Справа № 554/10772/16-а
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 р.Справа № 554/10772/16-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бондара В.О.

Суддів: Калиновського В.А. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м.Полтаві Департаменту патрульної поліції на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 18.01.2017р. по справі № 554/10772/16-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції у м.Полтаві Департаменту патрульної поліції , Інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції у м.Полтаві лейтенанта поліції Трофименко Андрія Сергійовича

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

26 грудня 2016 року, ОСОБА_1 ( далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Полтаві лейтенанта поліції Трофименка Андрія Сергійовича ( далі - відповідач ) в якому просив суд скасувати постанову відповідача, що була винесена 1 грудня 2016 року серії ПС2 № 668397, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Постановою Окрябрського районного суду м. Полтави від 18.01.2017 року суд вважає поважною причину пропуску строку на звернення ОСОБА_1 до суду з адміністративним позовом та поновлено його. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано постанову серії ПС2 № 668397 від 1 грудня 2016 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., закривши провадження у справі.

Управлінням патрульної поліції у м. Полтаві Департаментом патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову є незаконною та необґрунтованою у зв»язку з неповним з»ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до постанови серії ПС2 № 668397 від 1 грудня 2016 року (а. с. 11,30) ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що в цей же день, близько 16 год. 57 хв., керуючи належним йому автомобілем марки « AUDI Q7» на регульованому перехресті вул. Сінна-Пушкіна при повороті ліворуч не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, чим порушив п. 9.2 Правил.

Не погодившись позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови відповідача, що була винесена 1 грудня 2016 року серії ПС2 № 668397, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що порушення позивачем підпункту «а» пункту 9.2 Правил, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 122 КАС України, не підтверджено належними та допустимими доказами

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до пп. «б» п. 9.2 Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Так, згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - та кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача не складався.

Колегія суддів зазначає, що у працівників органів Національної поліції є повноваження виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу (у т. ч. в даному випадку), однак правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Так, згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (далі по тексту Інструкція 1395), зазначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. ч. 2 і 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Всупереч вимогам вищезазначеної норми закону постанова серії ПС2 № 668397 не містить запису про здійснення відеофіксації вказаного порушення, в ній не зазначено технічний засіб, яким здійснювалася відеофіксація, що є грубим порушенням, в звязку з чим суд не може прийняти до уваги, як належний доказ у справі про адміністративне правопорушення наданий відповідачем відеозапис правопорушення.

Крім того, з відеозапису не встановлено факту належності транспортного засобу позивачу, та відеозапис складається з кількох окремих частин запису руху невідомого автомобіля та запису, зробленого в ході спілкування позивача з працівниками поліції. Аналізуючи зміст наданого відповідачем відеозапису руху автомобіля порушника, судом встановлено, що на відеозаписі зафіксовані різні автомобілі та в різних погодних умовах.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення позивачем підпункту «а» пункту 9.2 Правил, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 122 КАС України, не підтверджено належними та допустимими доказами. Таким чином, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ПС2 № 668397 від 1 грудня 2016 року підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю події і складу правопорушення.

Згідно частини першої статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частини першої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими з вище зазначених підстав і висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Полтаві Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 18.01.2017р. по справі № 554/10772/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бондар В.О.
Судді(підпис) (підпис) Калиновський В.А. Калитка О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 06.06.2017 р.