Справа № 642/623/17
Суддя: Євтіфієв В. М.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Харкова
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 Справа 642/623/17а Провадження №2а/642/102/17

Суддя Ленінського районного суду м.Харкова Євтіфієв В.М., за відсутності позивача ОСОБА_1, відсутності інспектором роти №2 батальйону №4 УПП у м.Харкові ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектором роти №2 батальйону №4 УПП у м.Харкові ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, про визнання дій противоправними, скасування постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, позивач зазначив, що відповідач своїми діями порушив діюче законодавство і неправомірно притягнув його до адміністративної відповідальності та наклав стягнення у вигляді штрафу, оскільки відповідачем доказів вини позивача до адміністративної справи не вказано. Таким чином постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не відповідає нормам чинного законодавства.

Тому він вимагає:

- визнати противоправною та скасувати постанову серії АР №910204 від 21.01.2017 року ухвалену інспектором роти №2 батальйону №4 УПП у м.Харкові ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень;

Відповідач заперечень суду не надав.

Позивач на позові наполягав, що вказав в заяві наданої суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази, судом встановлені наступні факти та обставини:

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд справи і рішення по справі здійснюються на засадах змагальності сторін, свободи в наданні доказів ними суду своїх доказів та в доказовості перед судом їх переконливості.

Відповідач в межах своїх повноважень, ухвалив постанову АР №910204 від 21.01.2017 року за вчинення адміністративного правопорушення позивачем передбаченого ч.1 ст.121 КпАП України, та наклав на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн., а саме: за те, що водій ОСОБА_1 21.01.2017р. о 13.33год. у м.Харкові на вул.Героїв Праці біля будинку 2в, водій став учасником ДТП та не мав при собі знаку аварійної зупинки, чим порушив п.31.4.7є ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ст..121 ч.1 КпАП України.

Вимогами статті 245 КпАП України визначено: Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КпАП України визначено: Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Отже, з положень вказаних вимог закону, безпосередньо визначено, що відповідач при здійснення своїх обовязків при вирішені питання щодо притягнення особи до адміністративного правопорушення, повинен користуватись, положеннями Кодексу про адміністративні правопорушення України.

Вимогами статті 254 КпАП України визначено: Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Частиною 2, 7 статті 258 КпАП України визначено: Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Як стверджує позивач, обставини яки були покладанні у винність позивача в правопорушенні були зафіксовані безпосередньо відповідачем при виконання службових обовязків, а тому не можна вважати фіксацію правопорушення в автоматичному режимі. Крім того, фіксація правопорушення в автоматичному режимі відбувається за відсутності поліцейського, спеціальним пристроєм який встановлений в законному порядку та працює в автоматичному режимі на визначеної ділянці дорожнього руху, з застосуванням дорожнього знаку 5.70 ПДР України, а тому правопорушення не зафіксовано в автоматичному режимі та відповідач повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, копію якого повинно було надано позивачу.

Вимогами статті 280 КпАП України визначено: Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виконання вимог статті 280 КпАП України здійснюється на підставі вимог статті 251 КпАП України якою визначено: Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Вимогами статті 121 ч.1 КпАП України передбачено відповідальність а саме: Керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_1 України від 23 грудня 2005 року № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КоАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. В Постанові, що оскаржується, не зазначено жодного доказу, на підставі якого інспектором було прийняте рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення.

Проте, в порушенні вказаних вимог, відповідач при ухвалені постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача не навів докази яки підтвердили винність позивача у обставинах визначених диспозиції вказаної норми закону ст..121 ч.1 КпАП України у скоєному правопорушенні. Вказаною нормою закону в загалі не передбачена відповідальність за відсутність дорожнього знаку аварійної обстановки, т.я. п.31.4.7(є) ПДД України зазначає про інши елементи конструкції, а не інши техничні несправності. Проте, відповідачем небуло наведено наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно ст.71 КАС України кожна сторона повинна доказати ті обставини, на яких базуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій або бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок по наданню доказів правомірності свого рішення, дії або бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем достовірних та безперечних доказів незаконних дій з боку позивача стосовно обґрунтування винесеної постанови, щодо накладення адміністративного стягнення відносно позивача, суду не надано, та дії відповідача при ухвалені постанови не відповідали вимогам означених норм закону, як того вимагає стаття 19 Конституції України, а тому дії відповідача є неправомірними.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межи позовних вимог, якщо це вимагає повного захисту прав, свобод і інтересів сторін.

З урахуванням обставин, справи, суд вважає доцільним вийти за межи позовних вимог, з метою повного захисту інтересів позивача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 10, 11, 12, 71 ч.2, 100, 159, 160 ,163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектором роти №2 батальйону №4 УПП у м.Харкові ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, про визнання дій противоправними, скасування постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, задовольнити повністю.

Визнати дії інспектором роти №2 батальйону №4 УПП у м.Харкові ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 щодо складання постанови у справі про адміністративне правопорушення АР №910204 від 21.01.2017 року про накладення стосовно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КпАП України, незаконними.

Постанову серії АР №910204 від 21.01.2017 року ухвалену інспектором роти №2 батальйону №4 УПП у м.Харкові ДПП молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст. 121 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грин., скасувати.

Провадження по адміністративній справі закрити, відповідно до п. 1 ч.І ст. 247 КпАП України в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Постанова суду, щодо накладення адміністративного стягнення є остаточна і оскарженню до Донецького апеляційного адміністративного суду не підлягає.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили з моменту оголошення.

Суддя В.М. Євтіфієв