Справа № 135/511/17
Суддя: Корнієнко О. М.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 135/511/17
Провадження № 2-а/135/44/17
ПОСТАНОВА

іменем України

07.06.2017 Ладижинський міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Корнієнка О.М.,

при секретарі Паладій В.П.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ладижин адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу Національної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу Національної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії БР № 350031 від 02.05.2017 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Зазначила, що 02.05.2017 року о 12 год. 15 хв. під час керування автомобілем НОМЕР_1 зупинилася на стоянці для автомобілів по вул. П.Кравчика, 4, навпроти будівлі Ладижинської міської ради, де через хвилину підїхав автомобіль ДАІ. Інспектор ДАІ звинуватив її в порушенні правил зупинки, а саме в порушенні знаку 3.34 Правил дорожнього руху України, який інформує: «Зупинку заборонено» зона дії 20 метрів стрілка вліво «Крім службових а/м міської ради». Вона вказала інспектору про свою незгоду, мотивуючи тим, що таблички під знаком 3.34 не передбачені правилами дорожнього руху України, не відповідають вимогам ДСТУ 4100:2014, не відповідають п.8.21 правил дорожнього руху. Натомість інспектор сектору реагування патрульної поліції №2 Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу Національної поліції ОСОБА_2 видав постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн..

Позивач оскаржує дану постанову з тих підстав, що відповідно до п.8.21 правил дорожнього руху України «Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил та повинні відповідати вимогам національного стандарту». В правилах дорожнього руху України, ДСТУ 4100:2014 «Знаки дорожні.Загальні технічні умови. Правила застосування» таких табличок, як «Крім службових а/м міської ради», не існує.

Тому просила визнати дії начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу Національної поліції ОСОБА_2 незаконними, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Доповнивши, що правила дорожнього руху України не містять таких табличок, які б вказували на заборону зупинки автомобілів окрім службових автомобілів міської ради. На даний час дорожні знаки на тому місці знято, оскільки там вони були встановлено незаконно. Відтак вважає, що правил дорожнього руху вона не порушувала, а тому просила визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення.

Відповідач, будучи належно та завчасно повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надіслав.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідачем не надано суду матеріалів справи про адміністративне правопорушення, в звязку з чим, справу розглянуто на підставі наявних у ній матеріалів, які надані позивачем.

Позивачем надано копію оскаржуваної постанови серії БР № 350031 від 02.05.2017 року, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 02.05.2017 року в м. Ладижин по вул. П. Кравчика керувала автомобілем «Ford Fiesta» та порушила вимогу дорожнього знаку 3.34 ПДР, а саме здійснила зупинку в зоні дії знаку, чим порушила п.п. 8.4 (в) ПДР. Чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Жодних доказів, які б свідчили про правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано.

Відповідно до положень п.п. 8.4 (в) ПДР України зазначено, що дорожні знаки поділяються на групи: в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Тобто вказаний пункт ПДР має лише інформативний характер, та інформує про те, що одним із видів дорожніх знаків є заборонні знаки.

Відтак, зазначення в оскаржуваній постанові того, що позивач порушила вимоги вказаного пункту є безпідставним.

Крім того, встановлено, що згідно оскаржуваної постанови зазначено, що позивач здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34.

Відповідно до положень розділу 33 ПДР України, п. 3.34 передбачено знак "Зупинку заборонено". Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Зона дії знаків може бути зменшена: для знаків 3.34-3.37 - табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці їх зони дії дублюючих знаків 3.34-3.37 з табличкою 7.2.3.

Згідно пункту 7 розділу 3 ПДР передбачено таблички до дорожніх знаків. 7.2.1-7.2.6 "Зона дії". Позначають: 7.2.1 - довжину небезпечної ділянки, позначеної попереджувальними знаками, або зону дії заборонних та інформаційно-вказівних знаків; 7.2.2 - зону дії заборонних знаків 3.34-3.37, а також довжину одного або декількох розташованих один за одним зупинкових майданчиків; 7.2.3 - кінець зони дії знаків 3.34-3.37; 7.2.4 -те, що транспортний засіб розташований в зоні дії знаків 3.34-3.37; 7.2.5, 7.2.6 - напрямок і зону дії знаків 3.34-3.37 у разі заборони зупинки або стоянки вздовж однієї сторони майдану, фасаду забудови та ін. У разі застосування разом із заборонними знаками таблички зменшують зону дії знаків.

7.3.1-7.3.3 "Напрямок дії". Показують напрямки дії знаків, розташованих перед перехрестям, або напрямки руху до позначених об'єктів, що розташовані безпосередньо біля дороги.

Відповідно до листа начальника Ладижинського ВП № 2283 від 10.05.2017 року зазначено, зокрема, що відсутні відомості щодо законності встановлення та відсутні відповідні документи, погодження автомобільної інспекції по встановленню дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено» та табличок до дорожніх знаків на площі біля будівлі Ладижинської міської ради по вул. П кравчика, 4. Також спрямована інформація до міської ради про демонтаж табличок до дорожніх знаків на вказаному місці.

Відповідно до наданих позивачем фотокарток, зроблених з місця, де було складено протокол про адміністративне правопорушення, видно, що на час розгляду справи, дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» та табличок до нього немає.

Відповідно до відповіді начальника Ладижинського ВП № 2725/205/01-2017 від 06.06.2017 року видно, що на прилеглій території перед приміщенням міської ради по вул. П.Кравчика дорожні знаки 3.34 «Зупинку заборонено» та таблички «Зона дії знаку» станом на 01.06.2017 року демонтовано на підставі рішення міської ради. Станом на 02.05.2017 року на території було встановлено дорожні знаки «Зупинку заборонено» з табличками «зона дії знаку» - 30 м на одній та 20 м на іншій, які були розташовані по одній лінії.

Таким чином, судом встановлено, що на даний час вказані дорожні знаки і таблички демонтовано, а доказів правомірності їх встановлення суду не надано.

При цьому, знак 3.34 «Зупинку заборонено» було встановлено таким чином, що зона дії знаку, яка розпочинається за ним, враховуючи і наявні таблички біля знака, поширювалась на тротуар, оскільки безпосередньо за знаком знаходився тротуар.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно ст. 71 КАСУ обовязок доказування покладається на відповідача субєкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Відповідач заперечень проти позову не подав, доказів, які б спростували вищезазначені доводи позивача, чи вказували б на правомірність рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не навів, тому суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

За таких обставин суд вважає, такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, твердження позивача, про те, що на місці зупинки позивача відсутні докази правомірності встановлення дорожнього знака із табличками.

Крім того, суд враховує й те, що жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідачем не надано, хоча судом витребовувались всі матеріали справи про адіміністративнеправопорушення. Із відповіді на запит суду видно, що єдиним документом з матеріалів була постанова, яка направлена на виконання до виконавчої служби, оскільки згідно супровідного листа видно, що суду направлено всі матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, термін «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення

Правова позиція по даному питанню висловлена Конституційним Судом України в рішення від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте, у наведених вище положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

При цьому, суд приймає до уваги, що вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що складання протоколу про адміністративне правопорушення (фіксування вчиненого правопорушення) та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Однак, судом встановлено, що протокол у справі про адміністративне правопорушення не складався на підставі ч. 2 ст. 258 КУпАП, а постанова в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача складена на місці вчинення правопорушення, тією самою посадовою особою, яка виявила дане правопорушення.

З огляду на вказане суд зазначає про наступне.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалівпро адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376.

Згідно з п. 3 зазначеної Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

Тобто, орган поліції у випадку незгоди особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має обов'язок скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Судом на підставі наявних доказів у справі встановлено, що позивач не погоджувався зі спірною постановою відповідача під час її винесення та з застосуванням адміністративного стягнення.

Таким чином, суд вважає, що вказане свідчить про наявність у відповідача обов'язку скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП.

Однак, такий протокол останнім складено не було.

Зазначена обставина свідчить про порушення відповідачем приписів вказаної вище Інструкції та ч. 5 ст. 258 КУпАП.

Крім цього, п. 18 Інструкції визначено, що протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому(ій) розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Проте, справа була розглянута і спірна постанова була винесена відповідачем на місці вчинення правопорушення.

Виходячи зі змісту положень КУпАП суд зазначає, що перелік адміністративних правопорушень, визначених частиною першою статті 258, за які адміністративне стягнення накладається та стягується на місці вчинення правопорушення є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Оскільки, на справи про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 КУпАП, дія положень статті 258 КУпАП не поширюється, тому, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, уповноваженими на те особами на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо.

Правова позиція по даному питанню висловлена Науково-консультативною радою при Вищому адміністративному суді України в узагальненому науково-консультативному висновку «Застосування положень ст. 258 КУпАП під час вирішення справ про оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтею 122 КУпАП» від 01.07.2015 року.

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята відповідачем з порушенням повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення до задоволення не підлягають, оскільки даний спір, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Керуючись ст. ст. 283, 289, 247, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 100, 158, 159, 160-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 350031 від 02.05.2017 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн..

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови до адміністративного суду апеляційної інстанції через Ладижинський міський суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя: