Справа № 817/724/17
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

817/724/17

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2017 р.

Р і в н е

817/724/17

10год. 57хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув

відповідача: представник не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до

Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ЕКОРЕМБУД ЛТД"

про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В:

Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "ЕКОРЕМБУД ЛТД" (далі - відповідач, ТзОВ фірма "ЕКОРЕМБУД ЛТД") про стягнення санкцій та пені у розмірі 51 336,68грн.

Представник позивача в судове засідання не прибув. На адресу суду 07.06.2017 року подав клопотання про розгляд справи без його участі. З мотивів зазначених в позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

На адресу суду надано письмові заперечення з додатками на адміністративний позов. В обґрунтування заперечень відповідач пояснив, що підприємство покладені на нього обов’язки згідно із вимог Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” - виконав повністю. Крім того, зазначив, що ТзОВ фірма "ЕКОРЕМБУД ЛТД" подавало Рівненському районному центру зайнятості звіти про наявність вакансій, в яких зазначало вакантні професії для працевлаштування інвалідів. Крім того, зазначив, що обов’язком підприємства є створення робочих місць для інвалідів, а не безпосереднім пошуком їх для працевлаштування. З цих підстав, відповідач зазначив, що ним виконано всі необхідні вимоги чинного законодавства.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. На адресу суду 07.06.2017 року подав клопотання про розгляд справи без його участі. Просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з огляду на наступне.

Таким чином, з аналізу звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік форми № 10-ПІ слідує, що ТзОВ фірма "ЕКОРЕМБУД ЛТД" не було виконано встановлені законодавством України нормативи робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2016 рік, в кількості – 2 особи.

Поряд з цим, судом встановлено, що протягом 2016року ТзОВ фірма "ЕКОРЕМБУД ЛТД" подавало звітність про попит на робочу силу (вакансії) форми № 3- ПН, в якій зазначало вакантні професії (посади) для працевлаштування інвалідів.

На думку Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, відповідачем порушено норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Як зазначає позивач, відповідачем також порушено термін сплати адміністративно-господарських санкцій, як наслідок відповідно до Порядку нарахування пені та її сплати, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 15.05. 2007 року № 223, для підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, які використовують найману працю, за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій, передбачених Законом України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, розрахунок пені станом на 27.04. 2017 року становить – 184,14 грн.(а.с.5).

Статтею 1 Закону України від 21.03.1991 року №875-XII закріплено, що інваліди в Україні володіють усією повнотою соціально-економічних, політичних, особистих прав і свобод, закріплених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 18 Закону України від 21.03.1991 року №875-XII встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З аналізу даної норми слідує, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, однак до їхніх обов’язків не входить пошук підходящої роботи для інвалідів. Оскільки, згідно із ч.3 ст. 18-1 цього Закону Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Згідно з ч.1 ст.19 Закону України від 21.03.1991 року №875-XII, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Відповідно до ч.1 ст. 20 цього Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до ч.2 ст. 20 Закону України від 21.03.1991 року №875-XII порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Оскільки, в силу вимог з ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Слідує, що нарахування адміністративно-господарських санкцій за незайняті інвалідами робочі місця є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання, у зв’язку зі скоєнням правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 20.06.2011 у справі №21-60а11, від 26.06.2012 у справі №21-105а12, від 02.04.2013 у справі №21-95а13, від 16.04.2013 у справі №21-81а13 та від 09.07.2013 у справі №21-196а13, а відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З досліджених доказів слідує, що ТзОВ фірма “ЕКОРЕМБУД ЛТД” надано всі необхідні докази для створення робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Таким чином, ТзОВ фірма “ЕКОРЕМБУД ЛТД” вчинило всі передбачені Законом України від 21.03.1991 року № 875 заходи для працевлаштування осіб, яким встановлена інвалідність, що свідчить про відсутність складу правопорушення в його діях.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Позивачем не доведено факту, що з боку ТзОВ фірма “ЕКОРЕМБУД ЛТД” мало місце порушення вимог Закону України від 21.03.1991 року №875-XII, а тому вимоги Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів щодо стягнення таких санкцій та пені є необґрунтованими та безпідставними.

Оскільки факт наявності у відповідача порушеного права знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду, то в задоволенні позову необхідно відмовити.

В силу вимог ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи відсутність документально підтверджених доказів понесення судових витрат, суд не присуджує їх на користь відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ЕКОРЕМБУД ЛТД" про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д.П.