Справа № 484/1454/17
Суддя: Медведєва Н. А.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 484/1454/17
Провадження № 2-а/484/74/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Медведєвої Н.А.

секретар судового засідання Бикова О.П.

за участю представника позивача - ОСОБА_1.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Первомайську справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївсько області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій

В С Т А Н О В И Л А:

До суду надійшов позов ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання бездіяльності щодо перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2016р. в розмірі, встановленому ст.. 12 ОСОБА_4 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» протиправною та зобовязання нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Мотивуючи вимоги позивач зазначив, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені ОСОБА_4 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У 2016р. до 5 травня він отримав щорічну разову грошову допомогу в сумі 920грн., що є меншим розміру, встановленого ст.. 12 вказаного ОСОБА_4. З цього приводу він звернувся до відповідача, однак 29.03.2017р. у доплаті коштів такої грошової допомоги йому було відмовлено.

Вважає бездіяльність відповідача протиправною та просить зобовязати відповідача нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку, визначеного ч.1 ст. 28 ОСОБА_4 України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат з урахуванням раніше виплачених сум.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позов та просила його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому позов не визнала, у його задоволенні просила відмовити повністю, вказуючи, що грошова допомога до 5 травня 2016р. виплачена відповідачу в повному обсязі та підставі чинного законодавства.

Дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Встановлено, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії ОА №00721 від 20.05.2015р. та перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області.

У 2016р. до 5 травня позивач отримав разову грошову допомогу в розмірі 920грн. У виплаті такої допомоги в більшому розмірі йому відповідачем було відмовлено.

ОСОБА_4 України №367-ХІV від 25.12.1998р., який набрав чинності 01.01.1999р. ст.. 12 ОСОБА_4 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі ОСОБА_4 № 3551-XII) доповнена частиною, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

ОСОБА_4 України „Про Державний бюджет України на 2008 рік частину 5 статті 12 ОСОБА_4 № 3551-XIIвикладено в такій редакції: „Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законами про Державний бюджет України. Але, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп вказана норма ОСОБА_4 „Про Державний бюджет України на 2008 рік визнана неконституційною, отже з цього часу втратила чинність. Таким чином з 22.05.2008 року було відновлено дію ч.5 ст. 12 ОСОБА_4 № 3551-XII у попередній редакції.

Згідно п.26 розділу VI «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції ОСОБА_4 України від 28 грудня 2014р. №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 ОСОБА_4 України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Про деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» визначено, що у 2016 році виплата разової грошової допомоги, передбаченої законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) проводиться до 5 травня учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011р. №20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

В рішенні Конституційного Суду України від 25.01.2012р. №3-рп/2012 вказано, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Суд під час вирішення справ про соціальний захист громадян керується, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ч.1 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на всій території України.

Конституційним Судом України не приймались рішення про визнання неконституційною постанови Кабінету Міністрів України № 141 від 02.03.2016 року.

Закріплений у статті 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 ОСОБА_4 України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» є джерелом права в Україні.

У рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» Європейський суд з прав людини констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо, фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 року у справі «Великода проти України» зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися; передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо виплати позивачеві разової грошової допомоги до 5 травня в 2016 році в сумі 920 грн. здійснено в повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства, тому позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Судові витрати у справі слід віднести на рахунок Держави.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 158, 159, 162, 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївсько області про визнання відмови у проведенні перерахунку разової грошової допомоги неправомірною та зобовязання нарахувати та виплатити щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 ОСОБА_4 України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат з урахуванням раніше виплачених сум - відмовити.

Судові витрати в наданій справі віднести на рахунок Держави.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не була подана.

Апеляційну скаргу на постанову може бути подано до Одеського апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подачі апеляційної скарги постанова набирає законної сили в день прийняття рішення в справі судом апеляційної інстанції, якщо постанову не буде скасовано.

Суддя: