Справа № 826/11968/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністрати вний суд у складі:

головуючої-судді: Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бєлової Л.В.,

Парінова А.В.,

при секретарі: Вітковській К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Компанії «Віта Полімерз Поланд сполка з органічона одповедзіальносціа» на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом Компанії «Віта Полімерз Поланд сполка з органічона одповедзіальносціа» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфом», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфом - Дніпро», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфом - Захід», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфом - М», Товариство з обмеженою відповідальністю «Західполіфом Плюс», Приватне підприємство «Укртекстрейдинг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фом Трейдінг» про визнання дій протиправними та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Компанія «Віта Полімерз Поланд сполка з органічона одповедзіальносціа» звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі та просила:

- визнати протиправними дії Міністерства економічного розвитку і торгівлі України під час проведення спеціального розслідування щодо імпорту в Україну гнучких пористих плит, блоків та листів з пінополіуретанів незалежно від країни походження та експорту, порушеного на підставі рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 03.07.2015 №СП-332/2015/442-06, які полягають у неналежному проведенні дослідження всіх факторів об'єктивного та кількісного характеру, що впливають на національного товаровиробника;

- визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 26.05.2016 №СП-356/2016/4411-05 «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну гнучких пористих плит, блоків та листів пінополіуретанів незалежно від країни походження та експорту».

В ході розгляду справи судом було залучено третіх осіб: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфом», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфом - Дніпро», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфом - Захід», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфом - М», Товариство з обмеженою відповідальністю «Західполіфом Плюс», Приватне підприємство «Укртекстрейдинг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фом Трейдінг».

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені ним в оскаржуваній постанові, не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, дослідивши й проаналізувавши доводи апеляційної скарги і докази на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Інтерфом», ТОВ «Інтерфом-Дніпро», ТОВ «Інтерфом-Захід», ТОВ «Інтерфом-М» звернулись до Мінекономрозвитку із заявою про порушення та проведення спеціального розслідування щодо імпорту в Україну гнучких пористих плит, блоків та листів з пінополіуретанів незалежно від країни походження та експорту. Вказана заява була обґрунтована тим, що у період з 01.01.2012 по 31.12.2014 обсяги виробництва заявників становили основну частину всього обсягу виробництва в Україні пінополіуретану, що підтверджується інформаційно-аналітичним звітом підготовленим ДП «Укрпромзовнішекспертиза» за 2010-2014 роки.

03 Липня 2015 року на підставі заяви Національного виробника та інформації Міністерства, Комісія прийняла рішення № СП-332/2015/442-06 «Про порушення та проведення спеціального розслідування щодо імпорту в Україну гнучких пористих плит, блоків та листів з пінополіуретанів незалежно від країни походження та експорту». В зв'язку з чим, 17 липня 2015 року Комітет із застосування спеціальних заходів COT на вимогу України розповсюдив серед членів COT нотифікацію щодо порушення спеціального розслідування.

26 Травня 2016 року відбулося засідання Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, оформлене протоколом №6, на якому було досліджено результати проведення спеціального розслідування та зроблено висновок, що національні інтереси вимагають застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну зазначеного товару, а саме, - товару, що має опис: «гнучкі пористі плити, блоки та листи з пінополіуретанів, що класифікуються згідно УКТЗЕД за кодом 3921 13 10 19».

В цей же день, 26.05.2016, Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі прийнято оскаржуване рішення № СП-356/2016/4411-05 «Про застосування спеціальних заходів щодо Імпорту в Україну гнучких пористих плит, блоків та листів з пінополіуретанів незалежно від країни походження та експорту», яким установлено спеціальні заходи щодо імпорту Товару в Україну строком на 3 роки, а саме: розмір ставки спеціального мита щодо імпорту в Україну Товару, становить з дня застосування спеціальних заходів - 13,09%; через 12 місяців із дня застосування спеціальних заходів - 12,44%; через 24 місяці з дня застосування спеціальних санкцій - 11,81%.

Вказане рішення було опубліковане в газеті «Урядовий кур'єр» 28.05.2016.

Позивач, не погоджуючись з правомірністю та обґрунтованістю вказаного рішення та вважаючи дії Мінекономрозвитку під час проведення спеціального розслідування протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому правові підстави до його скасування відсутні. Також зазначив, що оскільки позивач не вказав, які саме дії Міністерства під час проведення спеціального розслідування слід визнати протиправними та у чому полягають порушення діючого законодавства під час їх проведення, у задоволені позову в цій частині також слід відмовити.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», якщо зростання обсягу імпорту в Україну відбувається у таких розмірах та (або) у такі строки або на таких умовах, що заподіюється або існує загроза заподіяння значної шкоди, з метою захисту національних інтересів Комісія може прийняти рішення про застосування таких спеціальних заходів, як установлення спеціального мита щодо імпорту в Україну, який є об'єктом спеціального розслідування. Встановлене Комісією спеціальне мито сплачується імпортером товару в Україну незалежно від інших податків і зборів (обов'язкових платежів), які справляються при імпорті в Україну.

Таким чином, предметом доказування в рамках даного спору є наявність/відсутність існування обставин зростання обсягу імпорту у таких розмірах та (або) в такі строки та (або) на таких умовах, що можуть заподіяти шкоду національним інтересам України.

Відповідно до п. 1 ст. 13 Закону України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну» у процесі спеціального розслідування Міністерство проводить дослідження всіх відповідних факторів об'єктивного та кількісного характеру, що впливають на національного товаровиробника, зокрема: тенденцій імпорту в Україну, що є об'єктом розслідування, зокрема зростання обсягів імпорту та (або) умов здійснення такого імпорту; 2) факту (фактів) заподіяння значної шкоди та (або) виникнення загрози заподіяння значної шкоди національному товаровиробнику, що є наслідком цього імпорту; 3) наявності причинно-наслідкового зв'язку між зростанням обсягу імпорту товару та (або) умовами його здійснення та заподіянням значної шкоди та (або) виникненням загрози заподіяння значної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, у ході проведення розслідування Мінекономрозвитку було проведено дослідження обсягів імпорту в Україну товару на підставі даних Державної фіскальної служби України, наведених у листі від 04.08.2015 №1227/5/99-99-25-04-01-16ДСК, національного товаровиробника, а також розрахункових даних товару - «плити, листи та блоки з пінополіуретану, що можуть класифікуватись за кодом згідно з УКТ ЗЕД 3921 13 10 19».

За результатами такого розслідування Комісією було встановлено, що протягом 2012-2014 років відбулося значне, раптове та різке зростання імпорту зазначеного товару в Україну.

Так, у 2014 році порівняно з 2013 pоком обсяги імпорту товару зросли на 17,77 %, а порівняно з 2012 роком на 28,7 %. Загальні обсяги імпорту товару в 2014 році зросли відносно виробництва, як в порівнянні з 2013 pоком на 31,93 %, так і в порівнянні з 2012 роком на 45,72 %.

Наведені вище статистичні дані не спростовані апелянтом та, на переконання колегії суддів, свідчать про те, що протягом періоду розслідування, відбулось значне зростання обсягів імпорту в Україну товару, як в абсолютних величинах, так і відносно загального виробництва та споживання товару в Україні. Доводи апелянта про інші показники в інших розслідуваннях не можуть братися до порівняння у цій справі, з огляду на відсутність чітких меж і критеріїв та відмінність обставин, причин і умов таких розслідувань.

Суд апеляційної інстанції вважає доречним посилання суду першої інстанції на те, що ринки пінополіуретану Російської Федерації і Європейського Союзу, в тому числі Польщі, мають свою сировинну базу та у десятки разів більші ніж ринок України. Саме тому національному виробнику, при наявності непередбачуваних обставин, особливо важко конкурувати з такими країнами.

На підставі вищевказаного, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на невідповідність висновків Мінекономрозвитку і Комісії щодо інформації про різке та раптове зростання імпорту товару.

Стосовно посилань апелянта на звіт ДП «Держзовнішінформ», колегія суддів звертає увагу на те, що у звіті зазначено про скорочення обсягів імпорту товару у 2015 році, в той час як періодом розслідування були визначені 2012 - 2014 роки, а тому такий доказ є неналежним у розумінні ст.70 КАС України.

До того ж, апелянт порівняв різні дані, зазначені в різних документах, складених в різні дати. Однак, не надав суду зведених відомостей про те, що надана на одну і ту ж дату в одному і тому ж обсязі статистична інформація є різною.

Крім того, колегія суддів також дійшла висновку про необґрунтованість доводів апелянта в частині відсутності непередбачуваних обставин, що призвели до значного зростання імпорту, з огляду на наступне.

Порушення цілісності та суверенітету України, тимчасової окупації АР Крим, призвели до негативних наслідків в економіці України. Наслідком цього стало зниження рівня життя, скорочення споживання та переорієнтація споживача на більш дешеві товари, в тому числі в сегменті продукції з пінополіуретану.

Водночас, в ході спеціального розслідування відповідачами було встановлено, що незважаючи на скорочення обсягів споживання, обсяги імпорту товару в Україну у період, що перевірявся, зросли на 27,8%, збільшивши частку імпорту на споживанні на рівні 40%.

Такі події не могли бути передбачені національним товаровиробником, адже зазначені непередбачувані обставини стались значно пізніше переговорів про тарифні поступки, та об'єктивно не могли бути передбачені Україною під час вступу України до СОТ в 2008 році.

Відповідно до інформації національного товаровиробника, з метою збереження частки ринку він був змушений скорочувати ціни продажу на власний товар у зв'язку із зростаючим імпортом за низькими цінами. При цьому, щоб компенсувати втрати від скорочення відпускних цін, національний товаровиробник вжив заходів зі зниження рівня собівартості продукції шляхом скорочення витрат на робітників. Так, за період розслідування, кількість працюючих на підприємствах національного товаровиробника скоротилася на 14,37 %.

Крім того, у зв'язку зі зниженням обсягів продажу подібного товару на внутрішньому ринку, а також тим, що національний товаровиробник був змушений знижувати відпускні ціни на власну продукцію більш швидшими темпами, ніж йому вдавалося знижувати собівартість виробництва продукції, - значно скоротився прибуток від реалізації подібного товару на внутрішньому ринку України.

При цьому апелянтом не заперечується, що постійне зростання обсягів імпорту в Україну відбувалось за рівнем цін, який був значно нижчим від рівня цін продажу на внутрішньому ринку національним товаровиробником та навіть нижчим за його собівартість.

Всі наведені вище обставини підтверджують наявність причино-наслідкового зв'язку між зростаючим імпортом в Україну товару та фактом нанесення значної шкоди національному товаровиробнику внаслідок цього імпорту, що було й встановлено Комісією за результатами проведеного спеціального розслідування.

Посилання апелянта на некоректність розрахунку фінансових показників національних товаровиробників у доларах США, з огляду на коливання курсу валют і девальвацію національної валюти у 2014 році, суд відхиляє, оскільки об'єктивної можливості оцінити зазначити фінансові показники без таких впливів немає.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в період розслідування дійсно відбувалося значне зростання обсягів імпорту в Україну товару у зв'язку із непередбачуваними обставинами, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.16 Закону України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну» є самостійною та достатньою підставою для установлення спеціального мита щодо імпорту товару в Україну, який є об'єктом спеціального розслідування.

Крім того, суд апеляційної інстанції виходить з того, що у відповідності до приписів ст.13 Закону України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну» вирішення питання про наявність заподіяної національному виробнику шкоди або загрози її заподіяння, так і питання вибору та застосування конкретного, передбаченого Законом, спеціального заходу, є дискреційними повноваженнями відповідачів як уповноважених на те органів державної виконавчої влади.

Стосовно посилань апелянта на недотримання відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення визначеної законом процедури, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок створення та роботи Комісії визначається статтею 5 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту" (далі - Закон № 330).

Частиною другою статті 5 Закону № 330 вказано, що персональний склад Комісії затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням Голови Комісії. В свою чергу, Головою Комісії є Міністр.

На виконання вищезазначених норм Закону №330, постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2012 № 310 «Про затвердження складу Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі» (в редакції від 28.10.2015) затверджено склад Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі до якої входять: Голова Комісії, перший заступник Голови комісії, заступник Голови Комісії і 11 членів Комісії, всього склад Комісії становить 14 членів.

Відповідно до частини п'ятої статті 5 Закону №330 засідання Комісії є правомочним, якщо на ньому присутні не менше половини членів Комісії.

Відповідно до частини сьомої, восьмої статті 5 Закону №330 рішення Комісії Приймаються простою більшістю голосів, а в окремих випадках, передбачених цим Законом, двома третинами (кваліфікованою більшістю) голосів її членів. Рішення Комісії, яке приймається простою більшістю голосів, вважається прийнятим, якщо за нього проголосувала більшість членів Комісії. У разі рівного розподілу голосів голос Голови Комісії є вирішальним.

При цьому, аналіз наведених вище положень законодавства дозволяє дійти висновку, що кількість голосів, визначена Законом №330, для прийняття рішення повинна вираховуватись від кількості членів, присутніх на засіданні комісії, в кількості, яка забезпечує її правомочність згідно з законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на засіданні Комісії, яке відбулося 26.05.2016, та на якому було прийнято оскаржуване рішення, були присутні більше половини складу Комісії, а саме, з 8 із 14. Разом з тим, за прийняття оскаржуваного рішення проголосували 5 членів із 8. Тобто, оскаржуване рішення було прийняте простою більшістю голосів.

Апелянт зазначає, що протокол засідання Комісії від 26.05.2016, на якому було прийнято оскаржуване рішення, не містить підпису особи, яка його склала, однак дане твердження не відповідає дійсності та спростовується наявною в матеріалах справи копією відповідного протоколу, затвердженого та підписаного заступником голови Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі, заступником Міністра економічного розвитку і торгівлі ґукраїни - Торговим представником України Микольською Н.Я.

Надаючи правову оцінку доводам позивача з приводу того, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати приписи ГАТТ та Угоди про захисні заходи, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку при прийнятті оскаржуваного рішення були застосовані саме спеціальні заходи, визначені статтею 16 Закону України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», які не відносяться до захисних заходів, як це визначено Угодою про захисні заходи.

Наведений висновок про те, що спеціальні заходи не належать до захисних (встановлених Угодою про захисні заходи), підтверджується змістом частини другої статті 2 Закону України «Про застосування спеціальних заходів щодо імпорту в Україну», де зазначено, що цей Закон виключає застосування разом із спеціальними заходами інших заходів передбачених актами законодавства, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, у рамках Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (далі також - ГАТТ) і Світової організації торгівлі (далі також - COT).

Відтак, посилання апелянта як на ГАТТ, так і на Угоду про захисні заходи, є безпідставними та помилковими, адже дані акти не регулюють застосування спеціальних заходів, встановлених Законом.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідачі діяли на підставі закону, в межах повноважень та з метою захисту національних інтересів, з огляду на що підстави до його скасування відсутні.

Більше того, колегія суддів звертає увагу на те, що з дати початку дії рішення та до дати подання позову позивач не здійснив жодної імпортної операції та сплачував спеціальне мито згідно з оскаржуваним рішенням. Позивач лише формально посилається на те, що він є заінтересованою стороною у проведенні спеціального розслідування, однак не вказує, які конкретно його права чи законні інтереси були порушені оскаржуваним рішенням та підлягають судовому захисту.

Так само апелянт, не погоджуючись із діями Міністерства під час проведення спеціального розслідування, не зазначає, які конкретно дії Міністерства, вчинені під час проведення спеціального розслідування, слід визнати протиправними.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не виявлено, а тому підстав для скасування оскаржуваної постанови суду немає.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Компанії «Віта Полімерз Поланд сполка з органічона одповедзіальносціа» залишити без задоволення, а постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 07 червня 2017 року.

Головуючий суддя Желтобрюх І.Л.

Судді: Бєлова Л.В.

Парінов А.Б.