Справа № 129/735/17
Суддя: Герман О. С.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 129/735/17
провадження № 2-а/144/25/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2017 12 год. 15 хв. смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Германа О.С.,

секретаря - Пігулі А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії, який обґрунтовує тим, що у 1991 році після закінчення навчання у вищому юридичному навчальному закладі був прийнятий на службу в органи МВС України, наказом начальника УВС у Вінницькій області № 100 о/с від 06.08.1991 призначений на посаду слідчого Гайсинського РВВС у Вінницькій області, звільнений з органів внутрішніх справ у запас наказом начальника УВС у Вінницькій області № 100 о/с від 21.06.1993 з 05.06.1993 у зв'язку із переходом на іншу роботу; рішенням 12 сесії 21 скликання Вінницької обласної ради депутатів від 14.05.1993 він обраний на посаду судді Гайсинського районного суду на строк десять років, Постановою Верховної Ради України від 09.07.2003 № 1072-ІV обраний на посаду судді Гайсинського районного суду безстроково; наказом голови територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області № 184-к від 03.10.2007 у зв'язку із набуттям права на відставку, після чого позивач продовжував працювати, йому було призначено довічне грошове утримання судді в розмірі 80% від заробітної плати судді з 02.09.2007, до стажу роботи на посаді судді строком 20 років за умови роботи на посаді судді більш як 10 років, було зараховано 1 рік 11 місяців навчання (половину строку), роботу на посаді слідчого 1 рік 9 місяців 29 днів, період проходження строкової військової служби 2 роки 4 дні. 30 вересня 2016 року наказом голови Гайсинського районного суду він відрахований зі штату даного суду з посади судді цього ж суду на підставі Постанови Верховної Ради України № 1600-VIII «Про звільнення суддів» від 22.09.2016 в зв'язку з поданням заяви про відставку. 05.10.2016 він подав відповідачу заяву про призначення довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці, 03.11.2016 управлінням Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі Вінницької області прийнято рішення і оформлене протоколом № 1146 про призначення і виплату ОСОБА_1 довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% від суддівської винагороди судді Гайсинського районного суду Вінницької області станом на 30.09.2016 із розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 23 роки 3 місяці 27 днів. Вважає, що при прийнятті зазначеного рішення відповідачем всупереч змісту поданих документів про стаж роботи на посаді судді більше 25 років, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, протиправно не зараховано до стажу судді період роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ - 1 рік 9 місяців 29 днів, половину строку навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 11 місяців, період проходження строкової військової служби 2 роки 4 дні, чим обмежив його право на отримання довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% суддівської винагороди, зменшив розміри матеріального забезпечення, гарантовані як заходи незалежності судді, Конституцією України та Законами України. 13.01.2017 позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі Вінницької області із письмовою заявою про зарахування до стажу судді зазначені періоди його роботи, служби та навчання, проте листом № 5-К-02 від 27.01.2017 у зарахуванні вказаного вище стажу йому було відмовлено, як він вважає, безпідставно, що змусило його звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Від позивача ОСОБА_1, надійшло клопотання, в якому він просив суд провести розгляд адміністративної справи за його відсутності у порядку письмового провадження, заявлені вимоги підтримав.

Від представника відповідача ОСОБА_2 об`єднаного управління Пенсійного фонду України - ОСОБА_3, надійшло клопотання, в якому зазначено про розгляд адміністративної справи за відсутності їх представника. Заперечують проти позову в повному обсязі.

Суд, дослідивши в сукупності докази, зібрані у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких законних підстав.

Встановлено, що 03.11.2016 управлінням Пенсійного фонду України у ОСОБА_2 районі прийнято рішення у формі протоколу № 1146 про призначення і виплату ОСОБА_1 довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% від суддівської винагороди судді Гайсинського районного суду станом на 30.09.2016 із розрахунку стажу судді, який дає право на відставку - 23 роки 3 місяці 27 днів; на звернення позивача з приводу зарахування до його стажу роботи судді періоду роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ - 1 рік 9 місяців 29 днів з 06.08.1991 по 05.06.1993, половину періоду навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 11 місяців з 01.09.1987 по 30.06.1991, періоду проходження строкової військової служби з 01.11.1984 по 05.11.1986 - 2 роки 4 дні, відповідач, листом № 05-К-02 від 27.01.2017 повідомив, що керувався Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп 2016 від 8.06.2016, згідно з яким при визначенні розміру щомісячного грошового утримання застосуванню підлягає ст. 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402 від 02.06.2016, згідно якої робота на посаді слідчого даним переліком посад не передбачена.

В період з 01.11.1984 по 05.11.1986, ОСОБА_1 проходив строкову службу у Збройних Силах, що підтверджується довідкою № 375 від 10.10.2016(а.с. 14), відповідачем цей факт не оспорюється.

Також відповідачем не заперечується, що позивач працював слідчим в органах внутрішніх справ (з 06.08.1991 по 01.06.1992 слідчим відділу внутрішніх справ Гайсинського району, з 01.06.1992 по 05.06.1993 слідчим СВ Гайсинського РВВС) - 1 рік 9 місяців 29 днів, з 06.08.1991 по 05.06.1993, а також те, що він навчався у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (зараховується половина строку навчання) з 01.09.1987 по 30.06.1991.

Позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача як установи, уповноваженої на призначення, виплату та перерахунок пенсії.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наказом начальника територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області № 183-к від 03.10.2007 у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 набув право на відставку і продовжував працювати на посаді судді, йому було призначено довічне грошове утримання судді у розмірі 80% від заробітної плати судді, управлінням державної судової адміністрації у Вінницькій області станом на 02.09.2007 до стажу роботи на посаді судді строком 20 років, за умови роботи на посаді судді більш як 10 років, було зараховано половину періоду навчання - 1 рік 11 місяців, роботу на посаді слідчого - 1 рік 9 місяців 29 днів, період проходження строкової військової служби 2 роки 4 дні.

На той час правовідносини щодо набуття суддею права на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання регулювалися Законом України від 15 грудня 1992 року «Про статус суддів» № 2862-ХІІ (далі - ОСОБА_4 № 2862-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 2862-ХІІ, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі: України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3.1 Постанови Кабінету Міністрів України від З вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Закон № 2862-ХІІ в ч. 1 ст. 11 визначав, що незалежність суддів забезпечується, в тому числі правом судді на відставку, а ч. 2 і ч. 3 цієї статті передбачали, що всі державні органи, установи та організації, зобов'язані поважати незалежність судових органів і не посягати на неї; гарантії незалежності судді, включаючи заходи його правового захисту, матеріального і соціального забезпечення, передбачені цим Законом, поширюються на всіх суддів України і не можуть бути скасовані чи знижені іншими нормативними актами України.

Конституційний Суд України у рішенні N 8-рп/2005 від 11.10.2005 зробив офіційне тлумачення, про те, що за змістом ст. 126 Конституції України положення ч. 3 ст. 11 Закону України "Про статус суддів" у взаємозв'язку з ч. 8 ст. 14 Закону України "Про судоустрій України" треба розуміти як таке, що гарантує досягнутий рівень незалежності суддів і забороняє при прийнятті нових законів та інших нормативних актів, внесення змін до них скасовувати чи звужувати існуючі гарантії незалежності суддів, у тому числі заходи їх правового захисту та матеріального і соціального забезпечення.

01.01.2011 ОСОБА_4 № 2862-ХІІ втратив чинність з набранням чинності Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI(далі - ОСОБА_4 № 2453-VI).

Закон № 2453-VI в ч. 4 ст. 47 знову декларував, що незалежність суддів забезпечується, в тому числі правом судді на відставку, а ч. 5 і ч. 6 визначали, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об'єднання зобов'язані поважати незалежність судді і не посягати на неї; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

На час звернення позивача із заявою про звільнення з посади судді у відставку та прийняття рішення про звільнення 22.09.2016 року ці правовідносини регулювалися Законом № 2453-VI (у чинній на той час редакції).

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Закону № 2453-VI суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається ст. 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 135 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена ВРЮ, Вищої кваліфікаційної комісії судців України, судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Зміст вищезазначених ст. 120 і ст. 135 Закону № 2453-VI, викладений у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року дослівно відповідає змісту ч. 1 ст. 109 Закону № 2453-VI (в попередній редакції), а також залишилась незмінною редакція ст. 47 цього Закону.

ОСОБА_4 № 2453-VI викладений у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 року, не включив зміст Перехідних положень Закону № 2453-VI, що стало підставою для неоднозначного розуміння і неправильного тлумачення Управлінням закону, який застосовувався при визначенні стажу судді для призначення довічного грошового утримання.

Завданням Перехідних положень в структурі Закону є, зокрема, врегулювання інших правовідносин, які спрямовані на вирішення питань у зв'язку з набранням чинності законом.

Оскільки, з набранням чинності Закону № 2453-VI по іншому обчислювався стаж судді і наступні редакції цього закону не змінювали порядку обчислення стажу судді, то в п. 11 Перехідних положень були врегульовані питання визначення стажу для суддів які обранні (призначенні) відповідно до законів, що діяли раніше, і таке врегулювання питання визначення стажу для суддів поширюється на весь подальший час дії цього закону.

Таке розуміння і тлумачення Закону № 2453-VI у редакції від 12.02.2015 відповідає закріпленим у Конституції України принципам гарантованості досягнутого рівня права і дії закону в часі.

Згідно з ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, а ч. 1 ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Правонаступність такого порядку обчислення стажу судді та гарантованість досягнутого рівня права закріплені в положеннях чинного Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України «Про Вищу раду правосуддя» № 1798-19 чинній з 05.01.2017, де у розділі XII "Прикінцеві та перехідні положення" у п. 34 визначено: судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

При зверненні із заявою про призначення і виплату щомісячного довічного утримання судді у відставці відповідачу були надані передбачені «Порядком подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» документи на підтвердження стажу ОСОБА_1: витяг з послужного списку архівної особової справи № 25350 УМВС України у Вінницькій області, де визначено, що його стаж роботи на посаді слідчого складає 1 рік 9 місяців 29 днів з 06.08.1991 до 05.06.1993; довідка № 375 від 10.10.2016 - про строк військової служби 2 роки 4 дні; складений Гайсинським районним судом розрахунок стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 30.09.2016, де визначено, що в стаж судді складається з часу роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ 1 рік 9 місяців 29 днів, строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі 1 рік 11 місяців, періоду проходження строкової військової служби 2 роки 4 дні, роботи на посаді судді Гайсинського районного суду 23 роки 3 місяці 25 днів; довідку Територіального управління державної судової адміністрації у Вінницькій області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, відповідно до якої зазначено, що доплата нараховується за стаж 27 років 01 місяць 28 днів(для виплати за стаж не зараховується половина строку навчання в вищому навчальному закладі).

Всупереч Закону відповідачем був відхилений складений уповноваженим органом і документально підтверджений розрахунок стажу судді більше як 25 років без обґрунтування підстав для прийняття такого рішення, до стажу судді зараховано тільки 23 роки 03 місяці 27 днів та визначено щомісячне довічне утримання судді в розмірі 86 % суддівської винагороди замість 90%.

Оскільки, на час обрання ОСОБА_1 на посаду судді та набуття права на відставку визначення стажу судді проводилось відповідно до Законів України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року та «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року і відповідно до цих законів до стажу судді, що дає право на відставку і отримання довічного грошового утримання, відповідачем зазначені періоди до стажу судді протиправно не зараховані, то необхідно задля захисту порушених прав позивача на отримання довічного грошового утримання в передбаченому законом розмірі, в судовому порядку визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Теплицькому районі в частині встановлення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без урахування стажу роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ, періоду навчання у вищому навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби; зобов`язати Гайсинське об`єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: час роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ - 1 рік 9 місяців 29 днів з 06.08.1991 по 05.06.1993, період навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 11 місяців з 01.09.1987 по 30.06.1991, період проходження строкової військової служби з 01.11.1984 по 05.11.1986 - 2 роки 4 дні, та здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначивши та виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди без обмеження граничного розміру, починаючи з 01.10.2016, з виплатою недоплачених коштів.

Доводи відповідача, наведені у письмовому запереченні проти позову, суд до уваги не бере, оскільки вони спростовані наведеними вище мотивами суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_2 об`єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640,00 грн. на підставі ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 4, 11, 70, 71, 159, 160, 161, 162, 163 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі Вінницької області в частині встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без урахування стажу роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ.

Зобов`язати Гайсинське об`єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 до стажу судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: час роботи на посаді слідчого в органах внутрішніх справ - 1 рік 9 місяців 29 днів з 06.08.1991 по 05.06.1993, період навчання у вищому навчальному закладі - 1 рік 11 місяців з 01.09.1987 по 30.06.1991, період проходження строкової військової служби з 01.11.1984 по 05.11.1986 - 2 роки 4 дні.

Зобов`язати Гайсинське об`єднане управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначити і виплачувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди без обмеження граничного розміру, починаючи з 01.10.2016, з виплатою недоплачених коштів.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині виплати довічного грошового утримання судді у відставці за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ОСОБА_2 об`єднаного управління Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання постанови, через Теплицький районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя