Справа № 815/5270/16
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/5270/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Яковлєва О.В.,

суддів - Бойка А.В., Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року, у справі за позовом Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А:

Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси" звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Спеціалізованій державній податковій інспекції з обслуговування великих платників у м. Одесі Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 травня 2016 року № та № .

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року частково задоволено позовні вимоги, а саме визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16 травня 2016 року № , в частині нарахованих штрафних санкцій, на суму 1528,73 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не відповідає встановленим обставинам справи, так як за результатами проведеної позапланової невиїзної документальної перевірки позивача контролюючим органом безпідставно встановлено порушення норм податкового законодавства під час здійснення ним господарської діяльності.

Внаслідок чого, апелянт вважає, що на нього безпідставно та з численними порушеннями вимог чинного податкового законодавства накладено штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

В свою чергу, апелянтом наголошено, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що частина визначених податковим органом зобов'язань позивача є неузгодженими, так як відповідна сума податкового зобов'язання оскаржується в іншій адміністративній справі.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, а судове рішення - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 08 квітня 2016 року по 14 квітня 2016 року, податковим органом проведено перевірку Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" з питань своєчасності сплати податку на прибуток по за 2014 рік, за наслідками якої складено акт № 70/28-08/47/34674102/12 від 21 квітня 2016 року «Про результати невиїзної документальної перевірки своєчасності сплати збору за спеціальне використання води».

При цьому, вказаним актом встановлено, що Комунальним підприємством "Теплопостачання міста Одеси" несвоєчасно сплачено суму податкового зобов'язання з податку на прибуток, що розраховані відповідно до поданої податкової декларації № від 09 лютого 2015 року, якою підприємством задекларовано суму грошового зобов'язання з податку на прибуток, у загальному розмірі 32 597 850,00 грн., чим порушено вимоги п. 126,1 ст. 126 Податкового кодексу України.

На підставі виявлених порушень податковим органом 16 травня 2016 року прийнято податкові повідомлення-рішення № та № .

Не погоджуючись з отриманими податковими повідомленнями-рішеннями підприємство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції, зроблено висновок щодо часткового задоволення позовних вимог та скасування податкового повідомлення-рішення № від 16 травня 2016 року, в частині нарахованих санкцій за невчасну сплату податкових зобов'язань за податковим повідомленням-рішенням № від 22 червня 2011 року, а також зроблено висновок щодо правомірності решти оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, з яким погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, відповідно до пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно п. 54.5 ст. 54 ПК України, якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов'язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов'язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності;

Згідно п. 56.1 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності отриманих позивачем податкових повідомлень-рішень № та № від 16 травня 2016 року, якими на підприємство накладено штрафні санкції за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань з податку на прибуток підприємств.

В даному випадку, оскаржуваним рішенням суду першої інстанції частково задоволено позовні вимоги, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 16 травня 2016 року № , в частині нарахованих штрафних санкцій, на суму 1528,73 грн.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому, в межах поданої позивачем апеляційної скарги не оскаржується вищевказаний висновок суду першої інстанції, а тому судом апеляційної інстанції переглядається рішення суду першої інстанції виключно в частині правомірності відмови у задоволенні решти позовних вимог.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності решти оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 56.11 ст. 56 ПК України, податкове зобов'язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає.

Згідно пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з п. 49.18 ст. 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Пунктом 49.19 ст. 49 ПК України встановлено, якщо податкова декларація за квартал, півріччя, три квартали або рік розраховується наростаючим підсумком на підставі показників базових податкових періодів, з яких складаються такі квартал, півріччя, три квартали або рік (без урахування авансових внесків), згідно з відповідним розділом цього Кодексу, зазначена податкова декларація подається у строки, визначені пунктом 49.18 цієї статті для такого базового звітного (податкового) періоду.

Відповідно до ст. 203 ПК України, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. Сума податкового зобов'язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

Згідно п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Крім того, відповідно до п. 87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Судовою колегією встановлено, що підставою для накладення на позивача штрафу оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями стала невчасна сплата узгоджених податкових зобов'язань з податку на прибуток, що самостійно розраховані підприємством податковою декларацією № від 09 лютого 2015 року.

З вищевикладених норм вбачається, що у випадку коли платником податків невчасно сплачено суму узгодженого грошового зобов'язання, такий платник зобов'язаний сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну відповідної затримки.

В свою чергу, відповідальність, що передбачена п. 126.1 ст. 126 ПК України, полягає у несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов'язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов'язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу (до 30 днів, або понад 30 днів).

При цьому, із зібраних матеріалів у справі вбачається відсутність належних доказів, підтверджуючих своєчасність сплати узгоджених сум грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Крім того, колегією суддів не приймається посилання апелянта на наявність неузгоджених податкових зобов'язань, які нараховані спірними податковими повідомленнями-рішеннями, що оскаржуються в іншій судовій справі, так як відповідно до наданих розрахунків оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суми зобов'язань, нарахованих такими рішеннями (крім ППР № від 22 червня 2011 року, штрафні санкції за невчасну сплату якого скасовано оскаржуваним рішенням суду) не включалися до переліку платежів за невчасну сплату яких позивачу нараховано штрафні санкції.

Також, колегія суддів не приймає посилання апелянта на певні недоліки у назві акту перевірки підприємства та у наданих розрахунках до податкового повідомлення-рішення № від 16 травня 2016 року (невірна дата складання податкової декларації № ), так як такі помилки є технічними та не є підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 185, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, судова колегія,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2017 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Теплопостачання міста Одеси".

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: А.В. Бойко

Т.М. Танасогло