Справа № 804/1085/17
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2017 рокусправа № 804/1085/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року по справі № 804/1085/17 за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, третя особа - Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив

1) визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 16.01.2017 № 7 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням або проведенням організаційних заходів);

2) поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління внутрішньої безпеки в Дніпропетровській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

3) стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу;

4) прийняти постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління внутрішньої безпеки в Дніпропетровській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та стягнення заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць, звернути до негайного виконання.

В обгрунтуванні заявлених вимог позивач посилався на те, що наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 16.01.2017 № 7 о/с його звільнено зі служби в поліції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням або проведенням організаційних заходів). При звільненні відповідачем не було дотримано встановленого законодавством порядку звільнення працівника за скороченням штату. Так, позивач зазначав, що його не було попереджено під підпис про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв'язку зі скороченням штату, не надано пропозицій, які відповідають його спеціальності та фаху, про подальше проходження служби в поліції.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року адміністративний позов задоволено, а саме:

визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 16.01.2017р. №7 о/с в частині звільнення ОСОБА_1

Анатолійовича зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 4 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із скороченням або проведенням організаційних заходів);

поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління внутрішньої безпеки в Дніпропетровській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

стягнуто з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 16 січня 2017 року по 03 березня 2017 року;

стягнуто з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за один місяць.

Постанову в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління внутрішньої безпеки в Дніпропетровській області Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України та стягнення середнього заробітку за один місяць звернуто до негайного виконання.

Постанова суду фактично мотивована порушенням відповідачем процедури звільнення позивача, а саме суд вказав на те, що позивача не було попереджено за два місяці про можливе звільнення, у зв'язку із скороченням посади; не було запропоновано посаду рівнозначну раніше займаній посаді з урахуванням його досвіду роботи, освітнього рівня, стані здоров'я, ставлення до виконання службових обов'язків, кваліфікації та досягнень у службовій діяльності.

Не погодившись з постановою суду, Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо порушення Департаментом порядку звільнення позивача. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що позивача було завчасно попереджено про майбутнє звільнення, у зв'язку із скороченням посади та запропоновано посади, на яких можливо подальше проходження служби в органах Національної поліції України, але від вказаної пропозиції позивач відмовився про що складено відповідний акт. З огляду на зазначене, відповідач вказує на наявність правових підстав для звільнення позивача у зв'язку із скороченням посади. Крім цього, заявник апеляційної скарги зазначає те, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції безпідставно посилався на положення КЗпП України, оскільки порядок проходження служби в органах Національної поліції України та порядок звільнення зі служби врегульовані Законом України «Про Національну поліцію».

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 з 1992 року по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Згідно з наказом Національної поліції України від 07.11.2015 №13 о/с "По особовому складу" відповідно до розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію" з 07.11.2015 позивача призначено заступником начальника управління внутрішньої безпеки поліції в Дніпропетровській області ДВБ Національної поліції України та присвоєно спеціальне звання полковник поліції.

Під час проходження служби в поліції ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 5 (через службову невідповідність) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», але на виконання рішення суду, наказом від 03.01.2017р. №2 о/с, ОСОБА_1 поновлено в займаній посаді.

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України №7 о/с від 16.01.2017р. ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за підпунктом 4 (через скорочення штатів) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Підставою для видання наказу про звільнення стали: наказ Національної поліції України від 26.01.2016р. №62, наказ Національної поліції України від 06.10.2016 №984, наказ Національної поліції України від 24.11.2016 №1214, якими вирішувалися питання про організаційно-штатні зміни в Національній поліції та відповідно до яких посада заступника начальника управління внутрішньої безпеки поліції в Дніпропетровській області була скорочена.

Правомірність та обґрунтованість наказу про звільнення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду рішення суду, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Правові засади засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Таким чином, скорочення штатів або проведення організаційних заходів є підставою для звільнення поліцейського зі служби в поліції.

У свою чергу, порядок звільнення поліцейських у зв'язку із скорочення штатів або проведення організаційних заходів, визначено ст..68 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, відповідно до ч.1 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Отже, вказаною нормою права визначено імперативний припис про необхідність персонального письмового попередження поліцейського про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Згідно ч.3 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Таким чином, звільнення поліцейського, у зв'язку із скороченням посади, може мати місце лише у випадку спливу двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції.

Отже, виконання вимог ч.1 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію» є визначальним для встановлення правомірності звільнення поліцейського зі служби в поліції у зв'язку із скороченням посади.

Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України не надано доказів дотримання вимог ч.1, 3 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію», а саме не надано доказів того, що позивача було персонально письмово повідомлено за два місяці про можливе наступне звільнення зі служби в поліції, хоча вказані докази витребувалися судом апеляційної інстанції (а.с.85).

Надані відповідачем докази, які свідчать про те, що позивачу пропонувалися посади для подальшого проходження служби в органах Національної поліції України, тобто виконання відповідачем обов'язку, який передбачений ч.2 ст.68 Закону України «Про Національну поліцію», не можуть бути підставою для висновків про виконання відповідачем обов'язку щодо персонального письмового попередження позивача за два місяці про можливе звільнення, а отже не можуть свідчити і про дотримання відповідачем порядку (процедури) звільнення позивача з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо порушення відповідачем процедури звільнення позивача, оскільки Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України не було попереджено позивача, у спосіб встановлений Законом, про можливе звільнення у зв'язку із скороченням посади.

Встановивши порушення відповідачем порядку звільнення позивача, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту порушеного права, у спірному випадку, є скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на посаді, яку він обіймав до звільнення і, як наслідок, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який обумовлений неправомірним звільненням.

Посилання заявника апеляційної скарги на необґрунтованість застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень КЗпП України, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки, хоча суд першої інстанції помилково і застосував норми КЗпП України до спірних правовідносин, а не положення Закону України «Про Національну поліцію», яким, на відмінну від законодавства, що регулювало проходження служби в органах міліції, врегульовано процедуру (порядок) звільнення із служби у зв'язку із скороченням посади, але ухвалив правильне рішення по суті спірних правовідносин.

З огляду на встановлені обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2017 року по справі № 804/1085/17 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з часу її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст..212 КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено 07.06.2017 р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк