Справа № 2-а-139/09/1510
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2011 р.Справа № 2-а-139/09/1510

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Жигулін С.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Потапчука В.О.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 травня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі Одеської області про визнання незаконним розпорядження про зменшення пільгового стажу для призначення пенсії,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати розпорядження начальника УПФУ в Ізмаїльському районі № 129735 від 28.01.2007 року, яким позивачу зменшено пільговий стаж по списку № 1 для призначення пенсії

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 травня 2009 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить вищезазначену постанову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом порушені норми матеріального та процесуального права. Так, судом не взято до уваги, що позивачу не було розяснено суть, порядок та строки оскарження спірного розпорядження, чим порушені його права. Крім того, позивач зазначає, що неправдивих документів при призначенні та виплаті пенсії він не надавав. Вважає, що в основу оскаржуваного розпорядження покладені неперевірені данні, так як УПФУ в Ізмаїльському районі Одеської області не зясувало, чи дійсно працював в період з 07 березня до 30 грудня 1974 сольовий цех, де працював позивач. Крім того, позивач вважає, що як би він не мав необхідного пільгового стажу в 10 років, то адміністрації Полевського кріолітового заводу не оформила б на нього необхідні документи на пенсію на пільгових умовах по досягненню 50 років.

Сторони були сповіщені належним чином про час і місце судового засідання: ОСОБА_2 був сповіщений згідно поштового повідомлення (а.с.75), до суду не прибув та причини неявки суду не повідомив; УПФУ в Ізмаїльському районі Одеської області були сповіщені згідно поштового повідомлення (а.с.74), до суду не прибули та причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів з огляду на зазначене, а також враховуючи те що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, - дійшла висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, у зв'язку з наступним.

Згідно з п.1 ч.1 ст.198 та ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, працював на Полевському кріолітовому заводі постійно, повний робочий день протягом робочого тижня.

Згідно з пенсійною справою позивача, первісне нарахування останньому призначене відділом по призначенню пенсій при виконкомі Полевської рай(міськ) ради народних депутатів Свердловської області у вересні 1980 року.

В порушення п.п.117,143 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590, яка діяла на час призначення пенсії, не витребувані всі документи, які підтверджуються роботу в виробництвах, професіях та на посадах, передбачених Списками № 1 та № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.

Відсутність зазначених документів призвела до безпідставного призначення в 1980 році пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відповідно до ст.9 п «а»Закону Союзу Радянських Соціалістичних Республік «Про державні пенсії», право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, якщо не менше половини стажу роботи необхідного для призначення даного виду пенсії, тобто 10 років, приходиться на відповідні роботи, які дають право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до довідки, яка уточнює пільговий характер роботи від 21 грудня 2006 року № 12-29/95, яка видана ВАТ «Полевський криолітовий завод», в період з 7 березня по 30 грудня 1974 року (період зарахованого пільгового стажу роботи) в сольовому цеху пусковий період і період роботи в цей час не дає права на пенсію на пільгових умовах.

Крім того, позивач виконував роботи, не повязані з пільговим пенсійним забезпеченням, а саме: 1971 рік 4 дня у травні, 5 днів у червні, з 16 по 28 серпня; 1973 рік 3 дні у травні, 4 дні у липні; 1977 рік 1 день у квітні, 2 дні у липні; 1978 рік 19 днів у квітні, 5 днів у травні та 5 днів у червні; 1980 рік 20 днів у січні та 4 дні у травні.

В грудні 1989 року у зв'язку із зміною місця проживання позивача, пенсійна справа останнього була поставлена на облік в м. Могілев-Подільський Вінницької області. При постановці на облік безпідставно до стажу роботи зарахований період з 11 червня 1946 року по 29 травня 1950 року. Згідно запису у трудовій книжці (дата заповнення трудової книжки 31 жовтня 1949 року), ОСОБА_2 в період з 11.06.1946 року по 29.05.1950 року працював в будівельній конторі різноробочим. Факт роботи в період з 11.06.1946 року по 10.06.1949 року документально не підтверджений.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при постановці на облік УПФУ в Ізмаїльському районі Одеської області пенсійна справа ОСОБА_2 була приведена у відповідність до вимог діючого Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки органи, які призначили та виплачували пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, припустилися арифметичних помилок.

Судова колегія зазначає, що видана ВАТ «Полевський криолітовий завод»уточнююча довідка № 12-29/95 від 21.12.2006 року (а.с.20), підписана повноважними особами підприємства, є носієм доказової інформації, у зв'язку із чим, судова колегія критично оцінює доводи апелянта про її неналежність в якості доказу. При цьому, колегія враховує, що апелянтом не спростовано жодної обставини, викладеній в цій довідці.

Відповідно до ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення»органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Вирішуючи спір, суд зважає, що в силу вимог ч.2 ст.49 КАС України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, що з огляду на запроваджений ст.8 Конституції України принцип верховенства права та в кореспонденції з приписами ч.1 ст.71 КАС України означає абсолютний і безумовний обовязок кожної особи, яка бере участь в адміністративній справі довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оцінка поданих особами, які беруть участь в адміністративній справі та самостійно зібраних судом в порядку ст.11 КАС України доказів в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, здійснюється судом за правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку, що встановлений ст.86 цього кодексу.

Апеляційні доводи про перевірку пенсійної справи позивача прокуратурою та працівниками іншого управління пенсійного фонду не спростовують висновків за результатами перевірки пільгового стажу Управлінням Пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі Одеської області при постановці на облік пенсійної справи позивача та приведення її у відповідність до чинного законодавства.

Решта доводів скаржника не впливають на висновки суду апеляційної інстанції щодо обґрунтованості оскаржуваної постанови, оскільки мають характер припущень та є бездоказовими.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач не довів належними доказами існування обставин, якими він обґрунтовує заявлені вимоги.

Постанова суду першої інстанції викладена повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законодавства та відповідають положенням, що регулюють спірні правовідносини. За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір.

На підставі вищевикладеного та враховуючи, про при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлені обставини справи та надана правова оцінка, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст.200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови без змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 травня 2009 року залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 травня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ізмаїльському районі Одеської області про визнання незаконним розпорядження про зменшення пільгового стажу для призначення пенсії залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя /ОСОБА_3/

Суддя /ОСОБА_4/

Суддя /ОСОБА_1/