Справа № 686/633/17
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/633/17

Головуючий у 1-й інстанції: Колієв С.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

30 травня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання неправомірними дії та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 43 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у редакції від 04 квітня 2006 року № 3591-VI "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" за 12 місяців на день звернення до суду.

Відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Позивач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 звільнений з військової служби наказом Державної пенітенціарної служби України №11 о/с від 03.02.2011.

З 01 лютого 2011 року позивачу призначена та виплачується пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Розмір призначеної пенсії ОСОБА_3 визначений на підставі довідки Державного департаменту України з питань виконання покарань № 241/68 від 28.02.2011 про додаткові види грошового забезпечення за період з 01.02.2009 по 31.01.2011 та грошового атестату №1, виданого Хмельницьким училищем підвищення кваліфікації та перепідготовки персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України.

09 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до відповідача з письмовою заявою про здійснення перерахунку призначеної йому пенсії відповідно до положень ч. 3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" виходячи із розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням.

Листом № 1032/З-8 від 22.12.2016 ГУ ПФУ у Хмельницькій області відмовило позивачу у здійсненні такого перерахунку у зв'язку з тим, що розмір призначеної йому пенсії визначений відповідно до вимог чинного на час призначення пенсії законодавства, зокрема відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та постанови КМУ № 393 від 17.07.1992.

Не погодившись з отриманою відповіддю, ОСОБА_3 звернувся з адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійне забезпечення позивача повинно здійснюватись відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в редакції Закону № 3591-IV виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у редакції Закону № 3591-IV від 04 квітня 2006 року пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Дію частини третьої статті 43 зупинено на 2007 рік згідно із Законом № 489-V від 19.12.2006 "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Відповідно до п. п. 4 п. 29 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" у статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в частині третій слова "за останньою штатною посадою перед звільненням" виключити та доповнити словами "та у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (254к/96-ВР ) (є неконституційними), положення статті 67 розділу I, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Пунктом 5 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 встановлено, що положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" ( 107-17 ), визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Відповідно до абз. 1, 2 ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України" Конституційний Суд України приймає рішення щодо конституційності актів, зазначених у пункті 1 статті 13 цього Закону. У разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин по суті заявлених позовних вимог пункт п. 29 Розділу ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано таким, що не відповідає Конституції України - є неконституційним.

Оцінивши доводи апеляційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин по суті заявлених позовних вимог положень постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992, колегія суддів зазначає наступне.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992.

Згідно з п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 (в ред., чинній на час призначення позивачу пенсії) визначено, що пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення:

відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Відповідно до п. 4 ст. 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про пріоритетність застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у редакції Закону № 3591-IV від 04 квітня 2006 року, а доводи апеляційної скарги в цій частині - необґрунтованими.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що відмова відповідача у проведенні ОСОБА_3 перерахунку пенсії відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у редакції Закону № 3591-IV від 04 квітня 2006 року є порушенням вимог Закону, чинного на час виникнення спірних правовідносин, отже наявні підстави для задоволення позовних вимог та визнання відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у проведенні позивачу перерахунку пенсії протиправною.

Оцінивши доводи апеляційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин положень п. 4 розділу VIІ Прикінцеві положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу з 01 лютого 2011 року призначена та виплачується пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Пунктом 7 Закону № 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", який набрав чинності 19 червня 2011 року, доповнено Прикінцеві положення Закону № 2857-VI "Про Державний бюджет України на 2011 рік" пунктом 4 такого змісту: «Установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частини третьої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік».

На виконання пункту 7 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 745, яка набрала чинності 23 липня 2011 року.

Згідно з пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України № 745, зокрема, особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", мінімальний розмір пенсії, що призначається відповідно до зазначеного Закону, у тому числі за вислугу років, встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Колегія суддів зазначає, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

З урахуванням наведеного, оцінивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що положення Закону № 3491-VI "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" поширюють свою дію виключно на ті події, факти, які виникли після набрання ним чинності, а отже, регулюють порядок призначення та перерахунку пенсії тих осіб, у яких право на призначення пенсії виникло після 19 червня 2011 року.

На підставі викладеного вище, оцінивши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки пенсійне забезпечення позивача мало здійснюватися відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в редакції Закону № 3591-IV виходячи з розміру грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 лютого 2017 року - без змін.

Постанова або ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, а якщо її було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбаченим цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу з дня складення постанови в повному обсязі.

Ухвала суду складена в повному обсязі 06 червня 2017 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5