Справа № П/811/99/17
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2017 рокусправа № П/811/99/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року у справі №П/811/99/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби Безпеки України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління СБУ в Кіровоградській області від 13.12.2016 року №229-ОС "Про накладення дисциплінарних на співробітників Управління" в частині накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Із рішенням суду першої інстанції не погодилася позивач та подала апеляційну скаргу. В скарзі зазначає про неналежну оцінку судом доказів у справі та прийняття рішення з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу де вказав, що суд прийняв законне і обґрунтоване рішення, при повному зясуванні обставин справи, тому підстави для його скасування відсутні.

Представник відповідача у судовому засіданні прохав апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Позивач була повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, свого представника для участі в судовому засіданні не направила.

Заслухавши представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на службі у органах Служби безпеки України.

З 8 липня 1995 року ОСОБА_1 проходить кадрову військову службу на посадах юрисконсульта, старшого юрисконсульта, помічника начальника Управління (з правової роботи) - старшого юрисконсульта Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області.

З 5 січня 2017 року позивач перебуває у розпорядженні начальника Управління СБУ в Кіровоградській області по посаді помічника начальника Управління.

За порушення вимог статей 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, неналежне виконання покладених службових обов'язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, наказом начальника Управління СБ України в Кіровоградській області від 13 грудня 2016 року №229-ОС, на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення - оголошено догану (а.с.39-40).

Позивач, вважаючи безпідставним застосування до неї дисциплінарного стягнення, звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що дисциплінарне стягнення застосоване безпосереднім керівником позивача у межах наданих йому повноважень, у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, підстави для скасування оскарженого позивачкою наказу відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Так, судом встановлено, що відповідно до наказу Центрального управління СБ України від 27.09.2016 №531 (висновок від 04.11.2016 №1/1272, вх. №9137 від 10.11.2016), комісією ЦУ СБУ у період з 17.10.2016 по 03.11.2016 було проведено службове розслідування з метою встановлення обставин порушення законодавства України, а також відомчих нормативно-правових актів ОСОБА_2 (колишнім начальником Олександрійського МВ УСБУ в Кіровоградської області) під час прийняття рішень про виключення з числа службових житлових приміщень та надання ОСОБА_3 (співробітнику Олександрійського МВ УСБУ в Кіровоградської області) для постійного проживання квартири, що розташована в м. Олександрія. Окрім цього встановлювалося коло осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вчиненню порушення. В ході проведення розслідування комісією встановлено, що виключення квартири з числа службових та фактичне подальше надання її для постійного проживання ОСОБА_3, який в подальшому здійснив її відчуження, було здійснено з порушенням визначених законодавством та відомчими нормативно-правовими актами вимог.

Комісією серед іншого було встановлено, що на той час помічнику начальника Управління (з правової роботи) - старшому юрисконсульту УСБУ ОСОБА_1 стало відомо про факт виключення квартири із числа службових під час інвентаризації службового житлового фонду (згідно інформації, наведеної в листі Олександрійської міської ради від 03.08.2015 №340/5/07/7). Однак, виявленому факту не було надано належну оцінку, питання про звернення до суду за захистом інтересів СБУ або про відсутність підстав для такого звернення від імені Управління уповноваженою особою не вивчалися, жодних заходів для повернення квартири не вживалося (а.с.55-57).

Комісією запропоновано керівнику Управління СБ України в Кіровоградській області надати оцінку діям осіб Управління, які проводили інвентаризацію службового житлового фонду УСБУ та не вжили відповідних заходів реагування на неправомірне виключення квартири із числа службових, за результатами чого стосовно винних вжити заходів дисциплінарного впливу.

На виконання відповідної вказівки т.в.о. голови СБУ генерал - полковника ОСОБА_4, начальником Управління СБУ у період з 15 листопада по 09 грудня 2016 року перевірялися обставини невжиття відповідних заходів реагування з боку на той час помічника начальника Управління (з правової і роботи) - старшого юрисконсульта УСБУ ОСОБА_1.

Під час перевірки обставин підтверджено факт невиконання ОСОБА_1 покладених на неї службових обов'язків по вивченню наявності підстав для надання військовослужбовцям Управління службових житлових приміщень та інших, визначених Посадовою інструкцією від 25 січня 2016 року №61/ЮК/340/нт, а також невжиття заходів з опрацювання відповідних документів та інших матеріалів на предмет наявності правових підстав та можливості звернення до суду за захистом інтересів Управління.

Відповідно до статті 45, пунктів "а", "б" статті 68, пункту "а" статті 71, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за вказані порушення військової дисципліни начальником Управління наказом від 13 грудня 2016 року №229-ОС помічнику начальника управління (з правової роботи) - старшому юрисконсульту ОСОБА_1 оголошено догану. З наказом позивача ознайомлено 20 грудня 2016 року.

Спірні правовідносини крім Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007р. №1262 (далі - Положення №1262), регулюються: Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999р. №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999р. №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно зі ст.4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов'язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Стаття 16 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.99р. №548 встановлює, що кожний військовослужбовець зобов'язаний виконувати службові обов'язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов'язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Пунктом 12 розділу І Статуту внутрішньої служби ЗСУ, передбачено, що про все, що сталось з військовослужбовцем та стосується виконання ним службових обов'язків, військовослужбовець зобов'язаний доповідати своєму безпосередньому керівництву, що позивач не зробила, не внесла пропозиції щодо правового регулювання вказаного питання, чим фактично сприяла порушенню, наслідком якого стало відчудження квартири із числа службових.

При цьому, п.16 ч.1 Статуту встановлює, що кожний військовослужбовець зобов'язаний виконувати службові обов'язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов'язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Позивач підтвердила, що вона дійсно виконувала обов'язки секретаря житлово-побутової комісії Управління, до її обов'язків віднесено вивчення наявності підстав для надання військовослужбовцям Управління службових житлових приміщень. Питання щодо наявності підстав для надання ОСОБА_5 службового житлового приміщення нею не вивчалось, проекту наказу вона не готувала, виключення квартири з числа службових з житлово побутовою комісією Управління (секретарем якої на той час була позивач) не погоджувалось.

Відповідно до Посадової інструкції від 25.01.2016 року №61/ЮК/340/нт, серед іншого до обов'язків позивача входило:

- вивчати наявність підстав для взяття співробітників на облік громадян, які потребують поліпшення житлово побутових умов, аналізувати стан квартирного обліку та готувати звіти щодо квартирного обліку та надання житлових приміщень;

- вивчати наявність підстав для надання військовослужбовцям Управління службових житлових приміщень;

- вивчати наявність підстав для надання військовослужбовцям Управління службових житлових приміщень, готувати проекти наказів та звіти щодо надання службових житлових приміщень.

В судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивач про факт відчуження квартири з числа службових житлових приміщень була обізнана, однак жодних заходів правового реагування не вжила. Крім того, будучи секретарем житлово- побутової комісії Управління, була обізнана щодо порядку надання службових житлових та відповідно, виключення їх з числа службових.

Доводи позивача про недотримання відповідачем вимог статей 86, 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ в частині не проведення з військовослужбовцем за результатами службового розслідування співбесіди, порушення термінів накладення дисциплінарного стягнення також є безпідставними.

Так, з матеріалів справи встановлено, що службове розслідування по факту порушення дисципліни відносно ОСОБА_1 не призначалося та не проводилося. Рішення прийнято керівником лише з урахуванням висновків комісії по службовому розслідуванню, що проводилося відносно колишнього начальника Олександрійського МВ УСБУ ОСОБА_2, після вивчення посадових інструкцій та вже зібраних матеріалів стосовно факту виключення квартири з числа службових, надання її для постійного проживання ОСОБА_3, який в подальшому здійснив відчуження цієї квартири.

Колегія суддів звертає увагу, що Дисциплінарним статутом Збройних сил України не визначено обовязку командира проводити службове розслідування перед прийняттям рішення про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, а статтею 84 Статуту визначено лише право (можливість) призначити та провести таке розслідування з метою встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення та ступеня вини.

Згідно з ч.5 Дисциплінарного статуту ЗСУ, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов'язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

В даному випадку дисциплінарне стягнення застосоване безпосереднім керівником позивача у межах наданих йому повноважень, у відповідності до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні.

Таким чином, в межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування або зміни постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2017 року у справі № П/811/99/17 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак