Справа № 596/1232/15а
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року № 876/8631/15

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді Довгополова О.М.,
суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,
з участю секретаря судового засідання Омеляновської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконувача обов`язків військового комісара Гусятинського районного військового комісаріату Тернопільської області ОСОБА_2 про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до в.о. військового комісара Гусятинського районного військового комісаріату Тернопільської області ОСОБА_2 , яким просив визнати протиправною та скасувати постанову від 30.06.2015 року № 109070, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3740,00 грн.
Постановою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.
Постанова мотивована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується належними та допустимими доказами, а саме актом перевірки від 28.06.2015 року виконання Раштовецькою сільською радою вимог Законів України «Про оборону», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», показаннями допитаної в судовому засіданні в якості свідка секретаря сільської ради ОСОБА_3 , яка частково підтвердила порушення, зокрема, щодо невиконання в повному обсязі мобілізаційного завдання від 15.06.2015 року, незатвердження всіх функціональних обов`язків членів ПЗСР, непроведення звірки облікових карток із районним військовим комісаріатом. Твердження позивача про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення у зв`язку з відсутністю повторності, на думку суду, є необґрунтованими, оскільки відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення від 09.04.2015 року, позивача визнано винним за ч. 1 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, дану постанову він не оскаржував і сплатив штраф.
Постанову в апеляційному порядку оскаржив позивач, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що вказані в акті перевірки від 28.06.2015 року порушення не відповідають фактичним обставинам та спростовуються наданими ним письмовими доказами, а саме затвердженими ним та районним військовим комісаром функціональними обов`язками членів пункту збору сільської ради, актів обстеження на предмет проживання військовозобов`язаних, довідок про відсутність, інвалідність, наявність дітей у військовозобов`язаних тощо. Щодо виконання мобілізаційного завдання позивач пояснює, що до його обов`язків належить лише оповіщення військовозобов`язаних про необхідність прибуття до військового комісаріату, а не організація призову, що є обов`язком комісаріату. А щодо відсутності в картках первинного обліку військовозобов`язаних відомостей про стан їх здоров`я позивач зазначає, що такі дані можуть вноситись лише на підставі відповідних документів, які подаються до сільської ради або самими військовозобов`язаними, або закладами охорони здоров`я, однак таких документів він не отримував. Також позивач вказує, що ведення первинного обліку військовозобов`язаних як і ведення Журналу руху військовослужбовців та проведення звірки з погосподарських книг не належить до його повноважень як сільського голови та начальника пункту збору сільської ради.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановив суд, 28.06.2015 року комісія Гусятинського районного військового комісаріату Тернопільської області провела перевірку Раштівецької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області щодо виконання вимог Законів України «Про оборону» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за результатами якої був складений відповідний акт, в якому зафіксовано ряд порушень сільською радою вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Також за наслідками перевірки був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) від 28.06.2015 року № 108-70. В даному проколі, зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 обіймає посаду Раштівецького сільського голови, в зв`язку з чим під час особливого періоду він є начальником пункту збору сільської ради. Впродовж останніх 3 місяців ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП, однак повторно допустив порушення вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
За результатами розгляду даного протоколу та доданих до нього матеріалів в.о. військового комісара Гусятинського районного військового комісаріату Тернопільської області ОСОБА_2 виніс постанову від 30.06.2015 року № 109070, якою притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення порушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУПАП та наклав на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3740,00 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність оскаржуваної постанови відповідача з таких підстав.
Відповідно до п. 3 ст. 43 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» для повного і якісного виконання планів проведення мобілізації в особливий період місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування разом з підприємствами, установами та організаціями незалежно від підпорядкування і форм власності та районними (міськими) військовими комісаріатами в мирний час утворюють дільниці для оповіщення і збору військовозобов`язаних, комплектують їх особовим складом із числа військовозобов`язаних без звільнення громадян від виконання основних обов`язків за місцем роботи та сприяють у набутті ними професійних навичок, а також забезпечують реалізацію інших заходів, пов`язаних з виконанням планів проведення мобілізації.
Відповідно до ст. 18. Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад: планують, організовують і забезпечують мобілізаційну підготовку та мобілізацію на території відповідних населених пунктів; беруть участь у формуванні проектів основних показників мобілізаційного плану; розробляють мобілізаційні плани, довготермінові і річні програми мобілізаційної підготовки; забезпечують на території відповідних населених пунктів виконання мобілізаційних завдань; керують та здійснюють контроль за мобілізаційною підготовкою підприємств, установ і організацій, які залучаються ними до виконання мобілізаційних завдань (замовлень); організовують під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою-п`ятою статті 22 цього Закону; забезпечують на території відповідних населених пунктів ведення військового обліку військовозобов`язаних і призовників; сприяють військовим комісаріатам у їх роботі в мирний час та під час мобілізації; забезпечують на території відповідних населених пунктів виконання законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Згідно з ст. 26 цього Закону відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування покладається на відповідних керівників. Посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Відповідно до абз. 5 ст. 15 Закону України «Про оборону України» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують організацію та участь у здійсненні на відповідній території заходів, пов`язаних з мобілізаційною підготовкою, територіальною обороною та цивільним захистом.
Також відповідно до ст. 36 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад в галузі оборонної роботи відносяться, зокрема: сприяння організації призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, строкову військову та альтернативну (невійськову) службу, а також їх мобілізації; забезпечення доведення до підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення наказу військового комісара про оголошення мобілізації; організація та участь у здійсненні заходів, пов`язаних з мобілізаційною підготовкою та цивільним захистом, на відповідній території.
Таким чином, відповідно до змісту наведених норм, органи місцевого самоврядування зобов`язані в межах своїх повноважень організувати і забезпечити мобілізаційну підготовку та мобілізацію на території відповідних населених пунктів, а відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності покладається на керівників цих органів, тобто на голів відповідних місцевих рад.
Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року № 15/2015, протягом 2015 року оголошено часткову мобілізацію у три черги протягом 210 діб. Також даним Указом було зобов`язано місцеві органи виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування, із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності організувати і забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини.
Як встановив суд, в.о. військового комісара Гусятинського району Тернопілсьької області 23.12.2014 року виніс та довів до відома голів сільських, селищних та міських рад району розпорядження, яким їх зобов`язано розгорнути у сільських радах пункти збору та проводити оповіщення жителів відповідних населених пунктів.
Відповідно до п. 15 «Положення про військові комісаріати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2013 року № 389, військовий комісар зобов`язаний, зокрема, організовувати: проведення перевірок готовності підприємств до оповіщення та забезпечення явки громадян, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації та у воєнний час, на пункти збору або у військові частини, перевірок стану бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час і виконання військово-транспортного обов`язку.
Під час проведення 28.06.2015 року зазначеної вище перевірки виконання Раштівецькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області вимог Законів України «Про оборону» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було встановлено наступні порушення вимог законодавства про мобілізацію, допущені сільською радою, що зафіксовано в акті перевірки, а також в протоколі про адміністративне правопорушення (в частині, що стогується особисто позивача як сільського голови): сільський голова не вжив заходів до виконання розпоряджень районного військового комісара від 17.03.2015 року № 222 та від 10.06.2015 року № 194 щодо розгортання та безперервної роботи пункту збору сільської ради (ПЗСР), оскільки на момент перевірки о 10 год. 45 хв. 28.06.2015 року приміщення пункту збору було зачинено, керівники та члени ПЗСР відсутні; мобілізаційне завдання від 15.06.2015 року начальником ПЗСР не виконано, оскільки оповіщено лише 2 військовозобов`язаних жителя с. Раштівці про необхідність прибуття до військового комісаріату для уточнення облікових даних та проходження медичної комісії; за весь період часткової мобілізації (з 1 по 6 хвилю) ПЗСР не забезпечив жодного військовозобов`язаного жителя с. Раштівці для служби у Збройних Сил України; функціональні обов`язки членів ПЗСР не затверджені районним військовим комісаром та начальником ПЗСР, начальником ПЗСР не даються завдання апарату пункту щодо оповіщення військовозобов`язаних жителів села; Журнал руху військовослужбовців відсутній, картки первинного обліку військовозобов`язаних не містять у собі відомостей про стан їх здоров`я, звірка облікових карток із районним військовим комісаріатом та з погосподарськими книгами не здійснюється, що призводить до невиконання мобілізаційних завдань; ПЗСР не проводяться повторні відвідування військовозобов`язаних з метою повторного оповіщення про прибуття їх у ІНФОРМАЦІЯ_1 ; порушення, виявлені під час попередніх перевірок, не усуваються.
Висновки акту перевірки про невиконання мобілізаційного завдання (оповіщено лише 2 військовозобов`язаних жителя с. Раштівці про необхідність прибуття до військового комісаріату, за весь період часткової мобілізації не забезпечено жодного військовозобов`язаного жителя с. Раштівці для служби у Збройних Сил України), а також про те, що функціональні обов`язки членів ПЗСР не затверджені районним військовим комісаром та начальником ПЗСР, не спростовуються наданими позивачем письмовими доказами, а саме; копіями функціональних обов`язків начальника та членів ПЗСР з відмітками про їх затвердження районним військовим комісаром і сільським головою та розписками про ознайомлення з цими обов`язками 20.04.2015 року; копіями складених комісією ПЗСР актів обстеження на предмет проживання військовозобов`язаних, довідок про відсутність військовозобов`язаних за місцем проживання (реєстрації), довідок про наявність у військовозобов`язаних на утриманні малолітніх дітей тощо. Наведеними доказами, на думку колегії суддів, не підтверджується, що пункт збору Раштівецької сільської ради та ОСОБА_1 як його начальник вживали належних заходів в межах своїх повноважень та обов`язків для виконання мобілізаційного завдання.
Водночас колегія суддів вважає доведеним факт допущення ОСОБА_1 як сільським головою і начальником пункту збору Раштівецької сільської ради інших порушень законодавства про мобілізаційну підготовку і мобілізацію, зафіксованих в акті перевірки та протоколі про адміністративне правопорушення від 28.06.2015 року.
Зокрема, позивач не надав жодних належних доказів на спростування висновків перевірки про те, що він не вжив заходів щодо розгортання та безперервної роботи ПЗСР, а саме не спростував, що на момент перевірки о 10 год. 45 хв. 28.06.2015 року приміщення пункту збору було зачинене, керівники та члени ПЗСР відсутні.
Також позивач не надав доказів наявності і належного ведення Журналу руху військовослужбовців, проведення звірки облікових карток військовозобов`язаних з районним військовим комісаріатом та з погосподарськими книгами.
Доводи позивача про те, що ведення первинного обліку військовозобов`язаних, зокрема, ведення Журналу руху військовослужбовців та проведення звірки їх облікових даних не належить до його повноважень як сільського голови та начальника ПЗСР, колегія суддів вважає необґрунтованими і не бере до уваги, оскільки, як зазначено вище, відповідно до вимог законодавства відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності покладається на керівників ПЗСР, тобто на голів відповідних місцевих рад. Також функціональними обов`язками начальника пункту управління ПСЗР передбачено, що він відповідає за своєчасне розгортання і роботу пункту, відповідно повинен вести контроль за належним виконанням своїх обов`язків всіма членами ПЗСР.
Також допитана судом першої інстанції в якості свідка ОСОБА_3 , яка працює на посаді секретаря Раштівецької сільської ради, частково підтвердила порушення, встановлені актом про перевірку, постановою про притягнення до адміністративної відповідальності.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту порушення ОСОБА_4 як головою сільської ради та начальником ПЗСР законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тобто вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
А згідно з частиною 2 цієї статті, за якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності згідно з оскаржуваною постановою відповідача, повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, відповідно до змісту наведених норм для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП обов`язковою умовою є повторне вчинення нею протягом року порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тобто вчинення два і більше порушень, передбачених цією статтею.
Як встановив суд, постановою військового комісара Гусятинського районного військового комісаріату Тернопільської області ОСОБА_5 від 09.04.2015 року № 109017 ОСОБА_1 було пригнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 400,00 грн.
ОСОБА_1 не надав і суд не встановив доказів оскарження даної постанови у встановленому законодавством порядку, отже ця постанова є чинною. Також позивач сплатив штраф, накладений на нього вказаною постановою, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією квитанції від 22.04.2015 року № .
Таким чином, станом на день винесення відповідачем оскаржуваної постанови від 30.06.2015 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 протягом року вже притягувався до відповідальності за порушення, передбачене ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, а, отже, у відповідача були наявні правові підстави для кваліфікації вчиненого ним правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану постанову слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС України, суд -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Гусятинського районного суду Тернопільської області від 07 серпня 2015 року у справі № 596/1232/15-а за позовом ОСОБА_1 до виконувача обов`язків військового комісара Гусятинського районного військового комісаріату Тернопільської області ОСОБА_2 про скасування постанови залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький

Ухвала складена в повному обсязі 06.06.2017 року