Справа № 1715/1739/12 (2а/1715/110/12)
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" травня 2017 р. м. Київ К/800/5708/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Головчук С.В. (суддя-доповідач),
Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області (далі - УПФУ в м. Рівне Рівненської області) про призначення та перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати неправомірною відмову відповідача призначити пенсію з урахуванням періодів роботи в Російській Федерації та зобов'язати УПФУ в м. Рівне Рівненської області з 25 листопада 2011 року перерахувати розмір пенсії з урахуванням стажу та заробітку, набутих там у 2007-2011 роках, відповідно до статей 24, 26, 27 та 40 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2010 рік. В обґрунтування позову зазначав, що з квітня 2007 року йому призначено пенсію відповідно до Тимчасової Угоди між Урядом України та Урядом Російської Федерації «Про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення» від 15 січня 1993 року (далі - Тимчасова Угода), після чого він продовжував працювати і досягнувши 60 річного віку звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до норм Закону № 1058-IV. Посилаючись на те, що розмір пенсії УПФУ в м. Рівне Рівненської області обчислило без урахування стажу та заробітку набутих, після 2007 року в Російській Федерації, виходячи з розміру середньої заробітної плати за 2006 рік, просив суд задовольнити позов.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2012 року, яку залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень судів першої і апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову, зокрема норм Закону № 1058-IV, Тимчасової угоди та Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода). Вказує, що суди не дали належної правової оцінки обставинам справи та неправильно застосували норми законодавства якими врегульовані питання пенсійного забезпечення громадян, які набули стаж на території Російської Федерації.

Перевіривши доводи касаційної скарги, матеріали справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судами встановлено, що з 24 квітня 2007 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в УПФУ в м. Рівне Рівненської області та отримує пенсію, призначену відповідно до статті 1 Тимчасової угоди.

23 листопада 2011 року позивач набув право на пенсійне забезпечення згідно із законодавством України, у зв'язку з чим звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії відповідно до статей 24, 26, 27 та 40 Закону № 1058-IV, з урахуванням статей 6, 7 Угоди.

Розмір пенсії позивача УПФУ в м. Рівне Рівненської області перерахувало на загальних підставах, з урахуванням стажу роботи і заробітної плати позивача на час призначення пенсії у 2007 році. Тобто, з урахуванням 36 років 10 місяців страхового стажу (по 31 березня 2007 рік), виходячи із показника середньої заробітної плати за 2006 рік.

Стаж роботи ОСОБА_4 на території Російської Федерації та отриманий там заробіток у період з 01 квітня 2007 по 31 січня 2011 року при обчисленні розміру пенсії відповідач не врахував.

Вирішуючи спір та відмовляючи в позові, суди виходили з того, що обчислюючи розмір пенсії ОСОБА_4, без урахування періоду роботи в Російської Федерації, набутого там після 31 березня 2007 року, з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2006 рік, відповідач діяв правомірно та у відповідності до норм законодавства.

Проте такі висновки є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 85 у поєднанні із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно зі статтею 9 Основного Закону чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України.

Базовим (рамковим) нормативно-правовим актом, який визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення пенсії, є Закон № 1058-IV.

Відповідно до статті 5 цього Закону він регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом визначаються, зокрема, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов'язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 1058-IV, якщо міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно з частиною третьою цієї ж статті види пенсійного забезпечення, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

За пунктом 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

За статтею 3 Угоди всі витрати, пов'язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього Союзу РСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1 Тимчасової угоди громадяни Сторін, що домовляються, які пропрацювали не менше 15 календарних років в районах Крайньої Півночі або не менше 20 календарних років в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, незалежно від місця їх постійного проживання на території обох держав мають право на пенсію за віком: чоловіки - по досягненню 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, жінки - по досягненню 50 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років. У випадках, коли законодавством однієї з Сторін, що домовляються, передбачені більш пільгові умови і норми пенсійного забезпечення громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при призначенні пенсії по старості (за віком) на території даної держави застосовується чинне законодавство цієї Сторони.

Нормативний підхід до розуміння норм права, що регулюють відносини призначення, перерахунку і виплати пенсій, в поєднанні з конституційними положеннями про пріоритет міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, які встановлюють інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, дає можливість дійти висновку про те, що особи, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, мають право на призначення пенсії за віком у разі настання умов (досягнення віку, напрацювання стажу), за яких відповідно до положень частини першої статті 1 Тимчасової угоди виникає право на призначення такої пенсії на пільгових умовах.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у рішенні від 01 грудня 2015 року ( справа № 21-2907а15).

Розмір такої пенсії визначається за нормами Закону № 1058-IV та залежатиме від страхового стажу і заробітку.

Тобто до дати набуття права на пенсійне забезпечення згідно із законодавством України (до досягнення 60-річного віку) позивач одержував частину пенсії за українським законодавством, а частину - за російським. Після цієї дати весь страховий (трудовий) стаж, набутий у районах Крайньої Півночі як до, так і після 1 січня 1991 року, повинен враховуватись українською стороною, а розмір пенсії за весь стаж підлягає перегляду за нормами законодавства України.

За приписами статті 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Отже, у разі, якщо після призначення пенсії відповідно до статті 1 Тимчасової угоди особа продовжувала працювати у районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі такий стаж та заробіток підлягає врахуванню при обчисленні розміру пенсії, за умови сплати страхових внесків за законодавством країни, де ця особа набула такий стаж.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, що підтверджують те, що ОСОБА_4 у період з 01 квітня 2007 року по 31 січня 2011 року працював у районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі на території Російської Федерації і з його заробітної плати сплачено страхові внески.

Ці обставини суд першої інстанції не встановлював, матеріали пенсійної справи не досліджував і у мотивувальній частині рішення суду відсутня правова оцінка щодо набутого позивачем стажу та заробітку.

Апеляційний суд не звернув уваги на порушення, допущені судом першої інстанції та не виправив їх. Поряд з цим, у мотивувальній частині рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року відсутні мотиви, з яких виходив суд апеляційної інстанції, з посиланням на норми закону, яким він керувався, що суперечить принципам статті 159 КАС України та свідчить про те, що апеляційний суд ухилився від виконання обов'язку апеляційного перегляду та залишив без змін рішення суду першої інстанції з формальних підстав.

Наведені обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору

Частиною 1 статті 220 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні.

Згідно із частиною 2 статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, рішення судів підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 29 травня 2012 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2012 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та оскарженню не підлягає.

Судді С.В. Головчук
Я.Л. Іваненко
М.І. Мойсюк