Справа № 415/1347/17
Суддя: Калмикова Ю. О.
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/1347/17
Провадження № 2-а/415/99/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Кравченко О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Лисичанська адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про оскарження дії субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

09 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про оскарження дії субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що відповідно до пункту «б» статті 13 Закону 1788-ХІІ вона має право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи, у зв'язку з зайнятістю її повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими Кабінетом Міністрів України, за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у жінок, із них не менше 10 років на за значених роботах.

Відповідно до розрахунку у неї є загальний стаж 26 років 9 місяців й 17 днів загального стажу, з них 10 років 6 місяців й 16 днів пільгового стажу за списком № 2 та їй 57 років (ІНФОРМАЦІЯ_1), що дає їй право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Після її звернення до відповідача, їй було розрахований зазначений у попередньому абзаці стаж та повідомлено, що пільговий стаж за період з 1 листопада 1986 року по 12 грудня 1999 року УПФУ не може зарахувати, бо цей стаж отриманий у Автономній Республіці Крим, яка зараз не є підконтрольною владі України. Офіційну відповідь про це відповідач надав 23 лютого 2017 року.

В зазначених обставинах вона позбавлена можливості реалізувати своє право на працю, а також пенсійне забезпечення, тому вона звернулась до суду з вимогою зобов'язання пенсійного фонду зарахувати їй стаж роботи на пільгових умовах за період з 1 листопада 1986 року по 12 грудня 1999 року та нарахувати їй цю пенсію.

Право на пенсію на пільгових умовах за списком № 2 дає їй праця у ВАТ «Сівашський анілінофарбовий завод» в якості лаборанта цеху азофарбників з 1 листопада 1986 по 12 грудня 1999 роки, що підтверджується відповідними записами в моїй трудовій книжці серії АТ-ІП № 5227362 - записами 8,9,10,11,12,13, що відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Зазначене також підтверджується довідкою ВАТ «Сівашський анілінофарбовий завод» № 135 від 8 грудня 1999 року та наказом № 179 від 30 липня 2003 року.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року зазначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожній людині, яка знаходиться під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі 1 цієї Конвенції.

Стаття 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(Рим. 4.XI.1950) (Європейська конвенція про захист прав і основних свобод людини) (далі Конвенція), передбачає, що здійснення прав і свобод, викладених у цій Конвенції, гарантується без будь-якої дискримінації за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного або соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження або інших обставин.

Стаття 1 Першого протоколу (Париж, 20.III. 1952) передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 18 Конвенції обмеження, які дозволяються нею щодо згаданих прав та свобод, можуть застосовуватися тільки з тією метою, з якою вони передбачені.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в її ст.8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституцій в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Суд безпосередньо застосовує Конституцію у разі, коли зі змісту норм Конституції не випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України, відповідно до ст. 62 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та згідно з п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, трудова книжка, є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

Підтвердженням (доказом), що вона, у вищезазначені періоди, працювала за професією лаборантом цеху азофарбників з 1 листопада 1986 по 12 грудня 1999 роки - є запис в її трудові книжці, що відповідає вимогам законодавства і не потребує інших способів доведення цього факту.

Наведене свідчить про наявність у неї права на пенсію на пільгових умовах згідно з п. «б» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Вона прийшла до висновку, що має право на пенсію за віком на пільгових умовах та її слід їй призначити.

На підставі викладеного просила суд визнати дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Лисичанську, які виразились у відмові в зарахуванні періоду роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 у ВАТ «Сівашський анілінофарбовий завод» в якості лаборанта цеху азофарбників з 1 листопада 1986 по 12 грудня 1999 роки протиправною та зобов'язати відповідача - ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області зарахувати період роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 у ВАТ «Сівашський анілінофарбовий завод» в якості лаборанта цеху азофарбників з 1 листопада 1986 по 12 грудня 1999 роки та призначити пенсію на пільгових умовах за Списком №2.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі. Підтвердила факти, викладені в адміністративному позові.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги та просил х задовольнити у повному обсязі.

Представник Відповідача ОСОБА_3 пенсійного фонду України в м. Лисичанську в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні. В обґрунтування заперечень позовних вимог відповідач посилався на те, що зарахувати період роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 Марнині Олександрівні в ВАТ «Сівашський аниліновофарбовий завод» в якості лаборанта цеху азофарбників з 01.11.198 до 12.12.1999 неможливо, оскільки архівні довідки про періоди роботи видані адміністрацією м. Армянськ Республіки Крим.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірним в цій справі є право позивача на зарахування часу роботи на ВАТ «Сівашський анілінофарбовий завод» в якості лаборанта цеху азофарбників з 01.11.1986 по 12.12.1999 до пільгового стажу та призначення пенсії за віком за Списком № 2 відповідно до п. б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у звязку з тим, що зарахувати період роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 у ВАТ «Сівашський аніліно-фарбовий завод» в якості лаборанта цеху азофарбників з 01.1.1986 по 12.12.1999 не можливо, оскільки архівні довідки про періоди роботи видані адміністрацією м. Армянська Республіки Крим.

Судом встановлено, що згідно з дипломом серії ЗТ-І № 738035 від червня 1985 р., виданого Рубіжанським хіміко-механічним технікумом ім. О.Е.Порай-Кошиця, ОСОБА_4 вступила та закінчила повний курс по спеціальності технологія органічних барвників та проміжних продуктів.

Згідно з повідомленням Міністерства хімічної промисловості, ОСОБА_4, закінчивши в 1985 р. Рубіжанський хімічно-механічний технікум по спеціальності технологія органічних барвників і проміжних продуктів, направлена на Сівашський аналіно-фарбовий завод м. Армянськ Кримської області для роботи по спеціальності із окладом до штатного розпису із наданням житлової площі. Термін прибуття до місця призначення 01.08.1985 р.

Згідно з трудовою книжкою серії АТ-ІІІ № 5227362, складеної на імя (ОСОБА_4) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до запису № 08 (ОСОБА_4) ОСОБА_1 переведена лаборантом хіманалізу 4-го розряду виробництва азофарбників на підставі наказу № 274 від 31.10.1986 р. Відповідно до запису № 9 присвоєно 4 розряд лаборанта хімічного аналізу цеху азобарвників № 1 на підставі наказу № 617/7 від 08.08.1989 р. Відповідно до запису № 10 від 23.02.1996 Сівашський аніліно-фарбовий завод перетворений на Відкрите акціонерне товариство Сівашський аналіно-фарбовий завод на підставі наказу № 42 від 22.02.1996 року. Відповідно до запису № 11 обєднано цех № 1 та цех полупродуктів на підставі наказу № 21 від 18.02.1997 р., відповідно до запису № 12 виробництво азобарвників і полу продуктів перейменовано в виробництво азобарвників на підставі наказу №67 від 24.03.1998 р.. Відповідно до запису № 13 звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП за скороченням штату на підставі наказу № 272 від 10.12.1999 р.

Згідно з наказом-постановою № 98/5 від 18.05.1998 р., наданого Відкритим акціонерним товариством «Сівашський аналіно-фарбовий завод», проведено атестацію робочих місць лаборанта хімічного аналізу і встановити пільгову категорію щодо пенсійного забезпечення відповідно до списку № 2.

Згідно з випискою із наказу № 98/5 від 18.05.1998 р., наданого Відкритим акціонерним товариством «Сівашський аналіно-фарбовий завод», прийняти до керівництва і виконання оцінку фактичного стану умов праці на робочому місці лаборанта хімічного аналізу, начальника лабораторії цеху азобарвників № 1 і встановлено на цій підставі пільгове пенсійне забезпечення відповідно до списку № 2.

Відповідно до листа № 293/13 від 06.10.1999 р. ОСОБА_1 повідомлено, що в результаті зміни структурних управлінь і штатного розпису посада лаборант хіманалізу виробництва азобарвників і полу продуктів скорочується.

Згідно з довідкою № 136 від 08.12.1999 р., наданою Відкритим акціонерним товариством «Сівашський аналіно-фарбовий завод» ОСОБА_1, вона працювала в цеху і виробництвах, передбачених списками № 1 і № 2, затвердженими постановою КМУ від 26.01.1991 р. № 10: з 01.11.1986 р. по 31.08.1989 р. в якості лаборанта хіманалізу у виробництві азобарвників, що передбачено списком № 2 розділом Х підрозділом 2ІІ0А030-1754в, з 01.09.1989 по 17.02.1997 в якості лаборанта хіманалізу цеха № 1 азобарвників, що передбачені списком № 2 розділом Х підрозділом 2ІІ0А030-1754в, з 18.02.1997 по 31.01.1998 в якості лаборанта по виробництву азобарвників і полу продуктів, що передбачені списком № 2 розділом Х підрозділом 2ІІ0А030-1754в, з 01.02.1998 по 30.09.1998 в якості лаборанта хіманалізу по виробництво азобарвників, що передбачені списком № 2 розділом Х підрозділом 2ІІ0А030-1754в. Фактично по виборці по списку № 2 відпрацьовано девять років сім місяців пять днів. Повний робочий день була зайнята у виробництві зі шкідливими умовами праці. Скороченим робочим днем і тижнем не користувалась.

Згідно з наказом Відкритого акціонерного товариства «Сівашський аналіно-фарбовий завод» № 179 від 30.07.2003 р. про результати проведення атестації робочих місць по умовам праці, наказано затвердити по цеху № 1 по виробництву азобарвників перелік робочих місць, які за результатами атестації робочих місць по умовам праці підтвердили право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 1 і Списком № 2.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ 12.08.1993 року № 637 ( пункт 20) у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючи довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконаної роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, для призначення пільгової пенсії законодавством визначено ряд обов'язкових умов, відсутність лиш однієї позбавляє права на пільгову пенсію, а саме:

1) робота із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці ;

2) робота із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці повинна 6ути включена в Перелік робіт із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці - Список № 1 або Список № 2;

3) зайнятість в-технологічному процесі важких та шкідливих виробництв;

4) зайнятість на роботах із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці на умовах повного робочого дня;

5) проведення атестації робочого місця;

6) наявність довідки про характер виконуваних робіт:

7) стаж роботи на вказаних вище роботах для чоловіків не менш 12 років 6 місяців при загальному стажі 25 років,

8) досягнення 55 річного віку.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що вище перелічені документи дають право на пенсію на пільгових умовах по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36 (Список № 2).

Після досягнення 57 річного віку, при загальному стажі роботи 26 років 9 місяців й 17 днів та наявності пільгового стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Відповідач листом № 3319/02-31 від 23.02.2017 відмовив позивачу у призначенні пенсії. Так, згідно з листом ОСОБА_3 пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 3319/02-31 від 23.02.2017, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. № 1207-VII визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території. Статтю 3 Закону №1207-VII тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та місто Севастополь, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ст. 8 Закону №1207-VII будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Враховуючи наведене, будь-які довідки чи інші документи, видані з території, які непідконтрольні українській владі, не підлягають реєстрації та виконанню. На підставі вищевикладеного зарахувати період роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 у ВАТ «Сівашський аніліно-фарбовий завод» в якості лаборанта цеху азофарбників з 01.1.1986 по 12.12.1999 не можливо, оскільки архівні довідки про періоди роботи видані адміністрацією м. Армянська Республіки Крим. Вирішити зазначене питання можливо лише після повернення території Автономної Республіки Крим під контроль органів державної влади України.

Не погоджуючись із таким рішення відповідача позивач і звернувся в суд з даним позовом.

Відповідач відмовив позивачу на підставі того, що зарахувати період роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 у ВАТ «Сівашський аніліно-фарбовий завод» в якості лаборанта цеху азофарбників з 01.1.1986 по 12.12.1999 не можливо, оскільки архівні довідки про періоди роботи видані адміністрацією м. Армянська Республіки Крим, не врахувавши трудову книжку позивача, наказ-постанову № 98/5 від 18.05.1998 р., виписку із наказу № 98/5 від 18.05.1998 р., лист № 293/13 від 06.10.1999 р., довідку № 136 від 08.12.1999 р., наказ Відкритого акціонерного товариства «Сівашський аналіно-фарбовий завод» № 179 від 30.07.2003 р., які дають право на пенсію на пільгових умовах по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36 (Список № 2).

Відповідно до положень пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Перелік робот із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, визначається Списками № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад, які затверджені постановою КМУ № 162 від 11.03.1994 року.

Робітники, професії і посади яких передбачені в Списках № 1; № 2 , користуються правом на пільгову пенсію за віком при умові, якщо їх праця в період роботи після введення Закону України «Про пенсійне забезпечення» відповідає умовам (показникам), зазначеним у Списках, що повинно підтверджуватися результатами атестації робочих місць на підприємствах, установах, організаціях, де вони працювали та працюють.

Проведення атестації робочих місць визначається постановою Кабінету Міністрів України № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, за результатами якої підтверджується право працівника на пільги та компенсації, повязані із зайнятістю в несприятливих умовах праці» від 01.08.1992 року.

Відповідно до вказаної вище постанови КМУ проведення атестації робочих місць передбачає проведення попередньо санітарно гігієнічних досліджень виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу та Державної експертизи умов (постанова РМ УРСР від 01.12.1990 року № 357, Порядок проведення експертизи умов праці-наказ Мінпраці України від 10.06.1994 року № 33).

Проведення атестації також передбачено п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на виконання якої Кабінет Міністрів України постановою від 01.08.1992 року №442 зобов'язав керівників підприємств та організацій незалежно від форми власності й господарювання провести атестацію робочих місць, визначити за її результатами перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням та ознайомити з ним працюючих осіб ( пункт 3 Постанови КМУ).

Атестація відповідно до Порядку проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Це означає, що при призначенні пенсії на пільгових умовах для зарахування до пільгового стажу певного 5-річного періоду у несприятливих умовах праці відповідне право впродовж цього періоду повинно бути підтверджене результатами атестації робочих місць за умовами праці (лист Міністерства праці соціальної політики України від 16.12.1999 року № 01-3/2516-02-6).

У разі підтвердження цього права за результатами атестації, проведеної до 20.08.1997 року (впродовж 5 років після введення в дію зазначеного Порядку) до пільгового стажу зараховується весь період роботи у виробництвах, на роботах, за професіями та посадами, передбаченими списками № 1 і 2, тобто до дати видання наказу по підприємству про результати проведення атестації робочих місць так і період протягом 5 років після проведення атестації.

Перша атестація на підприємстві була проведена 1998 року (наказ-постанова № 98/5 від 18.05.1998 року). Повторна ( чергова ) атестація робочих місць проведено в 2003 році.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення»звернення за призначенням пенсії може здійснюватись у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 року № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2014 року № 21-307а14.

4Згідно з довідкою № 136 від 08.12.1999 р., наданою Відкритим акціонерним товариством «Сівашський аналіно-фарбовий завод» ОСОБА_1, вона працювала в цеху і виробництвах, передбачених списками № 1 і № 2, затвердженими постановою КМУ від 26.01.1991 р. № 10: з 01.11.1986 р. по 31.08.1989 р. в якості лаборанта хіманалізу у виробництві азобарвників, що передбачено списком № 2 розділом Х підрозділом 2ІІ0А030-1754в, з 01.09.1989 по 17.02.1997 в якості лаборанта хіманалізу цеха № 1 азобарвників, що передбачені списком № 2 розділом Х підрозділом 2ІІ0А030-1754в, з 18.02.1997 по 31.01.1998 в якості лаборанта по виробництву азобарвників і полу продуктів, що передбачені списком № 2 розділом Х підрозділом 2ІІ0А030-1754в, з 01.02.1998 по 30.09.1998 в якості лаборанта хіманалізу по виробництво азобарвників, що передбачені списком № 2 розділом Х підрозділом 2ІІ0А030-1754в. Фактично по виборці по списку № 2 відпрацьовано девять років сім місяців пять днів. Повний робочий день була зайнята у виробництві зі шкідливими умовами праці. Скороченим робочим днем і тижнем не користувалась, а відтак період її роботи з з 01.11.1986 року по 30.09.1998 року має бути зарахований до пільгового стажу.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що в трудовій книжці позивача чітко визначено період її роботи у Сівашському аналіно-фарбовому заводі, найменування посад, виконуваної роботи, яка передбачена Списком № 2, що відповідає вимогам ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Судом відхиляються обґрунтування відповідача, що позивачу для врахування спірного періоду роботи, як роботи в особливо шкідливих та особливо важких умовах праці, необхідно надати довідку для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній або документи для розгляду на Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, оскільки сам факт роботи позивача на посаді за Списком № 2, підтверджений відповідними записами трудової книжки та підтверджує даний факт наказ-постанова № 98/5 від 18.05.1998 р., виписка із наказу № 98/5 від 18.05.1998 р., лист № 293/13 від 06.10.1999 р., довідка № 136 від 08.12.1999 р., наказ Відкритого акціонерного товариства «Сівашський аналіно-фарбовий завод» № 179 від 30.07.2003 р., які дають право на пенсію на пільгових умовах по Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. № 36 (Список № 2).

Не заслуговують на увагу доводи відповідача про неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду через те, що територія Автономної Республіки Крим та місто Севастополь знаходиться на території, яка не контролюється українською владою, будь-які документи, видані органами, які розташовані на цій території є недійсними, оскільки у позивача наявна трудова книжка, яка має відповідні підтвердження.

Отже, суд доходить висновку, що такі доводи не можуть бути прийняти, оскільки посада лаборанта цеху азофарбників передбачена Списком № 2, а відмову у призначені позивачці пенсії формальною, бо вона порушила права позивачки на належне соціальне забезпечення, порушила конституційний принцип щодо визнання прав людини найвищою соціальною цінністю держави, а тому є протиправною.

Також, відповідно до наказу № 98/5 від 18.05.1998р. атестація робочих місць відбувалась у 1998р.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» № 442 від 01.08.1992 року відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 року зазначено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 року зазначено, що позачергова атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу органів державної експертизи умов праці з участю установ санітарно-епідеміологічної служби МОЗ.

Відповідно до п. 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ № 442 від 01.08.1992 року зазначено, що результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств і організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1, 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення непрацюючих.

Таким чином, обовязок проведення атестації робочих місць покладено на керівника підприємства, а тому не проведення або несвоєчасне проведення атестації з вини керівника підприємства не може позбавити позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яке передбачено статтею 46 Конституції України, тому з доводами позивача, викладеними в позовній заяві суд повністю погоджується.

При цьому, відомостей про необхідність проведення позачергової атестації на Сівашському аналіно-фарбовому заводі з причин докорінної зміни умов і характеру праці матеріали справи не містять, навпаки результати атестації робочих місць були дійсними на період роботи позивача на Сівашському аналіно-фарбовому заводі.

Також, суд звертає увагу на те, що атестація робочих місць за умовами праці - це комплексна оцінка всіх факторів виробничого середовища і трудового процесу, супутніх соціально-економічних факторів, що впливають на здоров'я і працездатність працівників в процесі трудової діяльності.

Законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, а тому її не проведення або неповне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Враховуючи, що у позивача містяться записи про роботу, яка відповідає Списку № 2, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, а також з урахуванням наявності інших документів, які підтверджують наявність у позивача стажу за Списком № 2, суд дійшов висновку про неправомірність відмови у включенні позивачу до стажу роботи, якій дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, зазначеного періоду роботи.

У звязку з тим, що пільговий стаж ОСОБА_1 ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області не зарахований період її роботи на посаді лаборанта цеху азофарбників з 01.11.1986 р. по 12.12.1999 р. то суд вважає, що її право на соціальний захист, що гарантується загальнообовязковим державним соціальним страхуванням порушено та є підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, дослідивши у сукупності докази по справі, суд приходить висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, тому позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про оскарження дії субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити певні дії підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 8-11, 71, 94, 99, 100, 159, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 14, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» № 442 від 01.08.1992 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про оскарження дії субєкта владних повноважень, зобовязання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, яка виразилась у відмові в зарахуванні періоду роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 у ВАТ «Сівашський анілінофарбовий завод» в якості лаборанта цеху азофарбників з 1 листопада 1986 по 12 грудня 1999 роки протиправною.

Зобов'язати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в місті Лисичанську Луганської області зарахувати період роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 у ВАТ «Сівашський анілінофарбовий завод» в якості лаборанта цеху азофарбників з 1 листопада 1986 року по 12 грудня 1999 року та призначити пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з моменту звернення з 20.02.2017.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у скороченому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА