Справа № 826/8471/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

19 травня 2017 року 09:35 справа №826/8471/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Агро Трейд Юніон"
доДержавної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро Трейд Юніон" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Агро Трейд Юніон") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Дніпровському районі), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23 грудня 2015 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 червня 2016 року відкрито провадження у справі №826/8471/16, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 15 серпня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив; на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Дніпровському районі від 23 грудня 2015 року № згідно з підпунктом 54.3.1 пункту 54.3 статті 54 та відповідно до абзацу першого пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, за порушення підпункту 49.18.2 пункту 49.18, пункту 49.19 статті 49, пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України ТОВ "Агро Трейд Юніон" збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємства за штрафними (фінансовими) санкціями на 1 020,00 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта камеральної перевірки податкової звітності ТОВ "Агро Трейд Юніон" з податку на прибуток за ІІІ квартал 2015 року від 10 грудня 2015 року №8683/26-53-15-02 (далі по тексту - акт перевірки), у якому відповідачем встановлено, що в порушення норм пункту 49.18 статті 49, пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України ТОВ "Агро Трейд Юніон" не подало податкової декларації з податку на прибуток підприємства за ІІІ квартал 2015 року, граничний строк подання якої до 09 листопада 2015 року.

Позивач вважає протиправним оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки, отримавши за підсумками минулого 2014 року збиток, за підсумками першого кварталу 2015 року позивач не отримав оподаткованого прибутку, що був би об'єктом оподаткування згідно статті 134 Податкового кодексу України, а тому на позивача не поширювалися положення пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України щодо необхідності подачі податкових декларацій з податку на прибуток за перше півріччя та три квартали 2015 року для нарахування та сплати податкових зобов'язань, у зв'язку з чим у відповідача були відсутні підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій за не подачу декларації за ІІІ квартал 2015 року.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову підтримав висновки акта перевірки та просив відмовити у задоволенні позову.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить з наступного.

Відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) платники податків зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 49.1 статті 49 Податкового кодексу України закріплено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з абзацом першим пункту 49.2 статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Пунктом 49.18 статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу; календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно пункту 137.4 статті 137 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) податковим (звітним) періодом є календарний рік з урахуванням положень, визначених пунктом 57.1 статті 57 цього Кодексу. Податковий (звітний) рік для платників податків починається з першого календарного дня податкового (звітного) року і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) року, крім випадків, встановлених цією статтею.

При цьому, абзацом одинадцятим пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачалося, що податкова декларація, в тому числі розрахунок щомісячних авансових внесків, за базовий звітний (податковий) рік подаються до 1 червня року, наступного за звітним (податковим) роком.

Водночас положеннями абзацу восьмого пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що платник податку, який за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримав прибутку або отримав збиток, податкові зобов'язання не нараховував і не мав базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримує прибуток, має подати податкову декларацію за перше півріччя, три квартали звітного (податкового) року та за звітний (податковий) рік для нарахування та сплати податкових зобов'язань.

З наведених положень, які були чинними на момент виникнення спірних відносин, вбачається, що за загальним правилом, крім випадків, встановлених Податковим кодексом України, на платників податку на прибуток покладається обов'язок із подання податкової декларації з податку на прибуток за підсумками базового звітного (податкового) періоду, що дорівнює календарному року. Обов'язок щодо подання податкової декларації з податку на прибуток за перше півріччя та за три квартали звітного (податкового) року, встановлений абзацом восьмим пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, є винятком та поширюється лише на платників податку, які за підсумками минулого звітного (податкового) року не отримали прибутку або отримали збиток, податкові зобов'язання не нараховували і не мали базового показника для визначення авансових внесків у наступному році, а за підсумками першого кварталу отримують прибуток, який є об'єктом оподаткування.

В даному випадку з поданої позивачем декларації з податку на прибуток за 2014 рік вбачається, що ТОВ "Агро Трейд Юніон" за підсумками минулого звітного (податкового) року отримало збиток у розмірі 1 594 191 грн., податкове зобов'язання не нараховувало і не мало базового показника для визначення авансових внесків у наступному 2015 році.

Також з матеріалів справи вбачається, що згідно фінансової звітності суб'єкта малого підприємництва (код рядка звіту 2350), складеної у відповідності до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25 "Фінансовий звіт суб'єкта малого підприємництва", позивач за перший квартал 2015 року отримав чистий прибуток у розмірі 373 500,00 грн., а за півріччя 2015 року у розмірі 979 600,00 грн.

Вказані вище обставини відповідачем в ході розгляду справи не заперечувалися та не спростовані.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на 2015 рік) об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від'ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

У відповідності до підпункту 140.4.2. пункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років.

З огляду на наведені положення законодавства, суд зазначає, що в ході розгляду даної справи відповідачем, враховуючи факт декларування позивачем за підсумками 2014 року від'ємного значення об'єкта оподаткування у розмірі 1 594 191,00 грн., не доведено обставин отримання позивачем за підсумками першого кварталу 2015 року оподаткованого прибутку, що був би об'єктом оподаткування згідно статті 134 Податкового кодексу України, з якого підлягали б нарахуванню та сплаті відповідні податкові зобов'язання, а відтак і не доведено обставин поширення на позивача положення пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України щодо необхідності подачі податкової декларації з податку на прибуток за три квартали 2015 року для нарахування та сплати податкових зобов'язань.

При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України в разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, з урахуванням того, що згідно частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок доведення правомірності свого рішення покладається саме на відповідача, як суб'єкта владних повноважень, суд приходить до висновку про необґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України, а тому податкове повідомлення-рішення від 23 грудня 2015 року № підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Дніпровському районі не доведена правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Агро Трейд Юніон" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Трейд Юніон" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 23 грудня 2015 року №.

3. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Трейд Юніон" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко