Справа № 564/588/17
Суддя: Грипіч Л. А.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/588/17

Рядок статзвіту № 87

19 травня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Грипіч Л. А.

з участю секретаря Федас І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання поновити виплату пенсії в повному об'ємі

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Костопільському районі про визнання дій протиправними та зобов'язання поновити виплату пенсії в повному обємі.

В обґрунтування позову покликається на те, що перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Костопільському районі як інвалід ІІІ групи за загальним захворюванням довічно і має право на отримання пенсії по інвалідності у відповідності до положень Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Даний вид пенсії отримувала по 01.01.2017 року.

Відповідач письмово листом від 12.01.2017 року повідомив позивача про відсутність права на отримання пенсії по інвалідності, відмовивши у продовженні виплати пенсії з посиланням на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» та у зв'язку із неможливістю одночасного перебування на державній службі та виплати будь-якого виду пенсії, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду з даним адміністративним позовом.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області щодо припинення виплати пенсії по інвалідності, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області відновити виплату пенсію по інвалідності з 01.01.2017 року та виплачувати її в подальшому.

Ухвалою суду від 18 травня 2017 року замінено первинного відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області належним відповідачем - Костопільське обєднане управління Пенсійного Фонду України Рівненської області.

В судовому засіданні позивач підтримала адміністративний позов і просила задовольнити заявлені позовні вимоги повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову покликаючись на письмові заперечення проти позовних вимог ОСОБА_1 В обґрунтування поданих заперечень Костопільське обєднане управління Пенсійного Фонду України Рівненської області покликається, що пенсія по інвалідності ОСОБА_1 не виплачується, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІІ яким внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 47 вищезазначеного закону викладеного в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата», «Про прокуратуру», "Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачується». Таким чином, дії управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області є правомірними у відповідності з вимогами чинного законодавства, у зв'язку з чим представник відповідача просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Костопільського обєднаного управління Пенсійного Фонду України Рівненської області відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши письмові докази по справі та інші фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення повністю зі слідуючих підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 01березня 2012 року ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області і отримувала пенсію по інвалідності IIІ групи. Пенсія по інвалідності ОСОБА_1, як інваліду III групи, з 01.01.2017 року, не виплачується.

Встановлені обставини не є спірними, сторонами спору визнавались, а тому доказуванню не підлягають.

Спірним є правомірність дій відповідача щодо зупинення виплати позивачу пенсії по інвалідності.

Позивач звернулася із заявою до управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області, у відповідь на яку листом від 21.02.2017 року № 1001/02 управління Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області повідомило, що причиною припинення виплати пенсії є прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІІ яким внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст. 47 вищезазначеного закону викладеного в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата», «Про прокуратуру», "Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до цього Закону не виплачується».

Згідно довідки, виданої головою Костопільської районної державної адміністрації, встановлено, що ОСОБА_1 з 14 січня 2014 року працює на посаді адміністратора сектору(центру) надання адміністративних послуг Костопільської райдержадміністрації .

Статтею 6 КАС України визначено право особи на судовий захист, згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Положеннями ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

На реалізацію конституційних норм приписами ч.ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що діяли на час призначення пенсії позивачці, передбачалось та встановлено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого ст. 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Згідно ст.34 цього Закону, пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Наведене свідчить, що соціальний захист населення є однією із складових соціальної політики держави та гарантією з її сторони по відношенню до населення. Отож, з моменту призначення державою пенсії позивачка мала виправдані очікування на її гарантоване отримання без обмеження у часі, незалежно від внесення змін до законодавства, на якій роботі чи посаді вона перебуває чи не перебуває, такі виплати їй встановлені були безстроково, проте припинені з 01.01.2017 року.

З 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII, яким було внесено зміни до статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до яких установлено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. З 01.01.2016 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911 від 24.12.2015 року, яким продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави стверджувати про наступний порядок їх правового застосування: у разі, якщо особа, якій призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (незалежно від часу призначення), працює на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених спеціальними законами («Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів» та інші), станом на 01 квітня 2015 року, починаючи з цієї дати до кінця 2015 року виплата пенсії їм не проводилась.

Разом з тим, пунктом 5 Прикінцевих положень вищевказаного Закону передбачено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» такий відповідний закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, і таким чином у зв'язку з цим з вказаної дати втратили чинність, зокрема норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначались.

З 01.01.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 24.12.2015 року №911-VІІІ, яким було внесено зміни до ст.47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого тимчасово у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законами України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/довічне грошове утримання не виплачуються.

Цим же законом були внесенні зміни також в ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року, які полягали в тому, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «;Про прокуратуру", «;Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

З 1 січня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VІІІ, яким було продовжено тимчасове обмеження, з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, виплат у період роботи особи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «;Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 «У справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перше речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, відповідно до якого тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", «;Про прокуратуру", «;Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Рішення Конституційного Суду України набирало чинності в момент проголошення і визнає відповідні норми законодавства неконституційними саме з часу прийняття.

Таким чином, з 01 травня 2016 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Закону України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» правові підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відсутні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що діями відповідача безпосередньо порушено право позивача на соціальний захист, гарантоване ст.46 Конституції України, обмеження якого неможливе, з врахуванням наведених положень чинного законодавства.

Судом також не встановлено підстав для відмови у поновленні виплати раніше призначеної пенсії позивачу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідачем за змістом вимог ст. 71 КАС України не надано суду доказів, що позивачка не має права на поновлення виплати раніше призначеної пенсії по інвалідності.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, дата набрання чинності для України 11.09.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Федоренко проти України» ЄСПЛ констатував, що право власності, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності (пункт 21 рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України»).

Згідно із правовою позицією Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Хонякіна проти Грузії» №17767/08 від 19.06.2012 року, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності.

Норми ст.41 Конституції України встановлюють принцип непорушності права приватної власності.

Суд вважає, що відповідачем було протиправно не відновлено виплату пенсії позивачці, чим незаконно позбавлено її права на «виправдані очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права власності на майно в розумінні положень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини.

У той же час, з 01.01.2017 року і по теперішній час мають місце дискримінаційні умови по відношенню до осіб, які є інвалідами ІІІ групи та, які займають посади державної служби, визначені Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", до яких відноситься позивачка, що зменшує рівне здійснення нею прав по відношенню до інших категорій осіб (інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які є соціально захищеними.

Зважаючи на встановлені судом обставини, які були перевірені в контексті правових норм регулювання спору та міжнародних правових норм, суд, з метою захисту прав позивача зі сторони суб'єкта владних повноважень, вважає за необхідне здійснити захист шляхом визнання бездіяльності відповідача щодо припинення нарахування і виплати позивачеві пенсії, призначеної як інваліду ІІІ групи відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 січня 2017 року, неправомірною, право ОСОБА_1 унаслідок таких дій порушеним та таким, що підлягає відновленню судом шляхом поновлення пенсійних виплат з указаної дати.

При подачі адміністративного позову до суду ОСОБА_1 сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 640 грн., а тому зазначені витрати згідно вимог ст. 94 КАС України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 256 КАС України суд, який прийняв постанову, за заявою осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи може звернути до негайного виконання постанову, уразі стягнення всієї суми боргу про присудження платежів, визначених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 256 КАС України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 11, 71, 158, 159, 161, 162, 186 КАС України, ст.22, 41,46 Конституції України, ст. 30, 46, 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Костопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання поновити виплату пенсії в повному об'ємі - задовольнити.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області, які полягають у припиненні виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у відповідності до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з 01 січня 2017 року.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Костопільському районі Рівненської області відновити виплату починаючи з 01.01.2017 року ОСОБА_1 пенсії призначеної по третій групі інвалідності у відповідності до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постанова суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з бюджетних асигнувань ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Костопільському районі Рівненської області на користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі в сумі 640 грн .

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Костопільського районного суду протягом десяти днів з дня проголошення постанови, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України , а також прийняття постанови у письмовому чи скороченому провадженні - з дня отримання копії постанови.

СуддяОСОБА_4

Повний текст постанови складений 24 травня 2017 року.

Суддя Л.А.Грипіч