Справа № 804/2592/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 р. Справа № 804/2592/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від позивача Науменко К.І. Гемонова О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Будівельні матеріали та будівництво» до Південного (Баглійського) відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське (Дніпродзержинськ) Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2017р. Приватне акціонерне товариство «Будівельні матеріали та будівництво»(правонаступник Публічного акціонерного товариства «Будівельні матеріали та будівництво») звернулося з позовом до Південного (Баглійського) відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське (Дніпродзержинськ) Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та, з урахуванням уточнення до позовної вимоги від 29.05.2017р. №154/011, просить:

- визнати протиправним рішення суб'єкта владних повноважень в частині накладеного арешту на все майно (рухоме і нерухоме);

- скасувати арешт майна (рухомого і нерухомого), накладений Південним (Баглійським) ВДВС Кам'янського (Дніпродзержинського) МУЮ згідно із постановою №47914697 від 22.06.2015р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою відповідача від 22.06.2015р. ВП №47914697 було накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ПАТ «Будівельні матеріали та будівництво» у межах суми звернення стягнення 421729,17 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу. Позивач вказує на те, що 30.06.2015р. отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника, боржнику було надано строк для добровільного виконання рішення суду та попереджено про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягнення з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Проте, державним виконавцем будь-яких дій з приводу арешту та опису майна не виконано в порушення вимог ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на день відкриття провадження та арешту майна, та, на думку позивача, відповідачем своїми діями/бездіяльністю порушені права позивача у частині вільного розпорядження своїм власним майном. У строки, які були надані для добровільного виконання рішення суду, до виконавчої служби було надано рішення суду про розстрочення суми боргу, що на думку позивача, забезпечило повне виконання рішення суду, а тому накладений арешт, в такому випадку, повинен бути скасований, оскільки позивач сумлінно перераховує щомісячні суми розстроченої заборгованості. Також, представник позивача в судовому засіданні пояснила, що позивач з метою погашення заборгованості по пільгових пенсіях намагався здійснити продаж майна 10.03.2017р., проте, нотаріус відмовив у здійсненні правочину у зв'язку з наявністю обтяжень на заборону продажу майна Баглійським ВДВС згідно постанови №47914697.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином 17.05.2017р.,19.05.2017р. та 24.05.2017р., що підтверджується наявними в матеріалах справи електронними звітами про направлення та отримання відповідачем повісток та поштовим повідомленням, які наявні в матеріалах справи (а.с.45,47,64).

Відповідно до ч.4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Враховуючи наведене, належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, строки розгляду і вирішення справи, встановлені ч. 5 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі доказами та з урахуванням ч.4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні оголошувалася перерва до 30.05.2017р. для надання позивачем належних доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом.

До початку судового розгляду справи позивачем було заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та поновити вказаний строк посилаючись на те, що про наявність арешту майна позивач довідався 10.03.2017р. коли звернувся до нотаріуса з приводу вчинення правочину з продажу майна, яке не відбулося через його арешт, накладений оспорюваною постановою від 22.06.2015р. Позивач посилався як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду у період з 10.03.2017р. по 11.04.2017р. на те, що підприємство не працювало у вказаний період згідно наказу №50 від 13.10.2016р. про зупинення виробництва на період відсутності замовлень на продукцію з 20.12.2016р. по 09.04.2017р., копія якого наявна у справі (а.с.67).

Судом було визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено позивачеві строк звернення до суду з даним позовом на підставі ст.100 Кодексу адміністративного судочинства України про що свідчать дані, відображені в журналі судового засідання від 30.05.2017р. (а.с.70).

У ході судового розгляду справи судом були встановлені наступні обставини у даній справі.

Приватне акціонерне товариство «Будівельні матеріали та будівництво» є правонаступником прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «Будівельні матеріали та будівництво», зареєстровано 12.08.2004р. як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область,м. Камянське, 2-1 Волчанський провулок, будинок 2, що підтверджується копією витягу з ЄДРПОУ, копією статуту позивача та копіями протоколів №24 від 18.04.2017р., №11 від 10.05.2017р. (а.с.49-55).

22.06.2015р. згідно заяви Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та виконавчого листа №804/8197/14 виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 19.05.2015р. про стягнення з ПАТ «Будівельні матеріали та будівництво» на користь Управління Пенсійного фонду України в Баглійському районі м. Дніпродзержинська боргу у сумі 421729,17 грн., державним виконавцем Баглійського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Макаренко Д.С. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47914697 та боржнику надано час для добровільного виконання рішення суду до 29.06.2015р. на підставі ст.ст. 17,19,20, 25 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується копією постанови (а.с.5, 58).

Також, 22.06.2015р. цим же державним виконавцем було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №47914697 та накладено арешт на все майно, що належить боржнику - ПАТ «Будівельні матеріали та будівництво» у межах суми звернення стягнення 421729,17 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику - лише в межах суми боргу на підставі ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.58, 68).

07.07.2015р. ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №410-вр-15/804/8197/14 було розстрочено виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №804/8197/14 про стягнення з ПАТ «Будівельні матеріали та будівництво» боргу у сумі 421729,17 грн. починаючи з 01 серпня 2015р. по 01 серпня 2020р., рівними частинами по 7028,82 грн. щомісяця, згідно графіку (а.с.6).

Позивач оспорює вказану вище постанову в частині накладення арешту на все майно (рухоме і нерухоме) та просить скасувати арешт майна (рухомого і нерухомого), накладений постановою від 22.06.2015р. ВП №47914697 посилаючись на те, що державним виконавцем жодних дій, направлених на арешт та опис майна не вчинено та своїми діями/бездіяльністю посадові особи державної виконавчої служби порушують права підприємства у частині вільного розпорядження своїм майном, позивач з метою погашення боргу намагався здійснити продаж майна, проте вчинення правочину не відбулося через обмеження, які накладені оспорюваною постановою,окрім того, вважає, що позивачем забезпечено повне виконання рішення суду шляхом розстрочення суми боргу, позивач сумлінно перераховує щомісячні суми розстроченої заборгованості, а тому вважає, що, у такому випадку, арешт майна повинен бути скасований.

Заслухавши представника позивача, який брав участь у судовому розгляді справи, дослідивши матеріали справи всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі були врегульовані станом на 22.06.2015р. Законом України «Про виконавче провадження» №606-ХІУ від 21.04.1999р. (далі - Закон №606), який втратив чинність з 05.01.2017р. та станом на травень 2017р. з питань зняття арешту майна врегульовуються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-УІІІ від 02.06.2016р. (далі - Закон №1404), який набрав чинності з 05.10.2016р.

У відповідності до вимог ст. 25 Закону №606 державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий лист і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За приписами ст. 57 Закону №606 встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом:

- винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

- винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

- винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного дня із дня виявлення майна.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що державний виконавець під час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження наділений повноваженнями одночасно із постановою про відкриття виконавчого провадження прийняти і постанову про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження у відповідності до вимог ст.ст. 25,57 Закону №606,чинного на момент прийняття оспорюваної постанови від 22.06.2015р.

Так, як встановлено в судовому засіданні із наданих представником пояснень та наданих документів, державним виконавцем 22.06.2015р. під час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №47914697 одночасно була прийнята і постанова про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, при цьому, зі змісту оспорюваної постанови видно, що арешт на майно боржника та заборона на його відчуження застосована у межах суми стягнення боргу - 421729,17 грн. (а.с.58,68).

Враховуючи наведене, посилання представника позивача на порушення відповідачем вимог с. 57 Закону №606 при прийнятті оспорюваної постанови не відповідають дійсності, а проведений аналіз вищенаведеного законодавства, чинного на момент прийняття оспорюваної постанови та обставини, які встановлені судом, свідчать про те, що дії відповідача при прийнятті оспорюваної постанови відповідають повноваженням відповідача та вимогам ст.ст. 25,57 Закону №606.

Таким чином, протиправність дій відповідача при прийнятті оспорюваної постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.06.2015р. ВП №47914697 судом не встановлена.

Щодо посилань представника позивача на бездіяльність державного виконавця, яка полягає у не проведенні опису майна боржника, то слід зазначити, що ст.57 Закону № 606, на момент прийняття оспорюваної постанови, передбачала право державного виконавця серед інших арештів, зокрема і накласти арешт на майно боржника та оголосити заборону на його відчуження одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто без опису такого майна, а отже, вказані вище доводи представника позивача є безпідставними та неспроможними.

До того ж, у відповідності до вимог ст. 52 Закону №606 у разі відсутності у боржника коштів для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне божнику інше майно. Боржник має право запропонувати такі види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення.

Проте, представник позивача не надав доказів, які б свідчили про те, що він пропонував державному виконавцю види майна чи інші предмети для звернення на них стягнення з метою погашення заборгованості, а тому покладення обов'язку з погашення заборгованості позивача лише на державного виконавця є безпідставним.

Не можуть бути прийняті до уваги та покладені в основу даного судового рішення і посилання представника позивача на те, що позивачем забезпечено повне виконання рішення суду шляхом розстрочення суми боргу за ухвалою суду від 07.07.2015р. строком на 5 років та позивач перераховує сумлінно щомісячні суми розстроченої заборгованості з огляду на те, що вказані обставини щодо розстрочення боргу не є повним виконанням судового рішення у розумінні норм Законів № 606 та №1404 та з урахуванням того, що ч.4 ст. 59 Закону №1404 передбачені виключні підстави для зняття арешту з майна боржника, а саме: отримання державним виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та /або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника ( у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено і інший спосіб, ніж звернення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Наведені підстави для зняття арешту з майна є вичерпними та не передбачають зняття арешту з майна боржника у разі розстрочення боргу по виконанню судового рішення та сумлінної сплати боржником суми розстроченої заборгованості.

Доводи представника позивача про те, що з метою погашення заборгованості позивач намагається здійснити реалізацію майна поза межами виконавчого провадження є безпідставними, оскільки погашення боргу позивачем шляхом реалізації майна боржника, у даному випадку, можливе лише у межах даного виконавчого провадження шляхом пропозиції державному виконавцю звернути стягнення на певні види майна, які боржник бажає реалізувати в рахунок погашення боргу у відповідності до вимог Закону «Про виконавче провадження» №1404 від 02.06.2016р.

Проте,позивачем не надано суду доказів вжиття заходів щодо пропозиції державному виконавцю передати на реалізацію відповідне майно в рахунок погашення боргу за ВП №47914697.

З огляду на наведене у суду відсутні підстави для скасування арешту на майно боржника, накладеного постановою відповідача від 22.06.2015р. ВП №47914697.

Відповідно до ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В той же час, і ч.1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Представником позивача у ході судового розгляду справи не надано жодних доказів та не наведено жодних підстав, які б свідчили про протиправність оспорюваної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.06.2015р. ВП №47914697.

Згідно зі ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги викладене та перевіривши дії відповідача з приводу правомірності прийняття оспорюваної постанови про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.06.2015р. ВП №47914697, суд приходить до висновку про те, що оспорюване рішення прийняте відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Статтями 8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права та принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.

За викладеного, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України суд виходить із того, що у разі ухвалення рішення на користь суб'єкта владних повноважень, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71,86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163,167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства «Будівельні матеріали та будівництво» до Південного (Баглійського) відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське (Дніпродзержинськ) Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та скасування арешту майна - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 06.06.2017р.

Суддя С.О. Конєва