Справа № 803/1430/16
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року К/800/4210/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
Головуючий суддя:Вербицька О.В.
Судді: Маринчак Н.Є.
Цвіркун Ю.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року

у справі № 803/1430/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вест Електра»

до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вест Електра» (далі - позивач, ТОВ «Вест Електра») звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 05.09.2016 р. № та №.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ГУ ДФС у Волинській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі касаційної скарги, дійшла висновку про наступне.

ГУ ДФС у Волинській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ "Вест Електра" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 25.09.2013 по 31.03.2016, валютного та іншого законодавства за період з 25.09.2013 р. по 31.03.2016 р., за результатами якої складено акт №281/03-20-14-01/38911544 від 22.07.2016 р.

В акті перевірки зазначено порушення позивачем вимог: 14.1.36, 14.1.123 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пункту 134.1 статті 134 пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1287057,00 грн.; пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ, який підлягає сплаті до бюджету, в загальній сумі 1886231,00 грн.

На підставі вказаного акта відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.09.2016 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2357878,75 грн., в тому числі 1886231,00 грн. за основним платежем та 471557,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, та податкове повідомлення-рішення від 05.09.2016 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 1303107,00 грн. в тому числі 1287057 грн. - основного платежу та 16050,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Суди першої та апеляційної інстанцій визнали необґрунтованими такі висновки податкового органу, з чим погоджується суд касаційної інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 138.1 ст.138 ПК України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності.

Згідно п.п.138.1.1 п.138.1 ст.138 цього ж Кодексу, витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Пунктом 138.2 ст.138 ПК України, передбачено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 цього ж Кодексу, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

У відповідності до пункту 198.1 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

За змістом частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у червні 2015 року ТОВ "Вест Електра" здійснювало фінансово - господарські операції з ТОВ "РТФ "Вишукана Реклама" згідно договору про надання комплексу рекламних послуг від 29.05.2015 №29/0-1 КРП та додатку до нього від 29.05.2016, договору поставки від 17.06.2016 №17/06/15- ПБМ.

Також у червні 2015 року відповідно до договору поставки від 05.06.2015 №05/16-15-П, укладеного між ТОВ "Вест Електра" та ФОП ОСОБА_4, придбавались будівельні матеріали в асортименті згідно зі специфікацією №1 до даного договору.

Крім того, позивачем здійснювались фінансово-господарські операції з ТОВ "ТД "Дольче Віта" згідно договору поставки від 09.02.2015 №3/02-02 та договору про надання послуг від 05.02.2015. Згідно з умовами договору поставки від 09.02.2015 №3/02-02 ТОВ "ТД "Дольче Віта" постачались ТОВ "Вест Електра" товарно-матеріальні цінності відповідно до специфікації на загальну суму 2737000,00 грн., передача товару покупцю здійснювалась на умовах FCA- Київ згідно правил "Інкотермс" в редакції 2010 року та оформляється актами приймання-передачі товару.

01.04.2014 р. між ТОВ "Вест Електра" та ТзОВ "Омега ЛТД» укладено договір №1/07-14 ЗП щодо придбання трансформаторів струму. Відповідно до умов даного договору постачальник зобов'язується поставити покупцеві за переліком згідно виставлених рахунків продукцію, а покупець - прийняти продукцію, яка поставляється у його власність і своєчасно оплати її вартість.

Фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху та його зв'язку із господарською діяльністю платника податків підтверджується первинними документами, зокрема, податковими накладними, платіжними дорученнями, актів приймання-передачі, товарно-транспортними накладними тощо.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено реальні зміни майнового стану позивача за спірними господарськими операціями.

Також слід зазначити, що постановою про закриття кримінального провадження за окремими кримінальними правопорушеннями та зміни кваліфікації кримінального правопорушення від 15.08.2016 р. №0000097, кримінальне провадження відносно посадових осіб ТОВ "Вест Електра" за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 212 КК України було закрито у зв'язку із відсутністю в діях посадових осіб позивача ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 212 КК України.

З огляду на викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що позивачем виконані всі умови, передбачені податковим законодавством, які надають йому правові підстави для формування витрат та податкового кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено, правова оцінка обставин у справі дана вірно.

За таких обставин, касаційна скарга відповідача підлягає відхиленню, а постанова Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року та ухвала Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 210, 214 - 215, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області відхилити.

2.Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2017 року залишити без змін.

3.Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, заява про перегляд судового рішення в адміністративній справі Верховним Судом України може бути подана з підстав, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька

Судді Н.Є. Маринчак

Ю.І. Цвіркун