Справа № 808/5653/14
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2017 року 14 год. 15 хв.Справа № 808/5653/14 СН/808/1/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи ОСОБА_1 до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень - ,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати дії відповідача щодо складання податкових повідомлень-рішень протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.07.2014 №№ 1693-15, 1692-15, 1688-15, 1696-15, 1695-15, 1689-15, 1694-15, 1691-15, 1690-15 та від 29.08.2014 № 1802-15.

В обґрунтування позову посилається на те, що податковим органом в порушення вимог п. 73.3 ст. 73, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України складено та направлено ОСОБА_1 запит, який не відповідає вимогам податкового законодавства. Більш того, контролюючий орган в цей же день, 10.07.2014, склав 9 податкових повідомлень-рішень за платежем «земельний податок з фізичних осіб» і направив їх позивачу, чим на думку ОСОБА_1 порушив норми п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України. Вважає, що ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області позбавила платника податків можливості подати документи у визначений податковим законодавством термін, як відповідь на запит. Крім того, зазначає, що в порушення вимог п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючим органом направлені оскаржувані податкові повідомлення-рішення без розрахунків податкових зобов'язань та штрафних (фінансових) санкцій до кожного з них, а лише один на всі. Також, вказує на те, що контролюючим органом порушено вимоги п. 286.5 ст. 286 ПК України в частині строків нарахування фізичним особам сум земельного податку, оскільки всі оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені контролюючим органом після 01 липня поточного року. До того ж, вважає, що розмір земельного податку розрахований контролюючим органом з порушенням вимог п. 287.8 ст. 287 ПК України, оскільки такий розрахунок має здійснюватись виходячи із пропорційності частини площі будівлі, яка перебуває у власності з урахуванням прибудинкової території. Також посилається на те, що на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_4 ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області винесено 2 податкових повідомлення-рішення, а отже має місце подвійне нарахування сум земельного податку на вказаний об'єкт оподаткування.

Клопотанням від 15.05.2017 вх. № 13683 представник позивача просить суд розглянути справу в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у письмових запереченнях від 06.02.2017 вих. № 3154, від 02.03.2017 вх. № 6509 посилається на те, що Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області згідно витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягів з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель, статті 286 розділу XIII Податкового кодексу України гр. ОСОБА_1 нарахований земельний податок згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 10.07.2014 №№ 1693-15, 1692-15, 1688-15, 1696-15, 1695-15, 1689-15, 1694-15, 1691-15, 1690-15 та від 29.08.2014 № 1802-15. Вказує, що при формуванні податкових повідомлень-рішень форми «Ф», відповідно до наказу Міністерства фінансів України № 1236 від 28.11.2012 передбачено розрахунок податкового зобов'язання, але податкове повідомлення-рішення форми «Ф» формується в АІС «Податковий блок» автоматично на рівні Державної фіскальної служби України. При цьому, формування розрахунку податкового зобов'язання в АІС «Податковий блок» не передбачено, тому 05.08.2014 гр. ОСОБА_1 було сформовано розрахунок податкових зобов'язань в довільній формі та надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення за № 603. Вказує, що станом на 11.08.2014 гр. ОСОБА_1 на запит ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя від 29.07.2014 надав копії свідоцтв про право власності на нерухоме майно, на підставі яких, за земельною ділянкою: АДРЕСА_4 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05.06.2012) позивачу було зроблено перерахунок за 2012 рік, а саме сформовано податкове повідомлення рішення № 1802-15 від 29.08.2014 на суму 1980,78 грн.; сформовано розрахунок податкового зобов'язання до податкового повідомлення - рішення № 1802-15 від 29.08.2014 за період з 05.06.2012 по 31.12.2012 в довільній формі; надано лист від 29.08.2014, щодо податкового повідомлення рішення № 1690-15 від 10.07.2014 - вважати таким, що втратило чинність. На підставі викладеного, просить у задоволені адміністративного позову відмовити повністю.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 808/5653/14 допущено заміну відповідача Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області правонаступником Запорізькою об'єднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Запорізькій області

У судове засідання 15.05.2017 з'явився представник відповідача.

Згідно ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки у судове засідання з'явились не всі особи, які беруть участь у справі суд дійшов до висновку щодо можливості розгляду справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 12 та ст. 41 КАС України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з'ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Державною податковою інспекцією в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області винесені податкові повідомлення-рішення від 10.07.2014 №№ 1693-15, 1692-15, 1688-15, 1696-15, 1695-15, 1689-15, 1694-15, 1691-15, 1690-15 та від 29.08.2014 № 1802-15, якими гр. ОСОБА_1 нарахований земельний податок з фізичних осіб за 2012-2014 роки.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 10.07.2014 №№ 1693-15, 1692-15, 1688-15, 1696-15, 1695-15, 1689-15, 1694-15, 1691-15, 1690-15 та від 29.08.2014 № 1802-15, гр. ОСОБА_1 звернувся до суду.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 19.11.2014 адміністративний позов Фізичної особи ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області про визнання протиправними дій та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області щодо недотримання встановленого п. 286.5 ст. 286 ПК України строку нарахування суми земельного податку ФОП ОСОБА_1 та вимог п. 58.1 ст. 58 ПК України в частині не складання та не надіслання розрахунку донарахованих грошових зобов'язань до кожного оскаржуваного платником податків податкового повідомлення-рішення форми «Ф». Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 10.07.2014 № 1690-15.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 апеляційні скарги Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у Запорізькій області, ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19 листопада 2014 року скасовано, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково та визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя від 10.07.2014 року №1690-15.У задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 27.10.2016 скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19.11.2014 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015, а справу № 808/5653/14 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатами проведеного повторного автоматичного розподілу справ, адміністративна справа № 808/5653/14 передана на розгляд судді Лазаренку М.С.

Оцінюючи подані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768- III (далі - ЗК України), а справляння плати за землю - Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VІ (далі - ПК України).

За змістом пп. 9.1.10 п. 9.1 ст. 9 ПК України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК України.

Відповідно до пп. 269.1.1 п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв). А в силу вимог пп. 270.1.1 п. 270.1 ст. 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином, обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Права власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV).

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 ЗК України і ст. 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Зазначеними нормами чітко встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Незважаючи на те, що позивач не зареєстрував право власності чи користування земельними ділянками під належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у п. 5.2 ст. 5 ПК, обов'язок зі сплати земельного податку виник у позивача з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена в постановах Верховного суду від 07.07.2015 року у справі № 21-775а15 та від 02.12.2015 року № 826/3130/15.

Тобто, фізична особа власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку є платником земельного податку з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

З наявних у матеріалах справи Свідоцтв про право власності на нерухоме майно (а.с. 23-25 том І) вбачається, що позивачем належним чином зареєстровано в електронному Реєстрі прав на нерухоме майно лише право власності на нежиле приміщення першого поверху (літ. А- 3) АДРЕСА_2.

Інші об'єкти нерухомості - нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 (свідоцтво про право власності, на нерухоме майно від 03.11.2010, серія НОМЕР_2); АДРЕСА_4 (свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 05.06.2012, серія НОМЕР_3) не зареєстровані позивачем в установленому законом порядку.

Відтак, ОСОБА_1 не можна вважати повноправним та визнаним у законному порядку власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4.

Оскільки, право власності на вказані об'єкти нерухомості не зареєстровані позивачем, то на останнього не може бути покладено обов'язок щодо сплати земельного податку.

Отже, нарахування контролюючим органом земельного податку за земельні ділянки під розташованими об'єктами нерухомості за адресами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 суд вважає протиправним.

У зв'язку із чим, податкові повідомлення-рішення від 29.08.2014 № 1802-15, від 10.07.2014 № 1691-15, № 1694-15 на земельну ділянку по АДРЕСА_4 та податкові повідомлення-рішення від 10.07.2014 № 1692-15, № 1693-15 та № 1688-15 на земельну ділянку по АДРЕСА_3 слід визнати протиправним та скасувати.

Таким чином, мова про можливість нарахування земельного податку може мати місце лише відносно земельної ділянки, розташованої під об'єктом нерухомості за адресою АДРЕСА_2.

Згідно зі ст. 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

У відповідності до п. 274.1 ст. 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у статтях 272, 273, 276 цього Кодексу.

Згідно з п. 286.1 ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані з державного земельного кадастру.

При цьому власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно (п. 287.8 ст. 287 ПК України).

Відповідно до даних земельного кадастру - витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель №1020/05/05 від 16.12.2013, виданого управлінням Держкомзему у м. Запоріжжя Запорізької області гр.ОСОБА_1, місце знаходження земельної ділянки АДРЕСА_2 розташування офісу, вбудованого в житловий будинок, визначена нормативна оцінка одного кв.м земельної ділянки складає 2116,02 грн.

Також, відповідно до вказаного витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель, оподатковувана площа земельної ділянки під нежитловим приміщенням вбудованим в житлові та інші приміщення становить 134.90 кв.м.

Вказана у витязі з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель оподатковувана площа земельної ділянки під нежитловим приміщенням дорівнює фактичній площі самого нежитлового приміщення вбудованого в житлове, що підтверджується долученою до справи копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.03.2007 серія НОМЕР_4.

Як свідчать долучені до справи розрахунки нарахованих контролюючим органом сум земельного податку гр. ОСОБА_1 (стор. 23, Том І), контролюючим органом брались до розрахунку оподатковувані площі земельних ділянок під нежитловими приміщеннями, які, як зазначалося вище, є тотожними фактичній площі самих нежитлових приміщень вбудованим в житлові та інші приміщення. Тобто, у розрахунку не приймали участь площі прибудинкових територій.

Таким чином, посилання гр. ОСОБА_1 на порушення податковим органом вимог п. 286.6 ст. 286 ПК України в частині не обґрунтування пропорційності нарахування сум земельного податку на площі прибудинкової території є безпідставними, оскільки таке нарахування суб'єктом владних повноважень не проводилось.

Отже, нарахування земельного податку на земельну ділянку під нежитловим приміщенням, розташованим за адресою АДРЕСА_2, за період 2012, 2013 та 2014 роки проведено контролюючим органом правильно.

Відтак, підстави для скасування податкових повідомлень-рішень від 10.07.2014 № 1695-15, № 1696-15 та № 1689-15 у суду відсутні.

Щодо скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 10.07.2014 № 1690-15 суд зазначає наступне.

ДПІ в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 10.07.2014 № 1690-15, яким нараховано гр. ОСОБА_1 земельний податок за 2012 рік в сумі 3 442,78грн.

Проте, після отримання контролюючим органом документів від позивача щодо підтвердження підстав та часу виникнення у останнього права власності на не житлове приміщення, зокрема, розташоване за адресою АДРЕСА_4 контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.08.2014 № 1802-15, яким гр. ОСОБА_1 нараховано земельний податок за період з 05.06.2012 по 31.12.2012 в сумі 1 980,78 грн.

При цьому, листом від 29.08.2014 вих. № 2099/0829/1501/208 Державна податкова інспекція в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області повідомила позивача про те, що раніше направлене податкове повідомлення-рішення від 10.07.2014 № 1690-15 слід вважати недійсним.

Однак, відповідно до п. 60.1 ст. 60 ПК України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення (60.1.1); контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу (60.1.2); контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов'язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі (60.1.3); рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (60.1.4); рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов'язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі (60.1.5).

Згідно з п. 55.1 ст. 55 ПК України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

При цьому, відповідно до п. 55.2 ст. 55 ПК України контролюючими органами вищого рівня є: центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - для контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць; контролюючі органи в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональні територіальні органи - для державних податкових інспекцій, які їм підпорядковуються.

Таким чином, Державна податкова інспекція в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області перевищила свої повноваження вказавши в листі від 29.08.2014 вих. № 2099/0829/1501/208 про те, що раніше направлене податкове повідомлення-рішення від 10.07.2014 № 1690-15 слід вважати недійсним.

Суд вважає, що на час розгляду справи по суті існує два податкових повідомлення-рішення щодо нарахування гр. ОСОБА_1 земельного податку за 2012 рік, з яких податкове повідомлення-рішення від 10.07.2014 № 1690-15 є невірним по суті, оскільки розмір нарахованого земельного податку обрахований невірно.

Крім того, оскільки вказаним податковим повідомленням-рішенням нараховувався земельний податок на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_4, під розташованим нежитловим приміщенням право власності на яке позивачем не зареєстроване в установленому законом порядку, то слід зазначити і про відсутність взагалі підстав для нарахування земельного податку на вказану земельну ділянку.

Суд також вважає слушними доводи позивача в обґрунтування позовних вимог з урахуванням наступного.

Згідно з п.п. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій.

Аналогічні підстави щодо самостійного визначення контролюючим органом суми грошових зобов'язань передбачені і п. "в" п. 2.1 Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 № 1236 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2012 за № 2135/22447 (далі - Порядок).

Згідно з п. 2.2 Порядку у випадках, зазначених у пункті 2.1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ органу державної податкової служби складає податкове повідомлення-рішення за формою згідно з додатком 1 для платників податків - фізичних осіб (форма „Ф"), якщо відповідно до законодавства орган державної податкової служби самостійно визначає податкове зобов'язання платника податків з причин, не пов'язаних із порушенням податкового або іншого законодавства.

Пунктом 2.4 Порядку передбачено, що до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) з наведенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку) відповідного звітного періоду, щодо якого здійснюється розрахунок податкового зобов'язання, а також іншої інформації, необхідної для визначення грошового зобов'язання.

Тобто, чинним податковим законодавством передбачено, що до кожного податкового повідомлення-рішення має додаватись розрахунок податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Будь-яких виключень вказана норма не передбачає.

Судом з'ясовано та не заперечувалось представниками відповідача, що до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень розрахунки не надавались, а були направлені пізніше на вимогу платника.

Отже, не складання та не надіслання розрахунку донарахованих грошових зобов'язань до кожного оскаржуваного платником податків податкового повідомлення-рішення форми "Ф" є порушенням контролюючим органом вимог п. 58.1 ст. 58 ПК України.

Також, відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Судом з'ясовано та не заперечувалось і представниками контролюючого органу той факт, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення 10.07.2014 №№ 1693-15, 1692-15, 1688-15, 1696-15, 1695-15, 1689-15, 1694-15, 1691-15, 1690-15 та від 29.08.2014 № 1802-15 винесені з порушенням строку, а саме після 01 липня поточного року.

Однак, враховуючи те, що позивачем у прохальній частині позову вказані доводи не знайшли свого відображення в якості конкретних вимог, судом з урахуванням положень ст.. 11 КАС України розцінюються останні лише як доводи в обґрунтування позову, оцінку яким надано судом вище.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи спір, суд бере до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи по суті не знайшли свого підтвердження законність та обґрунтованість нарахування контролюючим органом земельного податку на земельні ділянки, розташовані під об'єктами нерухомості за адресами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4.

У зв'язку із чим, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 10.07.2014 № 1691-15, № 1694-15, № 1692-15, № 1693-15, № 1688-15, № 1690-15 та від 29.08.2014 № 1802-15.

В іншій частині позову суд відмовляє з підстав наведених вище.

Отже, адміністративний позов слід задовольнити частково.

Згідно з ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 71, 160, 163, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя Головного управління Міндоходів у Запорізькій області від 10.07.2014 № 1691-15, № 1694-15, № 1692-15, № 1693-15, № 1688-15, № 1690-15 та від 29.08.2014 № 1802-15.

В іншій частині позову відмовити.

Присудити на користь Фізичної особи ОСОБА_1 (69091, АДРЕСА_1, інн НОМЕР_1) 121 (сто двадцять одну) грн.. 50 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 14, ).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко