Справа № 757/11345/16-а
Суддя: Лазаренко В. В.
Дата ухвалення: 2016-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/760/1427/16
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

за участю секретаря - Слободянюк А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Києва лейтенанта поліції Міщука Олександра Олександровича, третя особа: Управління патрульної поліції м. Києва, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В :

14.03.2016 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до відповідача - Інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Києва лейтенанта поліції Міщука Олександра Олександровича, третя особа - Управління патрульної поліції м. Києва, згідно з яким просив визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ПСЗ № 043024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Києва лейтенанта Міщука Олександра Олександровича, третя особа: Управління патрульної поліції м. Києва про визнання протиправною та скасування постанови у справі адміністративне правопорушення, передано за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу, справу № 757/11345/16-а передано на розгляд судді Лазаренко В.В.

У відповідності до ухвали від 03 жовтня 2016 року, дану судову справу прийнято до провадження Солом'янського районного суду м. Києва.

За змістом адміністративного позову, ОСОБА_1 зазначає, що 27 січня 2016 р., приблизно на початку десятої години ранку позивач, керуючи автомобілем Lexus RХ 350, д.н.з, НОМЕР_1, рухався вулицею Велика Васильківська у м. Києві в напрямку вулиці Федорова. Рух на вказаній ділянці автодороги здійснюється в одному напрямку, проїзна частина має чотири смуги для руху нерейкових транспортних засобів і крайню праву смугу для руху маршрутних транспортних засобів, позначену дорожнім знаком 5.11. Керуючи автомобілем, позивач рухався у крайній правій смузі для руху нерейкових транспортних засобів (смуга, яка знаходиться поруч зі смугою для руху маршрутних транспортних засобів) з дотриманням Правил дорожнього руху, в тому числі з дотриманням швидкісного режиму, реальна швидкість транспортного потоку не перевищувала 60 км/год. Згодом, позивач помітив, що автомобіль патрульної поліції, що рухався позаду, шляхом включення проблискового маячку та подання відповідних звукових сигналів, вимагав позивача зупинитись. Зважаючи, що суміжна до автомобіля позивача дорожня смуга призначалась для руху маршрутних транспортних засобів, а отже не дозволяла йому зробити зупинку, позивач проїхавши приблизно 50-100 метрів знайшовши зручне місце, перетнувши смугу для руху маршрутних транспортних засобів, не зупиняючись на ній, з'їхав з проїзної частини та зупинив автомобіль у місці, де дозволялась зупинка транспортних засобів. Згодом, до автомобіля позивача підійшов інспектор патрульної поліції - лейтенант Міщук О.О., який повідомив позивача про порушення ним ПДР, оскільки останній рухався з перевищенням швидкості та у смузі для руху маршрутних транспортних засобів. На питання позивача про те, чим підтверджується твердження інспектора про перевищення швидкості та рух у вказаній смузі, останній повідомив, що такі порушення були встановлені візуально. Позивач, звернувшись з проханням ознайомити його з можливими доказами, що підтверджують зазначені інспектором обставини, проте отримав пояснення відповідача, що він не зобов'язаний ознайомлювати позивача з доказами та пішов до службового авто.

Зважаючи свої права порушеними, позивач звернувся на гарячу лінію Національної поліції України за тел. «102» та повідомив, що вважав дії співробітників патрульної поліції незаконними, та просив направити на місце інший патруль поліції для об'єктивного та неупередженого розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Через деякий час, інспектор патрульної поліції - лейтенант Міщук О.О. повернувся до автомобіля позивача та повідомив про те, що розгляд звернення позивача на гарячу лінію було доручено йому. Крім того, відповідач мав вже складену Постанову у справі про адміністративне правопорушення та звернувся до позивача з вимогою підписати її. Позивач зазначає про те, що він неодноразово звертався до інспектора патрульної поліції з проханням ознайомити його зі змістом Постанови, надати її копію та ознайомити з можливими доказами у справі, а також заперечував проти порушення ним Правил дорожнього руху про що хотів скласти відповідні письмові пояснення, проте відповідач відмовився від задоволення вказаних клопотань позивача. ОСОБА_1 зазначає, що повідомивши про небажання витрачати свій час, відповідач повернувся до службового автомобіля та згодом уїхав з місця оформлення адміністративного правопорушення, копії протоколу позивачу не надав.

ОСОБА_1 також зазначає, що того ж дня - 27.01.2016 р. він звернувся до Управління патрульної служби МВС України в м. Києві з відповідною скаргою, згідно якої просив провести перевірку законності та обґрунтованості дій інспектора поліції та повідомити інформацію щодо того, чи було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та за яке саме правопорушення. 03 березня 2016 року позивачем поштою отримано оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення від 27.01.2016 р., а 07.03.2016 р. отримано відповідь на результатами розгляду скарги позивача, згідно якої повідомлено про відповідність дій співробітника поліції вимогам чинного законодавства України.

У зв'язку з вищевикладеним, позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена незаконно і упереджено, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за яке його притягнуто до відповідальності.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку з чим суд відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України вирішив провести розгляд справи за відсутності відповідача та третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27 січня 2016 року Інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Києва лейтенантом Міщуком Олександром Олександровичем стосовно ОСОБА_1 було прийнята Постанова у справі про адміністративне правопорушення ПСЗ № 043024 (надалі - Постанова). Вказаною постановою встановлено наявність в діях позивача складу правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, що полягало у здійсненні позивачем руху у смузі для руху маршрутних транспортних засобів, позначеної дорожнім знаком 5.11., чим порушено п. 17.1. ПДР та застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Як визначено ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію).

Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу, - уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Вбачається, що оскаржувана постанова винесена працівником підрозділу патрульної служби Національної поліції - інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Києва лейтенантом Міщуком Олександром Олександровичем, за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому, згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи вищевикладене, вчинення адміністративного проступку повинно бути підтверджено виключно доказами. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи, докази вини позивача у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП - відсутні. При притягненні позивача до адміністративної відповідальності та оформленні відповідної Постанови, відповідачем не наведено жодного доказу, який би підтверджував вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

На думку суду, з врахуванням приписів ст. 251 КУпАП, Постанова у справі про адміністративне правопорушення від 27.01.2016 р. сама по собі, не може вважатись доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є за своєю суттю та формою документом, що лише фіксує прийняте уповноваженим органом рішення, за результатами розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Посилань на будь-які інші доказі оскаржувана постанова також не містить.

Судом встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносного ОСОБА_1 інспектором Міщуком О.О. не надано оцінки поясненням позивача та його доводам про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, не зазначено мотивів їх відхилення.

При цьому відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України (КАС), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 69 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого інспектором Міщуком О.О. рішення чи спростовують обставин на які посилається позивач, останнім до суду не надано. Зокрема, не надано доказів на підтвердження того, що позивачем здійснено рух у смузі для руху маршрутних транспортних засобів.

Таким чином приймаючи до уваги наведені вище положення закону, зважаючи на те, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення, а також те, що Постанова у справі про адміністративне правопорушення за фактичних обставин справи сама по собі не може бути доказом винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, суд приходить до висновку, що відповідачем Міщуком О.О. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було всебічно та повного з'ясовано обставини, які мають значення для правильного її вирішення, що потягло за собою прийняття необґрунтованого рішення, у зв'язку з чим позовні вимоги про скасування постанови серія ПСЗ № 043024 від 27.01.2016 р. слід задовольнити.

Водночас, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі, оскільки до компетенції суду не відноситься вирішення питання закриття провадження у справі за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 251, 252, 254, 256, 268, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 2, 4, 7, 17, 94, 158, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ПСЗ № 043024 від 27.01.2016, постановлену Інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції м. Києва лейтенантом поліції Міщуком Олександром Олександровичем, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного адміністративного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з моменту її проголошення.

Суддя В.В. Лазаренко