Справа № 521/21455/16-а
Суддя: Гуревський В. К.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/521/86/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 травня 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.,

при секретарі - Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Управління пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, просила визнати протиправними дії та бездіяльність відповідача щодо не проведення комісією службового розслідування виявлених порушень матеріальних норм пенсійного законодавства за заявою ОСОБА_1 від 21 жовтня 2016 року та відмові виконати законний належний розрахунок розміру пенсії та сплатити різницю несплаченого розміру пенсії та допомоги дітям війни в мирному порядку. Визнати неправомірними та скасувати Розпорядження пенсійної справи № 100128 ОСОБА_1 за період з 01 січня 2004 року, якими незаконно узято зменшений коефіцієнт стажу у наступних розмірах: 1) 0,29333; 2) 0,29417; 3) 0,39713 та зобов'язати відповідача виконати законний належний розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 з застосуванням коефіцієнту стажу у розмірі - 0,64 (64%), який був визначений при призначенні пенсії в 1989 році та застосовувався до 01 січня 2004 року та зобов'язати відповідача сплатити різницю несплаченої пенсії за цей період. Визнати неправомірними діями відповідача щодо не сплати ОСОБА_1 жодної копійки соціальної допомоги дітям війни за період з 01 січня 2006 року до 01 січня 2008 року та сплаті в зменшеному розмірі за період з 01 січня 2008 року по теперішній час та зобов'язати відповідача, на підставі матеріальних норм Закону №2195-ІV від 18 листопада 2004 року виконати нарахування державної соціальної допомоги у розмірі 30% за період з 01 січня 2006 року до 01 січня 2011 року та в розмірі 10% до 01 січня 2014 року, і у розмірі 7% до теперішнього часу та сплатити різницю несплаченої державної допомоги за цей період. Зобов'язати відповідача надати ОСОБА_1 постійне пенсійне посвідчення, оформлене належним чином.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказала, що під час встановлення юридичного факту в Малиновському суді у справі №521/8035/16-ц (2о/521/196/16, для реабілітації батька та брата, представником ОСОБА_1 було виявлено судове рішення у справі №2а-2478/2009 від 19 листопада 2009 року (щодо виплат соціальної допомоги дітям війни) про яке позивач взагалі не знала і рішення не отримувала (відповідач знав, бо подавав апеляцію). отримавши рішення суду у справі №2а-2478/2009 представник ОСОБА_3, яка діє в інтересах позивачки, вернулась із заявою до відповідача від 17 жовтня 2016 року - надати для огляду пенсійну справу №100128 ОСОБА_1, бо ОСОБА_1 наполягала, що не була в судах та не отримувала від відповідача ніяких грошей як дитина війни. Після ознайомлення з матеріалами пенсійної справи №100128 та виявивши порушення, представник сторони позивача спочатку звернулась особисто до заступника відділу з призначення пенсії (вул. Космонавтів 26-а) з питанням про виправлення порушень, а 21 жовтня 2016 року представник позивача звернулась із Заявою-скаргою до УПФУ в Малиновському районі та вказала виявлені в пенсійній справі неправомірні розрахунки пенсії та запропонували скласти комісію і провести службове розслідування для виявлення винних осіб та поновити порушені права ОСОБА_1 шляхом повернення законних розрахунків та сплатити різницю несплаченої пенсії. Вирішити питання мирним шляхом відповідач відмовився, - листом № 283 від 04 листопада 2016 року повідомив, що немає підстав для таких дій, тому ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду по захист своїх конституційних прав та свобод на зароблену пенсію та державну допомогу.

15 листопада 2016 року під підпис отримано лист № 233 від 04 листопада 2016 року, в якому відповідач наголосив, що Розпорядження від 01 січня 2004 року виконано на підставі ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (№1058-15), (перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік»).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право вибору пенсійних виплат належить пенсіонерові. Отже, матеріальною нормою ст. 43 чітко зазначено, що перерахунок робиться за нормами законодавства, що діяло раніше, а в ч. 2 зазначено, що за бажанням пенсіонера (тобто він подає заяву) може бути перераховано розмір пенсії за новими нормами закону при цьому він надає Заяву та нову довідку про заробітні плати. Ст. 44 цього Закону зазначено, що виключно за заявами пенсіонерів, робиться перерахунок розміру пенсії, а не за бажанням відповідача, а ст. 45 зазначено хто і коли має право на перерахунок пенсії.

ОСОБА_1 не зверталась до відповідача з заявою про перерахунок за новими нормами закону, не надавала довідок про заробітну плату - це підтверджується усіма Розпорядженнями про перерахунки пенсії за період з 1989 року по 2016 року, де зазначено, щодо перерахунку розміру пенсії була врахована заробітна плата до 31 серпня 1984 року, тому дії відповідача щодо перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 без заяви та без додаткової довідки про нову заробітну плату є неправомірними і суперечать ст. 43 та ст. 10 Закону України №1058-15 і положенням ст. 19, ст. 22 та ст. 58 Конституції України.

ОСОБА_1 вперше була призначена пенсія 27 грудня 1989 року відповідно до матеріальних норм Закону СРСР «Про державні пенсії» (Документі п0001400-56, чинний, поточна редакція - Редакція від 01 листопада 1985 року, підстава v2489400-85), який на теперішній час є чинним) та було призначено майже максимальний розмір пенсії - 113,43 руб. з розрахунку 64% від заробітку (коефіцієнт стажу - 0,64) та коефіцієнтом заробітку - 2,9.

На той час максимальний розмір пенсії був - 120 руб. (для пільговиків - 132 руб.), а мінімальна заробітна плата 70 руб., тому у громадян, які заробляли по 200 - 300 руб. були великі коефіцієнти для розрахунку пенсії. Коефіцієнт заробітної плати у ОСОБА_1 склав - 1,22442 після затвердження Постановою Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1783, якою були затверджені показники середньомісячної заробітної плати робітників та службовців, зайнятих у галузях національної економіки за 1958-2002 роки владою прем'єра (біглого президента) були штучно завищені середньомісячні заробітні плати для економії бюджету при призначенні пенсій, для того, щоб в очі не дуже це кидалось, усім пересічним пенсіонерам. Отже 2003 році були призначені однакові розміри пенсії для тих хто працював і хто не працював. Таке штучне завищення середньомісячних заробітних плат, зменшило коефіцієнти заробітної плати у всіх пересічних громадян.

05 листопада 1991 року прийнято Закон України «Про пенсійне забезпечення» (№1788-12) і майже усі матеріальні норми залишились незмінними та до того ж ст. 3 та ст. 9 Закону України «Про правонаступництво» та положеннями ст. 22 (При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод), ст. 24 (Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом), ст. 46 (право на соціальний захист гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян. підприємств, установ і організацій) та сг.5-8 (Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі) Конституції України, держава Україна гарантувала непорушність цих прав і свобод, які були надані законодавчими актами СРСР.

09 липня 2003 року було прийнято Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (№1058-15), який набирав чинності з 01 січня 2004 року. При чому пенсії, які призначались до набрання чинності цього закону, обмежувались вищезазначеним законом, а з 01 січня 2004 року розміри пенсії відповідно до вимог ст. 27 не обмежувались. Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1783 розміри пенсії перераховувались (осучаснювали) з застосуванням показника середньомісячної заробітної плати в Україні за 2002 рік у розмірі 306,45 грн. (осучаснення пенсій), при чому ч. 1 ст. 43 Закону України №1058-15 передбачено, що перерахунок за показником за 2002 року у розмірі 306,45 грн. - «...на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше..», визначається за формулою: П = Зс х Кз х Кст, де П - розмір пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, яка передує року призначення пенсії (змінюється тільки під час осучаснення розмірів пенсій); Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи (коефіцієнт ОСОБА_1 - 1,22442 - вбачається в Розпорядженнях за весь період з дня призначення до Розпорядження від 26 вересня 2016 року - надається в додатках, який ніколи не змінюється у осіб, які після призначення пенсії не працювали); Кст - коефіцієнт стажу у відсотках (64% - стор. 14, стор. 17-25 пенсійної справи №100128, тобто в усіх Розпорядженнях до 01 січня 2004 року, який не змінюється у осіб, які не працювали після призначення пенсії). Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2004 року має складати: П = 306,45 х 1,22442 х (64% : 100) = 240,14 грн.

Відповідач зменшив розмір пенсії ОСОБА_1, який за Розпорядженням 100128 від 21 січня 2004 року склав - 110,06 грн. при цьому незаконно призначає адресну допомогу, завдяки якій штучно нараховується пенсія у розмірі - 156,30 грн. Різниця складає (240,14 грн. - 156,30 грн.) = 83,84 грн. (без урахування індексації відповідно до вимог ст. 42 Закону України №1058-15).

Належний розмір пенсії ОСОБА_1 дозволяв не сплачувати адресну допомогу з Державного бюджету України, бо цей розмір вище мінімального розміру пенсії для непрацездатних осіб. Таке штучне зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 - є протиправними діями і суперечать не тільки матеріальним нормам чинного пенсійного законодавства України, а також положенням Конституції України та ст. 1 Протоколу 1 (втручання в майнові права) Конвенції з прав та основоположних свобод пенсії Людини (з 1975 року ЄСПЛ визнано соціальні сплати майном), а наступним Розпорядженням (без номерів аркушів) зменшений коефіцієнт стажу ОСОБА_1 з розміру 0,64 (64%) на розмір 0,29333 (29,333%) і після такого зменшення призначається більшу адресну допомогу з 01 вересня 2004 року ОСОБА_1, яка складає - 284,69 грн.

Відповідач стягнув з Державного бюджету грошові кошти починаючи з 01 січня 2004 року, щоб покрити зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 і цей розмір допомоги відповідач і надалі використовує (Розпорядження від 12 січня 2005 року - 341,91 грн.; Розпорядження з 01 січня 2006 року - 375,91 грн.; Розпорядження з 01 січня 2007 року - 404,93 грн.; Розпорядження з 01 червня 2007 року - 486,88 грн. і так далі.

Тобто, під час першого осучаснення пенсійним виплат з застосуванням середньої заробітної плати в Україні за 2002 рік з 01 січня 2004 року, відповідачем було зменшено розмір пенсії на 83,84 грн., який не сплачувався неправомірно. Розрахунки суттєво вплинули на розмір пенсії ОСОБА_1.

Також є наступні перерахунки, які робились по осучасненню пенсій за період після 01 січня 2004 року та які також суттєво вплинули на розмір пенсії ОСОБА_1, а саме: з 01 січня 2008 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до законодавчих актів України» перераховуються (осучаснюються) розміри пенсій призначені за показниками за 2002 - 2005 роки з застосуванням середньомісячної заробітної плати в Україні за 2006 рік яка є не розмірі 928,81 грн. та перераховується коефіцієнт страхового стажу (з 1% до 1,35%), які були призначені відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України №1058-15.

Оскільки ОСОБА_1 була перерахована пенсія лише за показником за 2002 рік, бо відповідно до вимог ст. 42 вона не мала права на перерахунок з застосуванням нових заробітних плат, бо не працювала (Роз'яснено Листом Мінпраці та Пенсійного фонду України від 28 грудня 2007 року №1328/0/039/98-07 та 21590/02-20), тому її розмір перераховується з застосуванням середньомісячної заробітної плати в Україні з 2006 рік у розмірі - 928,81 грн. (при цьому для ОСОБА_1 коефіцієнти заробітку та стажу залишаються незмінними ст. 42 та ст. 43) і розмір пенсії складає: за формулою, П = Зс х Кз х Кст, П = 928,81 х 1,22442 х (64% : 100) = 727,84 грн. (без урахування соціальної допомоги дітям війни, яка дорівнює 30% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб).

За Розпорядженням від 01 січня 2008 року відповідача цей розмір складає - 553,13 грн. Різниця розрахованого та належного розмірів складає - 174,71 грн. тобто суттєво зменшили розмір пенсії ОСОБА_1 та неправомірно не сплачували в належному розмірі.

З 01 травня 2012 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №327 від 23 квітня 2012 року усім пенсіонерам, яким було перераховано та призначено пенсію із застосуванням показників за 2005 -2006 роки, розмір пенсії перераховується (осучаснюється) з застосуванням середньомісячної заробітної плати в Україні за 2007 рік можуть розмірі - 1197,91 грн.

З 01 січня 2012 ропу дітям війни державна соціальна допомога - 7% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб (Постанова Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381). Не в Конституційний спосіб Постановою Кабінету Міністрів України зменшено з 10% на 7%, тому є неконституційними зменшеннями виплат соціальної допомоги дітям війни.

З 01 травня 2012 року розмір пенсії ОСОБА_1 має складати за формулою П = Зс х Кз х Кст: П = 1197,91 х 1,22442 х (64% : 100) - 938,72 грн.

Мінімальний прожитковий мінімум для непрацездатних осіб - 838 грн. (838 х 10/100) = 83,80 грн. - доплата дітям війни.

Постанова Кабінету Міністрів України від 26 березня 2012 року № 257 коефіцієнт підвищення з 01 березня 2012 року складає - 1,0352 (за ст. 42).

Пенсія ОСОБА_1, П - (938,72 х 1,0352) 971,76 + 83,80 - 1055,56 грн.

Відповідно до цієї Постанови №327 від 23 квітня 2012 року усім пенсіонерам доплачується 100 грн.

Пенсія ОСОБА_1 дорівнює у розмірі (1055,56 + 100) = 1155,56 грн.

З Розпорядження відповідача від 01 грудня 2012 року вбачається, що їй нараховано пенсію у розмірі 1056,57 грн. Різниця складає (1155,56 - 1056,57) = 98,99 грн.

Постанова Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 264 - коефіцієнт підвищення з 01 березня 2013 року складає -1,0298.

З 01 березня 2013 року пенсія ОСОБА_1 дорівнює: П - 971,76 х 1,0298 + (83,80 + 100) - 1184,52 грн. Допомога за даними відповідача - 58,66 грн.

За Розпорядженням відповідача в 2013 році пенсія ОСОБА_1 на 01 березня 2013 року у розмірі 1097,23 грн., отже різниця складає (1184,52 - 1097,23) = 87,29 грн.

Відповідач Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районі м. Одеси, якого було замінено на належного відповідача - Малиновського об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Одесі, надав заперечення проти позову, в якому просив відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 у повному обсязі, зазначивши, що на обліку в Управлінні перебуває ОСОБА_5 (пенсійна справа № 100128) з 25 грудня 1989 року та отримує пенсію за віком.

Щодо правильності розрахунку призначеної ОСОБА_5, вбачається, що з 01 січня 2004 року вступив в силу Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

Відповідно до ст. 27 Закону України №1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до п. 2 зазначеної статті заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + КзЗ +... + Кзп); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»у редакції від 01 січня 2004 року перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян» від 20 листопада 2003 №1783 показник середньої заробітної плати за 2002 рік склав 306,45 грн.

На підставі норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09 липня 2003 року позивачеві з 01 січня 2004 року було перераховано розмір пенсії відповідно до чинного на той час законодавства у результаті чого розмір пенсії збільшився.

Щодо проведення соціальних виплат як дитині війни, вбачається, що відповідно до ст. 6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року №2195-ІV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року №2857-VI було установлено, що у 2011 році норми і положення статей статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

У подальшому, при прийнятті рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 колегія суддів дійшла висновку про відповідність Конституції України п. 4 прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року №2857 -VІ.

Колегія суддів зазначає, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, проте мають забезпечувати конституційне право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, гарантоване статтею 48 Конституції України.

Аналогічні положення містяться у законах України Про державний бюджет України на 2012, 2013 та 2014 роки.

На сьогоднішній час ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (редакція від 01 січня 2015 року) передбачає, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, на сьогоднішній день позивачці виплачується підвищення у розмірі 66,43 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28 грудня 2011 року №1381.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Відповідно до ст. 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Управління не порушувало прав позивача, а діяло на підставі і у повній відповідності до вимог чинного законодавства України.

Пенсію за віком позивачеві було перераховано з 01 січня 2004 року. Тому, відповідно до ст. 99 КАС України встановлено шестимісячний строк для звернення до адміністративного суду. Згідно п. 1 та п. 2 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляд), якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідач Малиновське об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Одесі надав до суду відгук на додаткові обґрунтування позивача, та зазначив таке.

Щодо правильності розрахунку пенсії з 2004 року, вбачається, що відповідно нормам Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (в редакції від 09 липня 2003 року). Відповідно сі. 27 Закону № 1058- IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно ст. 40 Закону № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (в редакції від 01 січня 2004 року) максимальний розмір пенсії не може перевищувати трьох, а для працівників, зайнятих на роботах, передбачених пунктом «а» статті 13 і статтею 14 цього Закону, - чотирьох мінімальних пенсій завком.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів трудових пенсій» від 15 квітня 2003 року № 544/2003 було встановлено мінімальний розмір пенсії - 50 гривень.

Таким чином, позивач отримувала максимальний на той момент розмір пенсії за віком - 150,00 грн.

Щодо виплати соціальної допомоги як дитині війни, вбачається, що відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195- ІV (у редакції від 18 листопада 2004 року) закон набирає чинності з: 01 січня 2006 року.

Відповідно до ст. 7 Закону № 2195-ІV (в редакції від 01 січня 2006 року) фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Статтею 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року №3235-ІV було установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

До того ж п. 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» в редакції від 20 грудня 2005року було призупинено дію абзацу сьомого статті 5 та статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Прикінцевими положеннями цього ж Закону було зобов'язано Кабінет Міністрів України за результатами виконання Державного бюджету України за перше півріччя 2006 року внести Верховній Раді України пропозиції щодо подальшого поетапного впровадження статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року № 489-V в редакції від 19 грудня 2006 року було установлено, у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами.

09 липня 2007 року зазначені положення Закону № 489-V втратили чинність у зв'язку із прийняттям рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007. Проте ст. 7 положень Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV (у редакції від 09 липня 2007 року) було залишено без змін. Тобто, фінансове забезпечення виплат дітям війни Покладався на Державний бюджет, а механізм їх реалізації на Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІV (у редакціях від 01 січня 2008 року, 16 березня 2010 року, 01 січня 2011 року, 19 червня 2011 року) дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи Державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Позивача було забезпечено пенсією, обчисленою у повній відповідності нормам чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши адміністративну справу, дослідивши пенсійну справу, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено, щоотримавши рішення суду у справі №2а-2478/2009 представник ОСОБА_3, яка діє в інтересах позивачки, вернулась із заявою до відповідача від 17 жовтня 2016 року - надати для огляду пенсійну справу №100128 ОСОБА_1, бо ОСОБА_1 наполягала, що не була в судах та не отримувала від відповідача ніяких грошей як дитина війни. Після ознайомлення з матеріалами пенсійної справи №100128 та виявивши порушення, представник сторони позивача спочатку звернулась особисто до заступника відділу з призначення пенсії (вул. Космонавтів 26-а) з питанням про виправлення порушень, а 21 жовтня 2016 року представник позивача звернулась із Заявою-скаргою до УПФУ в Малиновському районі та вказала виявлені в пенсійній справі неправомірні розрахунки пенсії та запропонували скласти комісію і провести службове розслідування для виявлення винних осіб та поновити порушені права ОСОБА_1 шляхом повернення законних розрахунків та сплатити різницю несплаченої пенсії. Вирішити питання мирним шляхом відповідач відмовився, - листом № 283 від 04 листопада 2016 року повідомив, що немає підстав для таких дій, тому ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду по захист своїх конституційних прав та свобод на зароблену пенсію та державну допомогу.

15 листопада 2016 року під підпис отримано лист № 233 від 04 листопада 2016 року, в якому відповідач наголосив, що Розпорядження від 01 січня 2004 року виконано на підставі ст. 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (№1058-15), (перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік»).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» право вибору пенсійних виплат належить пенсіонерові. Отже, матеріальною нормою ст. 43 чітко зазначено, що перерахунок робиться за нормами законодавства, що діяло раніше, а в ч. 2 зазначено, що за бажанням пенсіонера (тобто він подає заяву) може бути перераховано розмір пенсії за новими нормами закону при цьому він надає Заяву та нову довідку про заробітні плати. Ст. 44 цього Закону зазначено, що виключно за заявами пенсіонерів, робиться перерахунок розміру пенсії, а не за бажанням відповідача, а ст. 45 зазначено хто і коли має право на перерахунок пенсії.

ОСОБА_1 не зверталась до відповідача з заявою про перерахунок за новими нормами закону, не надавала ніяких нових довідок про заробітну плату - це підтверджується усіма Розпорядженнями про перерахунки пенсії за період з 1989 року по 2016 року, де зазначено, щодо перерахунку розміру пенсії була врахована заробітна плата до 31 серпня 1984 року, тому дії відповідача щодо перерахунку розміру пенсії ОСОБА_1 без заяви та без додаткової довідки про нову заробітну плату є неправомірними і суперечать ст. 43 та ст. 10 Закону України №1058-15 і положенням ст. 19, ст. 22 та ст. 58 Конституції України.

ОСОБА_1 вперше була призначена пенсія 27 грудня 1989 року відповідно до матеріальних норм Закону СРСР «Про державні пенсії» (Документі п0001400-56, чинний, поточна редакція - Редакція від 01 листопада 1985 року, підстава v2489400-85), який на теперішній час є чинним) та було призначено майже максимальний розмір пенсії - 113,43 руб. з розрахунку 64% від заробітку (коефіцієнт стажу - 0,64) та коефіцієнтом заробітку - 2,9.

На той час максимальний розмір пенсії був - 120 руб. (для пільговиків - 132 руб.), а мінімальна заробітна плата 70 руб., тому у громадян, які заробляли по 200 - 300 руб. були великі коефіцієнти для розрахунку пенсії. Коефіцієнт заробітної плати у ОСОБА_1 склав - 1,22442 після затвердження Постановою Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1783, якою були затверджені показники середньомісячної заробітної плати робітників та службовців, зайнятих у галузях національної економіки за 1958-2002 роки владою прем'єра (біглого президента) були штучно завищені середньомісячні заробітні плати для економії бюджету при призначенні пенсій, для того, щоб в очі не дуже це кидалось, усім пересічним пенсіонерам. Отже 2003 році були призначені однакові розміри пенсії для тих хто працював і хто не працював. Таке штучне завищення середньомісячних заробітних плат, зменшило коефіцієнти заробітної плати у всіх пересічних громадян.

05 листопада 1991 року прийнято Закон України «Про пенсійне забезпечення» (№1788-12) і майже усі матеріальні норми залишились незмінними та до того ж ст. 3 та ст. 9 Закону України «Про правонаступництво» та положеннями ст. 22 (При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод), ст. 24 (Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом), ст. 46 (право на соціальний захист гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян. підприємств, установ і організацій) та сг.5-8 (Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі) Конституції України, держава Україна гарантувала непорушність цих прав і свобод, які були надані законодавчими актами СРСР.

09 липня 2003 року було прийнято Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (№1058-15), який набирав чинності з 01 січня 2004 року. При чому пенсії, які призначались до набрання чинності цього закону, обмежувались вищезазначеним законом, а з 01 січня 2004 року розміри пенсії відповідно до вимог ст. 27 не обмежувались. Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 листопада 2003 року № 1783 розміри пенсії перераховувались (осучаснювали) з застосуванням показника середньомісячної заробітної плати в Україні за 2002 рік у розмірі 306,45 грн. (осучаснення пенсій), при чому ч. 1 ст. 43 Закону України №1058-15 передбачено, що перерахунок за показником за 2002 року у розмірі 306,45 грн. - «...на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше..», визначається за формулою: П = Зс х Кз х Кст, де П - розмір пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, яка передує року призначення пенсії (змінюється тільки під час осучаснення розмірів пенсій); Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи (коефіцієнт ОСОБА_1 - 1,22442 - вбачається в Розпорядженнях за весь період з дня призначення до Розпорядження від 26 вересня 2016 року - надається в додатках, який ніколи не змінюється у осіб, які після призначення пенсії не працювали); Кст - коефіцієнт стажу у відсотках (64% - стор. 14, стор. 17-25 пенсійної справи №100128, тобто в усіх Розпорядженнях до 01 січня 2004 року, який не змінюється у осіб, які не працювали після призначення пенсії). Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2004 року має складати: П = 306,45 х 1,22442 х (64% : 100) = 240,14 грн.

Відповідач зменшив розмір пенсії ОСОБА_1, який за Розпорядженням 100128 від 21 січня 2004 року склав - 110,06 грн. при цьому незаконно призначає адресну допомогу, завдяки якій штучно нараховується пенсія у розмірі - 156,30 грн. Різниця складає (240,14 грн. - 156,30 грн.) = 83,84 грн. (без урахування індексації відповідно до вимог ст. 42 Закону України №1058-15).

Належний розмір пенсії ОСОБА_1 дозволяв не сплачувати адресну допомогу з Державного бюджету України, бо цей розмір вище мінімального розміру пенсії для непрацездатних осіб. Таке штучне зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 - є протиправними діями і суперечать не тільки матеріальним нормам чинного пенсійного законодавства України, а також положенням Конституції України та ст. 1 Протоколу 1 (втручання в майнові права) Конвенції з прав та основоположних свобод пенсії Людини (з 1975 року ЄСПЛ визнано соціальні сплати майном), а наступним Розпорядженням (без номерів аркушів) зменшений коефіцієнт стажу ОСОБА_1 з розміру 0,64 (64%) на розмір 0,29333 (29,333%) і після такого зменшення призначається більшу адресну допомогу з 01 вересня 2004 року ОСОБА_1, яка складає - 284,69 грн.

Відповідач стягнув з Державного бюджету грошові кошти починаючи з 01 січня 2004 року, щоб покрити зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 і цей розмір допомоги відповідач і надалі використовує (Розпорядження від 12 січня 2005 року - 341,91 грн.; Розпорядження з 01 січня 2006 року - 375,91 грн.; Розпорядження з 01 січня 2007 року - 404,93 грн.; Розпорядження з 01 червня 2007 року - 486,88 грн. і так далі.

Тобто, під час першого осучаснення пенсійним виплат з застосуванням середньої заробітної плати в Україні за 2002 рік з 01 січня 2004 року, відповідачем було зменшено розмір пенсії на 83,84 грн., який не сплачувався неправомірно. Розрахунки суттєво вплинули на розмір пенсії ОСОБА_1.

Також є наступні перерахунки, які робились по осучасненню пенсій за період після 01 січня 2004 року та які також суттєво вплинули на розмір пенсії ОСОБА_1, а саме: з 01 січня 2008 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до законодавчих актів України» перераховуються (осучаснюються) розміри пенсій призначені за показниками за 2002 - 2005 роки з застосуванням середньомісячної заробітної плати в Україні за 2006 рік яка є не розмірі 928,81 грн. та перераховується коефіцієнт страхового стажу (з 1% до 1,35%), які були призначені відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України №1058-15.

Оскільки ОСОБА_1 була перерахована пенсія лише за показником за 2002 рік, бо відповідно до вимог ст. 42 вона не мала права на перерахунок з застосуванням нових заробітних плат, бо не працювала (Роз'яснено Листом Мінпраці та Пенсійного фонду України від 28 грудня 2007 року №1328/0/039/98-07 та 21590/02-20), тому її розмір перераховується з застосуванням середньомісячної заробітної плати в Україні з 2006 рік у розмірі - 928,81 грн. (при цьому для ОСОБА_1 коефіцієнти заробітку та стажу залишаються незмінними ст. 42 та ст. 43) і розмір пенсії складає: за формулою, П = Зс х Кз х Кст, П = 928,81 х 1,22442 х (64% : 100) = 727,84 грн. (без урахування соціальної допомоги дітям війни, яка дорівнює 30% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб).

За Розпорядженням від 01 січня 2008 року відповідача цей розмір складає - 553,13 грн. Різниця розрахованого та належного розмірів складає - 174,71 грн. тобто суттєво зменшили розмір пенсії ОСОБА_1 та неправомірно не сплачували в належному розмірі.

З 01 травня 2012 року відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №327 від 23 квітня 2012 року усім пенсіонерам, яким було перераховано та призначено пенсію із застосуванням показників за 2005 -2006 роки, розмір пенсії перераховується (осучаснюється) з застосуванням середньомісячної заробітної плати в Україні за 2007 рік можуть розмірі - 1197,91 грн.

З 01 січня 2012 ропу дітям війни державна соціальна допомога - 7% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб (Постанова Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року № 1381). Не в Конституційний спосіб Постановою Кабінету Міністрів України зменшено з 10% на 7%, тому є неконституційними зменшеннями виплат соціальної допомоги дітям війни.

З 01 травня 2012 року розмір пенсії ОСОБА_1 має складати за формулою П = Зс х Кз х Кст: П = 1197,91 х 1,22442 х (64% : 100) - 938,72 грн.

Мінімальний прожитковий мінімум для непрацездатних осіб - 838 грн. (838 х 10/100) = 83,80 грн. - доплата дітям війни.

Постанова Кабінету Міністрів України від 26 березня 2012 року № 257 коефіцієнт підвищення з 01 березня 2012 року складає - 1,0352 (за ст. 42).

Пенсія ОСОБА_1, П - (938,72 х 1,0352) 971,76 + 83,80 - 1055,56 грн.

Відповідно до цієї Постанови №327 від 23 квітня 2012 року усім пенсіонерам доплачується 100 грн.

Пенсія ОСОБА_1 дорівнює у розмірі (1055,56 + 100) = 1155,56 грн.

З Розпорядження відповідача від 01 грудня 2012 року вбачається, що їй нараховано пенсію у розмірі 1056,57 грн. Різниця складає (1155,56 - 1056,57) = 98,99 грн.

Постанова Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2013 року № 264 - коефіцієнт підвищення з 01 березня 2013 року складає -1,0298.

З 01 березня 2013 року пенсія ОСОБА_1 дорівнює: П - 971,76 х 1,0298 + (83,80 + 100) - 1184,52 грн. Допомога за даними відповідача - 58,66 грн.

За Розпорядженням відповідача в 2013 році пенсія ОСОБА_1 на 01 березня 2013 року у розмірі 1097,23 грн., отже різниця складає (1184,52 - 1097,23) = 87,29 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28 грудня 2011 року № 1381, з метою здійснення у 2012 році заходів щодо поетапного до 2015 року підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливим верств населення Кабінет Міністрів України. Установити, що дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», провадиться у розмірі 7 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність».

Оскільки при прийнятті нових законодавчих актів, які стосуються прав та свобод громадян України не можуть бути скасовані чи зменшені надані пільги та компенсації, то звертаюсь до суду, на підставі положень ст. 22 та ст. 58 (Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи) Конституції України, то визнати виплату державної соціальної допомоги з 01 січня 2015 року у розмірі 58,66 грн. та у розмірі 66,43 грн. які були прийняті Постановами Кабінету Міністрів України - є антиконституційними (закон має вищу силу, зменшувати Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року № 112 було внесено зміни в Постанову від 28 грудня 2011 року № 1381 - антиконституційно), тому зобов'язати відповідача перерахувати соціальну допомогу у розмірі 10% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб з 2011 року по теперішній час та сплатити різницю несплаченої пенсії.

Судові рішення на території України мають виконуватись негайно, а відповідач за період з 01 січня 2006 року (набрав чинності Закон України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІV) до 31 січня 2008 року не сплачено жодної копійки допомоги дітям війни, який на той час був 30% прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, що є втручанням в майнові відношення на підставі ст. 1 Протоколу 1 Конвенції з прав людини.

Рішенням Конституційного Суду України № б-рп/2007 від 09 липня 2007 року (про соціальні гарантії громадян) у пункті 5 зазначено, «3.2. Утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини другої статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 68 Конституції України вони є загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовити особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов'язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної правової держави».

В Постанові Верховного суду України від 15 вересня 2009 року, яким наголошено, що соціальна допомога дітям війни має сплачуватись у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Більш розширену правову позицію по дітях війни надано Вищим адміністративним судом України у листі від 14 серпня 2009 року № 1128/13/13-09. Відповідно до вимог ст. 244(2) за рішенням Верховного суду України, суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Отже, відповідач неправомірно не сплатив допомоги дітям війни ОСОБА_1 за період з 01 січня 2006 року до 01 січня 2008 року, а з 01 січня 2008 року недоплачував цю допомогу (сплачував в меншому розмірі) до теперішнього часу, тому має перерахувати розмір допомоги та сплатити різницю.

Статтею 46 Закону №1058-15 наголошено: «Нараховані суми пенсії не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком

з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом».

Суд не вбачає пропуску строків звернення до суду, оскільки ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою 21 жовтня 2016 року. Відповідь отримала 04.11.2016 року. З позовом до суду звернулася 16.12.2016 року.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, а саме: визнати неправомірним та скасувати Розпорядження УПФ в Малиновському районі м. Одеси від 01.01.2004 р. по пенсійній справі № 100128 ОСОБА_1 за період з 01.01.2004 року, якими застосовано зменшений коефіцієнт стажу у наступних розмірах: 1) 0,29333; 2) 0,29417; 3) 0,39713.

Зобов'язати Малиновське об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Одесі провести розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнту стажу у розмірі - 0,64 ( 64%), який був визначений при призначенні пенсії в 1989 році та застосовувався до 01.01.2004 року і сплатити різницю несплаченої пенсії за відповідний період.

Визнати неправомірними дії Малиновського об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Одесі щодо несплати ОСОБА_1 допомоги дітям війни за період з 01.01.2007 р. до 01.01.2008 р., а також сплаті в зменшеному розмірі за період з 01.01.2008 року по теперішній час.

Зобов'язати Малиновське об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Одесі відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІV від 18 листопада 2004 року провести нарахування державної соціальної допомоги у розмірі 30% та виплатити різницю несплаченої державної допомоги за період з 01.01.2007 року по теперішній час.

В частині вимог щодо визнання неправомірною відмови у розслідуванні Комісією порушень законодавства та зобов'язання відповідача надати ОСОБА_1 постійне пенсійне посвідчення, оформлене належним чином, слід відмовити, оскільки порядок здійснення таких функцій визначений внутрішніми нормативними актами Пенсійного фонду.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10, 24, 27, 40, 42-46, 107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 19, 56, 64, 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11, 17-19, 71, 99, 100, 158-163, 181, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати неправомірним та скасувати Розпорядження УПФ в Малиновському районі м. Одеси від 01.01.2004 р. по пенсійній справі № 100128 ОСОБА_1 за період з 01.01.2004 року, якими застосовано зменшений коефіцієнт стажу у наступних розмірах: 1) 0,29333; 2) 0,29417; 3) 0,39713.

Зобов'язати Малиновське об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Одесі провести розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнту стажу у розмірі - 0,64 ( 64%), який був визначений при призначенні пенсії в 1989 році та застосовувався до 01.01.2004 року і сплатити різницю несплаченої пенсії за відповідний період.

Визнати неправомірними дії Малиновського об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Одесі щодо несплати ОСОБА_1 допомоги дітям війни за період з 01.01.2007 р. до 01.01.2008 р., а також сплаті в зменшеному розмірі за період з 01.01.2008 року по теперішній час.

Зобов'язати Малиновське об'єднане Управління пенсійного фонду України в м. Одесі відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІV від 18 листопада 2004 року провести нарахування державної соціальної допомоги у розмірі 30% та виплатити різницю несплаченої державної допомоги за період з 01.01.2007 року по теперішній час.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: Гуревський В.К.