Справа № 808/3535/16
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

808/3535/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року

справа № 808/3535/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька трейдингова компанія» на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі №808/3535/16-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька трейдингова компанія» до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізька трейдингова компанія» 21 листопада 2016 року звернулось до суду з позовом до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Запорізькій області, згідно з яким, просить

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вказане податкове повідомлення-рішення повинно бути скасоване, оскільки висновки відповідача, щодо нереальності господарської операції позивача з ТОВ «Нью Фінанс-2016» викладені у акті №970/08-29-14-00-16/39062829 від 30.04.2016 року (далі - акт перевірки) на підставі якого було прийнято оскаржене рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем доведена правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з’ясування обставин справи, неправильного та неповного дослідження доказів. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає про те, що контрагент позивача не є фіктивним підприємством, оскільки це не підтверджується вироком суду та висновок суду про відсутність у контрагента об’єктивної можливості для виконання юридичних послуг не підтверджується доказами. Крім того зазначає, що факт надання юридичних послуг підтверджується податковою накладною, договором та додатком до нього (які є реальними), актом прийому-передачі виконаних робіт, рахунком. Позивач потребував правових послуг, оскільки декілька його тендерних пропозицій було відхилено в наслідок їх неякісного складання, однак на це суд першої інстанції не зважив. Обставини заборгованості позивача перед контрагентом в сумі 600 000 грн. не відповідають дійсності. Суд першої інстанції виготовив оскаржене рішення з порушенням п’ятиденного строку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача яка підтримала доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача який заперечував щодо її задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток та податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Нью Фінанс-2016» (код ЄДРПОУ 40165814) за період з 01.04.2016 по 30.04.2016.

Податкове зобов'язання з податку на додану вартість (основний платіж), визначене відповідачем у зв'язку із включенням позивачем до складу податкового кредиту за квітень 2016 року податку на додану вартість в сумі 100000 грн. за податковою накладною ТОВ «Нью Фінанс».

Згідно з актом перевірки відповідач вважає, що вказана податкова накладна виписана за господарською операцією яка не направлена на отримання доходу, неможливо підтвердити зв’язок витрат на надані контрагентом послуги у сфері права з господарською діяльністю позивача.

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та відмовляючи у задоволені позову повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийняте на підставі та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені статтею 44 Податкового Кодексу України (далі – ПК). Так, згідно з положенням пункту 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон № 996-ХIV.

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов'язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності суб'єкт господарювання зобов'язаний заперечувати проти доводів суб'єкта владних повноважень.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, позивачем 05.01.2016 року укладено з ТОВ «Нью Фінанс-2016» договір про надання юридичних послуг №01/01-2016-П. (т.1, а.с.26-27).

Згідно з якими сторони 11.01.2016 склали перелік та порядок надання юридичних послуг за договором №01/01-2016-П від 05.01.2016 та які складаються з наступного:

1.1.1. Моніторинг тендерних пропозицій щодо напрямку діяльності Замовника (торгівля паливно-мастильними матеріалами);

1.1.2. Юридичний аналіз оголошення про здійснення державних закупівель товарів, та послуг;

1.1.3. Правовий аналіз тендерної документації замовника (покупця товарів та послуг) та вимог, які висуваються останнім до учасників конкурсних торгів;

1.1.4. Підготовка пакету документів для участі Замовника в конкурсних торгах (за виключенням технічної частини, розрахунку вартості товару та отримання документів, які отримуються виключно замовником);

1.1.5. Оформлення пакету тендерної пропозиції відповідно до вимог замовника (покупця товарів та послуг) та вимог, які висуваються останнім до учасників конкурсних торгів;

1.16. Передача пакету тендерної пропозиції Замовнику або відправлення до місця проведення торгів (за погодженням з Замовником);

1.1.7. Юридичний супровід Замовника під час участі в державних закупівлях товарів, робіт та послуг;

1.1.8. Юридичне консультування Замовника …

1.3. За підсумками звітних (податкових) періодів (щоквартально, щопівроку, дев'яти місяців та за підсумками року), Сторони узагальнюють перелік наданих виконавцем юридичних послуг з визначенням стану проходження складених Виконавцем пакетів тендерних пропозицій, про що укладають відповідні додатки до договору №01/01-2016-П від 05.01.2016;

1.4. Оплата Замовником тендерних пропозицій, які були відхилені оголошувачем конкурсних торгів, здійснюється в розмірі 50% їх вартості;

1.5. За підсумками звітних (податкових) періодів (щоквартально, щопівроку, 9 місяців та за підсумками року) сторони складають акти звірок по договору№01/01-2016-П від 05.01.2016 ..." (т.1, а.с.28).

Згідно з додатком № 1 до вказаного договору сторони уклали цю угоду про надання послуг у сфері права, а саме: Моніторинг закупівельної діяльності замовників; Сприяння у підготовці пропозицій; Отримання документів; Перелік тендерної документації за якими замовник брав участь у тендерах: …" (т.1, а.с.29-33). Згідно з наявною у ньому таблицею зазначено які пропозиції були акцептовані, а які - відхилені.

При цьому, вказаним документом судом першої інстанції надана вірна оцінка, відповідно до якої цей додаток №1 до договору про надання юридичних послуг №01/01-2016-П від 05.01.2016 за своїм змістом є звітом про здійснену ТОВ «Нью Фінанс-2016» на замовлення позивача діяльність, який частково узгоджується з переліком та порядком надання юридичних послуг за договором №01/01-2016-П від 05.01.2016, але що за "… додаткову угоду про надання послуг у сфері права …" укладено між позивачем та ТОВ «Нью Фінанс-2016», як зазначено у цьому звіті, та який юридичний зміст у контексті договору про надання юридичних послуг №01/01-2016-П від 05.01.2016 вона містить, позивач не обґрунтував.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що позивачем не надано до суду: доказів підписаного додатку до договору про надання юридичних послуг №01/01-2016-П від 05.01.2016 із зазначенням істотних для цієї послуги умов, зокрема (але не обмежуючись): вид і вартість послуг, умови та строки виконання і оплати тощо; супровідних листів, рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, скріншотів з електронної пошти про надіслання документів надання ТОВ «Нью Фінанс-2016» всієї відомої йому інформації та документів, необхідних для виконання ним своїх обов'язків за договором про надання юридичних послуг №01/01-2016-П від 05.01.2016, як то передбачено у п.6.2 цього договору; супровідних листів, рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, скріншотів з електронної пошти про надіслання документів отримання від ТОВ «Нью Фінанс-2016» виготовленого пакета тендерної документації.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не довів суду які конкретні дії були вчинені ТОВ «Нью Фінанс-2016» на виконання умов договору про надання юридичних послуг №01/01-2016-П від 05.01.2016, у чому вони проявились, їх матеріальний результат. Позивачем не надано до суду доказів ділової мети на вчинення господарської операції з ТОВ «Нью Фінанс-2016», чого саме з ним необхідно було укласти угоду, листування позивача з цим суб'єктом господарювання, що передувало вчиненню правочину.

Також суд першої інстанції дослідивши: рахунок-фактуру №29/04-01 від 29.04.2016, оформлену ТОВ «Нью Фінанс-2016» за виготовлення пакетів тендерної документації; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000001 від 29.04.2016 про проведення виконавцем таких робіт (надання таких послуг) - виготовлення пакета тендерної документації, - згідно з якими загальна вартість робіт (послуг) становить 600000 грн. 00 коп., з яких 100000 грн. 00 коп. - податок на додану вартість (т.1, а.с.34-35). Дійшов обґрунтованого висновку, що вказаних документах мова йде лише про виконання одного з виду послуг – «виготовлення пакетів тендерної документації»; інші послуги як то «моніторинг тендерних пропозицій щодо напрямку діяльності замовника (торгівля паливно-мастильними матеріалами); юридичний аналіз оголошення про здійснення державних закупівель товарів та послуг; правовий аналіз тендерної документації замовника (покупця товарів та послуг) та вимог, які висуваються останнім до учасників конкурсних торгів … «ТОВ «Нью Фінанс-2016» на замовлення позивача не здійснювались. Звідси і до оплати не підлягають.

При цьому, позивачем не надано до суду звітів про фінансовий стан, балансу, документів про рух по рахункам, які б підтверджували не повернення (у подальшому) позивачу коштів, сплачених ним новому кредитору.

Тому суд обґрунтовано зазначив, що вплив на рух активів позивача внаслідок вчинення вказаної операції позивач документально не довів.

Окремо позивачем надано документи про участь ТОВ «Запорізька трейдингова компанія» у тендерних закупівлях палива, в яких договори не були укладені (т.2, а.с.69-81).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано до суду безспірних доказів того, що саме завдяки участі ТОВ «Нью Фінанс-2016» були акцептовані пропозиції позивача та укладені договори на постачання палива та паливо-мастильних матеріалів. Доказів того, що ці договори укладені не лише завдяки власних зусиль позивача, а також доказів необхідності залучення ТОВ «Нью Фінанс-2016» - до суду не надано.

Отже спірна господарська операція позивача не спричинили реального змін майнового стану платника податків, факт придбання правових послуг із метою їх використання в господарській діяльності не підтверджено належними первинними документами, що свідчить про безтоварність спірних господарських операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку позивача.

Таким чином суд першої інстанції обґрунтовано погодився з висновками контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог пп.14.1.36, пп.14.1.181 п.14.1 ст.14, п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, за період, зазначений в акті перевірки №97/08-29-14-00-16/39062829 від 12.10.2016.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи позивача викладені в апеляційній скарзі про те, що контрагент позивача не є фіктивним підприємством, оскільки це не підтверджується вироком суду та висновок суду про відсутність у контрагента об’єктивної можливості для виконання юридичних послуг не підтверджується доказами, оскільки оскаржене рішення суду першої інстанції висновків щодо фіктивності ТОВ «Нью Фінанс-2016» не містить.

Щодо посилань позивача на те, що факт надання юридичних послуг підтверджується податковою накладною, договором та додатком до нього (які є реальними), актом прийому-передачі виконаних робіт, рахунком, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказаним письмовим доказам судом першої інстанції була надана належна оцінка яка полягає у тому, що оцінюючи господарську діяльність позивача суд виходить з того, що навіть при чинному, дійсному правочині (який формально не має правових вад, недоліків тощо), можуть здійснюватися фіктивні операції, які не мають ділової мети і спрямовані на мінімізацію податкового зобов'язання (одержання податкової вигоди).

Щодо не зважання суду першої інстанції на те, що позивач потребував правових послуг, оскільки декілька його тендерних пропозицій було відхилено в наслідок їх неякісного складання, слід зазначити про те, що судом першої інстанції в постанові обґрунтовано було надано оцінку саме обставинам які свідчать про не отримання правових послуг. Взагалі постанова суду не містить висновків про те, що позивач не потребував правових послуг.

Крім того, судом першої інстанції не встановлював обставин саме заборгованості позивача перед контрагентом в сумі 600000 грн. які, як зазначено в апеляційній скарзі, не відповідають дійсності. Суд першої інстанції дослідивши докази по справі, на основі наданих сторонами доказів, обґрунтовано дійшов висновку, що вплив на рух активів ТОВ «Запорізька трейдингова компанія» внаслідок вчинення вказаної операції позивач документально не довів.

Щодо можливого недотримання судом першої інстанції п’ятиденного строку виготовлення оскарженого рішення слід зазначити, що це не вплинуло на правильність оскарженого рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 200 КАС України не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначений обов’язок відповідач виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об'єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому постанову суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 198, статтями 205, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька трейдингова компанія» - залишити без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 березня 2017 року у справі №808/3535/16-а – без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 09 червня 2017 року.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко