246756), старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області. Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства внутрішніх справ України №1667о/с від 26.08.2014 «По особовому складу» в частині звільнення з органів внутрішніх справ України у запас за п. 66 (за скоєння вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114, майора міліції ОСОБА_1 (М-246756), старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2015 у справі №805/4638/15-а, яка набрала законної сили 28.12.2015, позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів задоволено частково, внаслідок чого поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 27.08.2014. Стягнути з Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.08.2014 по 26.08.2015 виходячи із розрахованого судом розміру грошового забезпечення за цей період в сумі 40 232 (сорок тисяч двісті тридцять дві) гривні 79 (сімдесят девять) коп. В решті позовних вимог відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 10.02.2016 № 10 о/с лк майора міліції ОСОБА_1 (М-246756) поновлено на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу з 27.08.2014. Пунктом 2 цього наказу, майора міліції ОСОБА_1 (М-246756), старшого дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) з 06.11.2015 (а.с.48).

Наказом Краснолиманського міського відділу Головного управління МВС України в Донецькій області від 23.02.2016 № 3 о/с лк відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України, на підставі наказу ГУМВС в області від 10.02.2016 № 10 о/с лк встановлено майору міліції ОСОБА_1 (М-246756), старшому дільничному інспектору міліції сектору дільничних інспекторів міліції Кранолиманського міського відділу, невикористану відпустку за 2015 рік у кількості 29 діб (а.с.49).

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 24.02.2016 №15 о/с лк внесено зміни до наказу Головного управління МВС в області від 10.02.2016 №10 о/с лк у частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 (М-246756) старшого дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу. Вважати вислугу років на 06.11.2015 у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги 13 років 01 місяць 06 днів, у пільговому обчисленні 16 років 01 місяць 21 день, про зазначене свідчить витяг з даного наказу (а.с.20).

В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 06.08.2016 про проведення розрахунку з виплатою грошових коштів належних при звільненні, а саме компенсацію за час вимушеного прогулу, одноразову грошову допомогу, компенсацію за час виконання рішення суду про поновлення та компенсацію про невикористану відпустку. Зазначену заяву відповідачем отримано 06.09.2016, про що свідчить штемпель про отримання (а.с.21).

З довідки Краснолиманського міського відділу ГУМВС у Донецькій області від 04.05.2017 № 54лк/302/05-2017 про фактичне здійснення розрахунку з ОСОБА_1 вбачається, що на виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2015 по справі № 805/4638/15-а на користь ОСОБА_1 з Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області стягнуто 3366,00 грн. (меморіальний ордер № 1 від 25.12.2015), 15745,60 грн. (меморіальний ордер № 1 від 12.02.2016); 21 121,19 грн. (меморіальний ордер № 2 від 22.03.2016). Всього 40 232,79 грн.

Також після надходження з ГУМВС України в Донецькій області наказу № 10 о/с лк від 10.02.2016 щодо поновлення на посаді та звільнення ОСОБА_1 нараховано: грошове забезпечення у сумі 4138,76 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 23 від 13.04.2016); компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік за 29 діб у сумі 1666,92 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 23 від 13.04.2016); вихідну допомогу при звільненні у сумі 11395,35 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 23 від 13.04.2016) (а.с.46).

Крім того, з довідки Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 12.05.2017 № 55лк/302/05-2017 про грошове забезпечення ОСОБА_1 вбачається, що грошове забезпечення ОСОБА_1 складалось: за березень 2014 року 2692,80 грн.; за квітень 2014 року 2945,25 грн.; за травень 2014 року 2945,25 грн.; за червень 2014 року 3366,00 грн.; за липень 2014 року 3366,00 грн. (а.с.47).

Відповідно до листа Словянського ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області від 29.05.2017 № 5819/10/05-22-08, згідно відомостей отриманих з центральної бази даних ГУ ДФС України інформації про доходи ф/о ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, за період з 01.07.2015 по 31.03.2016 в ЦБД ДРФО немає. Інформація з Державного реєстру фізичних осіб про реєстраційні дані фізичних осіб відповідно до п. 70.15.2 ст. 70 Податкового кодексу України є інформацією з обмеженим доступом.

У звязку з невиплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, невиплатою суми одноразової грошової допомоги, невиплатою компенсації за невикористану відпустку та для стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з даним позовом.

Щодо позовних вимог про стягнення грошового забезпечення під час вимушеного прогулу за період з 28.08.2015 по 24.02.2016 в розмірі 20 196,54 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 235 КЗпП у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За правилами ч. 2 ст. 235 зазначеного Кодексу при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Статтею 236 КЗпП встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Зазначена вище стаття КЗпП не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, в цьому випадку - пред'явлення рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитися на роботі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Як вже зазначалось судом вище, постановою Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2015 у справі № 805/4638/15-а поновлено ОСОБА_1 на посаді старшого дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області з 27.08.2014 та стягнуто з Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.08.2014 по 26.08.2015 виходячи із розрахованого судом розміру грошового забезпечення за цей період в сумі 40 232 (сорок тисяч двісті тридцять дві) гривні 79 (сімдесят девять) коп. В решті позовних вимог відмовлено.

В постанові Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2015 висловлено правовий висновок щодо стягнення з Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області грошового забезпечення за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 Відповідно до якого, суд зазначає, що п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ у разі поновлення на роботі (посаді) орган, який розглядає трудовий спір, одночасно вирішує питання про виплату особі рядового і начальницького складу середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різницю заробітку за час виконання нижче оплачу вальної роботи, але не більш як за один рік. Так, даною постановою суду з врахуванням п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та приписів Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100 стягнуто з Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 27.08.2014 по 26.08.2015 (включно) в розмірі 40 232,79 грн.

Дана постанова суду не оскаржувалась сторонами і набрала законної сили 28.12.2015.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що з наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 10.02.2016 № 10 о/с лк про поновлення з 27.08.2014 та звільнення позивача з 06.11.2015 ОСОБА_1 був ознайомлений ще 14.02.2016, про що свідчить його особистий підпис, та до теперішнього часу не оскаржував цей наказ у судовому порядку.

Отже, у звязку з тим, що наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 10.02.2016 № 10 о/с лк ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) з 06.11.2015 та оскільки Донецький окружний адміністративний суд у своїй постанові від 26.11.2015 у справі №805/4638/15-а вже вирішив питання про стягнення грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу за період з 27.08.2014 по 26.11.2015, тобто по день винесення постанови суду, тому суд дійшов висновку, що позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення з Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області одноразової грошової допомоги в розмірі 20 196,54 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон №2262), особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби, зокрема, за віком виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до абз. 3 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі за текстом постанова № 393), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за віком, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, за наявності вислуги 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 106 розділу 9.9 Методичних рекомендацій про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затверджених наказом МВС від 30.06.2005 № 501 «Про скасування окремих наказів МВС України з питань грошового забезпечення та заробітної плати» встановлено, що особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, у встановлених випадках виплачується грошова допомога у відповідному відсотку місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому в розрахунок включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, премії тощо) у розмірах, що були їм встановлені наказами керівників органу на день звільнення зі служби.

Пунктом 2 наказу Головного управління МВС України в Донецькій області №10 о/с лк від 10.02.2016 згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ, у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) майора міліції ОСОБА_2 (М-246756) старшого дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу з 06.11.2015 (а.с.48).

Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 24.02.2016 №15 о/с лк внесено зміни до наказів Головного управління МВС в області від 10.02.2016 №10 о/с лк у частині звільнення майора міліції ОСОБА_1 (М-246756) старшого дільничного інспектора міліції сектора дільничних інспекторів міліції Краснолиманського міського відділу. Вважати вислугу років на 06.11.2015 у календарному обчисленні та для виплати грошової допомоги 13 років 01 місяць 06 днів, у пільговому обчисленні 16 років 01 місяць 21 день, про зазначене свідчить витяг з даного наказу (а.с.20).

В наказі № 10 о/с лк від 10.02.2016 та наказі № 15 о/с лк від 24.02.2016 щодо поновлення позивача та внесення змін до попереднього наказу, позивачу не встановлено конкретного розміру окладів, надбавок, доплат, преміювання, тощо.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 31.12.2007 № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 205/14896, затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція № 499).

В межах спірних правовідносин не є спірним право позивача на одноразову грошову допомогу, проблемним питанням є визначення періоду та розмір грошового забезпечення за який має враховуватися при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі за текстом Порядок № 100), який застосовується у випадках, зокрема, при виплаті вихідної допомоги.

Пунктом 2 цього Порядку встановлено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Згідно пункту 4 Порядку № 100, в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

З довідки Краснолиманського міського відділу ГУМВС у Донецькій області від 04.05.2017 № 54лк/302/05-2017 про фактичне здійснення розрахунку з ОСОБА_1 вбачається, що після надходження з ГУМВС України в Донецькій області наказу № 10 о/с лк від 10.02.2016 щодо поновлення на посаді та звільнення ОСОБА_1 нараховано: грошове забезпечення у сумі 4138,76 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 23 від 13.04.2016); компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік за 29 діб у сумі 1666,92 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 23 від 13.04.2016); вихідну допомогу при звільненні у сумі 11395,35 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 23 від 13.04.2016). Разом із цим основні види грошового забезпечення ОСОБА_1: посадовий оклад 700,00 грн., оклад за спеціальне звання 125,00 грн., надбавка за вислугу років 25% - 206,25 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 70 % - 721,88 грн. (а.с.46).

Отже, при розрахунку одноразової грошової допомоги відповідач виходив з суми місячного, а не середньомісячного грошового забезпечення, тобто 1753,13 грн., розрахованої відповідно до абз. 4 п.2 Порядку № 100, посадового окладу позивача, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, які затверджені наказом МВС України № 499 від 31.12.2007.

Оскільки на день звільнення 06.11.2015 позивачу не встановлено конкретного розміру окладів, надбавок, доплат, преміювання, тому суд вважає, що відповідач правомірно застосував при обчисленні цього виду грошової допомоги лише розмір посадового окладу позивача, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, які затверджені наказом МВС України № 499 від 31.12.2007, з огляду на що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку суд зазначає наступне.

Пунктом 52 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114 (далі за текстом - Положення № 114) встановлено, що чергова відпустка надається особі рядового або начальницького складу, як правило, до кінця робочого року.

Згідно абз. 2 п. 56 Положення № 114 особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Як вже зазначалось раніше, у відповідності до абз. 1, 2, 3 п. 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 7 вказаного Порядку № 100 передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

Як вже зазначалося судом вище, з довідки Краснолиманського міського відділу ГУМВС у Донецькій області від 04.05.2017 № 54лк/302/05-2017 про фактичне здійснення розрахунку з ОСОБА_1 вбачається, що на виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2015 по справі № 805/4638/15-а на користь ОСОБА_1 з Краснолиманського МВ ГУМВС України в Донецькій області стягнуто 3366,00 грн. (меморіальний ордер № 1 від 25.12.2015), 15745,60 грн. (меморіальний ордер № 1 від 12.02.2016); 21 121,19 грн. (меморіальний ордер № 2 від 22.03.2016). Всього 40 232,79 грн.

Також після надходження з ГУМВС України в Донецькій області наказу № 10 о/с лк від 10.02.2016 щодо поновлення на посаді та звільнення ОСОБА_1 нараховано: грошове забезпечення у сумі 4138,76 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 23 від 13.04.2016); компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік за 29 діб у сумі 1666,92 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 23 від 13.04.2016); вихідну допомогу при звільненні у сумі 11395,35 грн. (сплачено згідно платіжного доручення № 23 від 13.04.2016) (а.с.46).

Тобто, компенсацію за невикористану відпустку за 2015 рік за 29 діб нараховано та сплачено позивачу в сумі 1666,92 грн.

Суд звертає увагу на те, що позивач у позовній заяві не посилається на те, що він не згоден з сумою компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік за 29 діб у сумі 1666,92 грн., та не мотивує зазначену вимогу, а тільки зазначає про те, що йому не було сплачено цю компенсацію.

Разом із тим, відповідачем надано до суду в якості доказу сплати зазначеної компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік довідку про фактичне здійснення розрахунку з ОСОБА_1, в якій є посилання на сплату суми в розмірі 1666,92 грн. згідно платіжного доручення № 23 від 13.04.2016.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині у звязку зі сплатою відповідачем компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік в сумі 1666,92 грн., ще в квітні 2016 року.

Стосовно позовних вимог про зобовязання відповідача виплатити ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні з 25.02.2016 по день винесення рішення по справі суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 КЗпП України вказаний Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Статтею 2-1 КЗпП України визначено, що Україна забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин.

Відповідно до частини 7 статті 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Згідно статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За приписами до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день Фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум саме у строки, зазначені у статті 116 КЗпП.

Також, з аналізу наведеної норми вбачається, що право на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в разі, якщо працівник в день звільнення не працював, виникає за наявності звернення звільненого працівника з вимогою щодо проведення такого розрахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у день звільнення не працював, з вимогою про проведення з ним розрахунку у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України з моменту винесення наказу про його поновлення та звільнення з органів внутрішніх справ 10.02.2016 до відповідача звернувся тільки 06.09.2016, про що свідчить відповідна заява позивача (а.с.21).

При цьому, відповідно довідки Краснолимаського МВ ГУ МВС України в Донецькій області від 04.05.2017 № 54лк/302/05-2017 про фактичне здійснення розрахунку з ОСОБА_1, повний розрахунок з позивачем був проведений ще 13.04.2016.

У звязку із викладеним, суд не вбачає затримки розрахунку всіх належних сум при звільненні позивача, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині теж слід відмовити.

Разом із тим, суд зауважує на тому, що для затвердження кошторису та виділення необхідних для проведення виплат звільненим працівникам коштів необхідно певний час, оскільки Краснолиманський МВ ГУМВС України в Донецькій області не є головними розпорядниками бюджетних коштів в системі органів внутрішніх справ.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, стягнення одноразової грошової допомоги, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні.

Повний текст постанови складено та підписано 06 червня 2017 року.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 8-11, 94, 99, 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Краснолиманського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, стягнення одноразової грошової допомоги, стягнення компенсації за невикористану відпустку, стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні відмовити.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені 29.05.2017. Повний текст постанови буде виготовлений у відповідності до ст.160 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Голошивець І.О.