Справа № 818/1603/16
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 р. Справа № 818/1603/16
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представники відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року по справі № 818/1603/16 за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області про зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_3 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області, в якому просив зобовязати відповідача зняти з обліку безхазяйного майна транспортний засіб ГАЗ 71 «транспортер» (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СА №945023, тип 3, код 53, серія НУ №1358 1986 року випуску, заводський номер рами /860606117, двигун №127509, колір зелений), та зобовязати ДПІ у м. Сумах повернути йому цей транспортний засіб.

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Позивач не погодившись з постановою суду першої інстанції, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі (а.с.77-79). Апелянт наголошує, що спірний транспортний засіб (т.з.) не є безхазяйною річчю, тому як він є власником майна і це підтверджується документально, йому протиправно відмовлено у поверненні його транспортного засобу. Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N1388 (Порядок №1388) застосований до спірних правовідносин безпідставно, тому як він регулює відносини щодо постановки на облік т.з., може мати наслідком заборони на його експлуатацію, але ніяким чином не припиняє право власності на т.з.. В даному випадку на думку апелянта підлягають інші нормативні акти-Порядок №570.

Представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги. Також зазначив, що додатковим доказом приналежності спірного т.з ОСОБА_4 є документи правоохоронних органів Маловишерського міжрегіонального слідчого відділу, відповідно до яких транспортний засіб позивача був викрадений.

Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги та наполягав на залишенні її без задоволення. Надав письмові заперечення. Зазначав, що за наявними документами не можна встановити приналежність т.з позивачу., відсутній номерний знак. Будь-яких порушених проваджень в межах кримінального або адміністративного немає, обєктом незаконного перетину кордону не визнавався.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що у межах кримінального провадження, внесеного до №0000024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, було вилучено транспортний засіб ГАЗ 71.

В рамках кримінального провадження з метою встановлення власника транспортного засобу підвищеної прохідності 21.04.2016р. до ТСЦ №5946 РСЦ МВС України в Сумській області було направлено запит, на який 28.04.2016р. отримано відповідь за №173 про відсутність в базі даних інформації щодо нього. (а.с.59-60).

Також 04.05.2016 з Державної інспекції сільського господарства в Сумській області отримано відповідь про відсутність в базі даних інформації щодо транспортного засобу підвищеної прохідності (а.с.57-58).

Постановою від 29.07.2016 р. на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження №0000024 було закрито.

Цього ж дня, постановою транспортний засіб було виділено з матеріалів кримінального провадження та передано до ДПІ у м. Сумах ГУ ДФС у Сумській області для подальшої постановки на облік безхазяйного майна (а.с.28).

Листом від 01.08.2016 №8367/7/18-28-23-02-07 відділом кримінальних розслідувань ГУ ДФС у Сумській області транспортний засіб підвищеної прохідності переданий до ДПІ у м. Сумах для подальшої постановки на облік як безхазяйного майна (а.с.27).

27.09.2016р. начальником ДПІ у м. Сумах затверджено акт №8/17-2.22 опису і попередньої оцінки безхазяйного майна (а.с.29), відповідно до якого передано на зберігання таке майно: «транспортний засіб підвищеної прохідності, б/в. Темно-зеленого кольору на базі гусеничного шасі з 6 опорними катками. Кабіна транспортного засобу розташована спереду та обладнана місяцями для сидіння для 2 осіб. Двигун розташований за кабіною, в середині корпусу транспортного засобу. Спереду кабіни, під кришкою капоту прикріплена металева бирка, на якій містяться вибиті на металі написи: « НОМЕР_1», « 86», « 127509 86», « 860606117». Вантажне відділення, розташоване в задній частині корпусу, являє собою виконану у прямокутній формі металеву конструкцію. Із задньої сторони розташовані двері, які прикривають верхню половину вантажного відділення та відчиняються вгору на підвісах» (а.с.29).

22.09.2016 до ДПІ у м. Сумах надійшло звернення про повернення транспортного засобу ГАЗ 71 ОСОБА_3, до якого додано ксерокопію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СА №945023 (а.с.10,13).

Листом від 10.10.2016 №45286/Л/18-19-17-017 ДПІ у м. Сумах було відмовлено у поверненні транспортного засобу підвищеної прохідності внаслідок того, що в базі даних інформації щодо спірного транспортного засобу відсутня інформації щодо власника, а з наданих документів неможливо встановити право власності на нього та для вирішення даного питання запропоновано звернутися до суду (а.с.14).

Здійснюючи апеляційний перегляд колегія суддів виходить з наступного.

На думку суду першої інстанції, позивачем не було надано суду документів, що підтверджують його право власності на рухоме майно, оскільки разом із зверненням від 22.09.2016р. подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.10), підставою для видачі якого відповідно до листа Інспекції Держтехнагляду по Маловишерському муніципальному районі (а.с.42) був договір комісії №288.11 від 11.11.2014р., за умовами якого комісіонер (приватний підприємець ОСОБА_5В.) зобовязувався за дорученням комітента (ОСОБА_3С.) за винагороду виконати від свого імені наступний правочин: реалізувати транспортний засіб, що належить на праві власності комітенту: марка транспортер ГАЗ-71, вид двигуна гусеничний, колір зелений, основний ведучий міст відсутній, двигун 27509, завод. № машини (рама) №/860606117, рік випуску 1986, свідоцтво про реєстрацію СА 945023, видане інспек. Держтехнагляду по Малов.муніц. району 11.11.2014р.. На дуку суду, даний договір не стосується набуття ОСОБА_3 права власності на вказане у ньому рухоме майно (шляхом купівлі-продажу, міни, дарування, тощо), а регулює інші відносини, повязані із виконанням доручення щодо його реалізації третім особам.

При чому, при вирішенні спору, суд першої інстанції врахував положення п.7, 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (надалі Порядок №1388), безпосередньо відсутність державної реєстрації транспортного засобу.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися.

Так, зокрема, п.7 Порядку №1388 встановлено, що власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Згідно з п.8 Порядку N1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку:

договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб'єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб'єктів уповноваженою особою і скріплені печаткою (за її наявності); договір комісії між власником транспортного засобу і суб'єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб'єкт господарювання, які підписані від імені суб'єкта господарювання уповноваженою особою та скріплені печаткою (за її наявності), - у разі продажу транспортних засобів суб'єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Згідно з пп.19-1.1.23 п.19-1.1 ст.19 Податкового кодексу України до функцій контролюючих органів, серед іншого, віднесено організацію роботи з виявлення, обліку, зберігання, оцінки та розпорядження безхазяйним майном та іншим майном, що переходить у власність держави, а також з обліку, попередньої оцінки, зберігання майна, вилученого та конфіскованого за порушення митного і податкового законодавства.

Повноваження контролюючих органів щодо обліку, зберігання, оцінки та розпорядження безхазяйного майна визначені Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року N1340 "Про Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним", а також Порядком взаємодії між підрозділами органу доходів і зборів під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013р. N 570 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 р. за N 1849/24381), відповідно до п.3.1 якого облік безхазяйного майна ведеться підрозділами по роботі з безхазяйним майном на підставі акта опису і попередньої оцінки безхазяйного майна.

Пунктом 18 Порядку №1340 передбачено, що повернення майна відбувається за рішенням суду або за рішенням керівника органу, в якому майно перебуває на обліку, за наявності відповідних підстав у порядку, встановленому органом, що здійснив його вилучення, або міністерством, керівник якого спрямовує та координує діяльність такого органу. У разі відсутності майна повернення його вартості здійснюється у розмірі, встановленому підпунктом 6 пункту 9 розділу VI Бюджетного кодексу України.

Пунктом 3.8 Порядку №570 визначено, що підставами для зняття з обліку безхазяйного майна є: надходження до бюджету в повному обсязі коштів від реалізації (відшкодування вартості втраченого або пошкодженого) безхазяйного майна; акт про переробку, утилізацію (знищення) безхазяйного майна; акт приймання-передачі при поверненні безхазяйного майна власнику; акт приймання-передачі при безоплатній передачі безхазяйного майна; відповідне рішення суду.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із статтею 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст.335 ЦК України передбачено, що безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Виходячи із змісту наведеної норми, вбачається, що безхазяйною річчю може бути річ, або та, що не має власника, або тоді, коли власник річчі є, але ж він не відомий з тих чи інших причин. Тобто, статус безхазяйної річчі за вимогами закону, має місце за двох наведених умов, які виключають одну з іншої.

В даному випадку, колегія суддів зазначає, що в межах справи не вирішується питання про визнання права власності за позивачем. В рамках цієї справи, спірним питанням є саме встановлення обставин на відповідність спірного транспортного засобу критеріям (умовам), наведеним у частині 1 ст.335 ЦК України щодо безхазяйного майна, тобто майна, яке або не має власника, або тоді, коли власник річчі є, але ж він не відомий з тих чи інших причин. На думку відповідача, такий транспортний засіб має статус саме як безхазяйна річ, в той же час, позивач документально доводить своє право власності на спірне майно.

Встановлення цих обставин та надання належної їм оцінки, має безпосередній вплив на характер спірних правовідносин та на предмет позовний вимог щодо зняття з обліку та повернення спірного транспортного засобу, як безхазяйного.

В даному випадку, жодні інші та можливі обставини як такі, що можуть бути підставою для не повернення спірного т.з., тобто для яких встановлені інші підстави для вилучення цього майна, арешт, конфіскація та інш. повязане з будь-якими порушеннями законодавства за якими встановлені інші правила такого, не мають жодного впливу на характер тих спірних правовідносин, що виник в межах цієї справи щодо майна, що на думку відповідача, має статус безхазяйного майна. Такий статус безхазяйного майна, як і його повернення, врегульовано наведеними положеннями нормативно-правових актів.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що в даному випадку Порядок N1388 не може бути застосований до спірних правовідносин, тому як цей Порядок регулює лише відносини щодо постановки на облік т.з., може мати наслідком заборони на його експлуатацію, але ніяким чином не припиняє право власності на т.з.. До того ж, питання щодо можливого порушення порядку реєстрації транспортного засобу, жодним чином не впливає на питання власності на спірне майно та визнання його безхазяйним, при чому такий транспортний засіб не міг перебувати на обліку у відповідних органах, з огляду на власника іншої держави.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції невірно надана правова оцінка Договору комісії №288.11 від 11.11.2014 року, з якого на думку суду першої інстанції даний договір не стосується набуття ОСОБА_3 права власності на вказане у ньому рухоме майно (шляхом купівлі-продажу, міни, дарування, тощо), а регулює інші відносини, повязані із виконанням доручення щодо його реалізації третім особам.

Колегія суддів звертає увагу, що виходячи із сутті та змісту цього Договору №288.11 від 11.11.2014 року комісії, навпаки вбачається, що саме ОСОБА_3, як комітент, є власником спірного транспортного засобу, а ОСОБА_6. як комісіонер є лише особою, яка за винагороду зобовязався виконати від свого імені реалізацію цього транспортного засобу. Тобто, таке право власності у ОСОБА_3 вже існувало.

При чому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_3, продовжував вчиняти юридичні значимі дії, саме як власник т.з., що підтверджується додатково виданою ним нотаріально посвідченою довіреністю 18.06.2016 року на керування та розпорядження т.з. на імя ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, що зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 «а».

В судовому засіданні, суду надані були оригінали відповідних документів, що є в матеріалах справи, з яких вбачається, що власником т.з є саме ОСОБА_3, а тому спірне т.з не може вважатися безхазяйним майном.

Доводи представника відповідача щодо сумніву маркування номерних позначок на цьому т.з, безпосередньо під кришкою капоту прикріплена заводом виробником металева бирка, на якій містяться вибиті на металі написи у належності, є безпідставними та не обґрунтованими, та жодним чином такі сумніви не підтверджені документально та належними доказами, які з огляду на положення ч.2 ст.71 КАС України повинен доводити саме відповідач. В даному випадку, наведені доводи є лише припущеннями представника відповідача, які ні чим не підтверджені та жодним чином не спростовують суть спірного питання щодо приналежності цього т.з за наявними реєстраційними документами саме позивачу.

Якщо сторона відповідача вважає, що зазначений т.з є обєктом, предметом кримінального або адміністративного, чи іншого правопорушення, що має наслідком його вилучення, арешту, конфіскації та інші повязані з цим дії, через закріплення та встановлення певного статусу т.з у формі тих чи інших рішень (як наприклад прийняття постанови про визнання речовим доказом та інш.), а так саме і щодо встановлення фальсифікації номерних та агрегатних вузлів, то протягом триваючого часу нічого не перешкоджало відповідачу, який не позбавлений на то відповідних повноважень, здійснити належну перевірку та прийняти те чи інше рішення. Сторона відповідача не спромоглася здійснити це. При чому, як було встановлено в судовому засіданні, факту перетину митного кордону України т.з зареєстровано не було. Справи про порушення митних правил, де предметом правопорушення є спірний т.з Сумською митницею не заводилось. На даний час жодного документу не зважаючи на пропонування судом, на підтвердження порушень, ні повідомлено ні надано не було. Як зазначено стороною відповідача, таких документальних підтверджень не має, рішень щодо незаконних дій повязаних із незаконним перетином кордону не приймалось.

Відсутність на т.з номерного знаку, який зазначений у реєстраційному свідоцтві, з урахуванням протиправних дій які вчиненні відносно ОСОБА_3 повязаних із незаконним заволодінням т.з., що підтверджується наданими суду документами (рапорт, постанова про визнання потерпілим правоохоронними органами) не спростовує, а навпаки додатково підтверджує приналежність т.з Позивачу. Відсутність на т.з цього номерного знаку, який видається реєстраційними органами, а не маркується заводом-виробником, як то відповідна бірка з номерними даними, може бути наслідком його втрати, знищення.

В той же час, з боку позивача вчиненні усі можливі дії, так само і надані документи, що надають можливість ідентифікувати спірний т.з як такий, що належить позивачу, та такий т.з не можна вважати безхазяйним майном, в тому розумінні, в якому т.з поставлений на облік Відповідачем, з урахуванням положень ч.1 ст.335 ЦК України. З інших підстав, визначених Відповідачем у нього не перебуває та не обліковується, а тому є таким, що повинен бути знятий з обліку безхазяйного майна.

Колегія суддів, з урахуванням фактичних обставин справи не погоджується з висновками суду першої інстанції у повному обсязі та вважає протиправною відмову ДПІ у м. Сумах у поверненні транспортного засобу позивачу.

Надання неналежної правової оцінки встановленим фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права, привело суд першої інстанції до неправильного вирішення справи та помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з правовими вимогами, що регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи наведене, колегія суддів, з урахуванням приписів ст.202 КАС України дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування постанови суду першої інстанції із прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст. ст.2, 11, 159, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211-212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 10 березня 2017 року по справі № 818/1603/16 скасувати.

Прийняти нову.

Адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Зобовязати Державну податкову інспекцію у м. Сумах Головного управління ДФС у Сумській області зняти з обліку безхазяйного майна транспортний засіб ГАЗ 71 «транспортер» (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії СА №945023, тип 3, код 53, серія НУ №1358 1986 року випуску, заводський номер рами /860606117, двигун №127509, колір зелений), та повернути ОСОБА_3 цей транспортний засіб.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів, - з дня складення в повному обсязі.

У повному обсязі буде складена 09 червня 2017 року.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_8
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_9 ОСОБА_10