Справа № 522/2353/17
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2353/17
Провадження № 2а/522/1133/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року Приморський районний суд у м. Одесі

у складі судді Бойчука А. Ю.

при секретарі Іскрич В.В.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, Центрального обєднаного управління Пенсійного фону України в м. Одесі про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

06.02.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління ДФС в Одеській області, Центрального обєднаного управління Пенсійного фону України в м. Одесі, по якому просить:

- визнати дії Головного управління ДФС в Одеській області протиправними.

- зобовязати Головне управління ДФС в Одеській області надати Центральному обєднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Одесі інформацію про заробітну плату ОСОБА_1 зі всіма складовими заробітної плати (у т.ч. матеріальна допомога та інші) працюючого державного службовця за відповідною посадою, на які нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру пенсії.

- визнати дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фону України в м. Одесі щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у звязку з підвищенням заробітної плати за посадою, з якої була призначена пенсія-протиправними.

- зобовязати Центральне обєднане управління Пенсійного фону України в м. Одесі здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2015 року, зі всіма складовими заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою, на які нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру пенсії.

В обґрунтування вимог посилається на те, що він ОСОБА_1, інвалід 2 групи, 08.12.2005 року звільнений з посади заступника начальника управління начальника відділу місцевих ресурсних рентних та не податкових платежів управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДВС в Одеській області, у звязку з виходом на пенсію по інвалідності, пропрацював на державній службі 21 рік.

Позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у Приморському районі з заявою про перерахунок пенсій з 01 грудня 2015 року, тобто з дати підвищення заробітної плати, як це зазначено в п.5 Постанови КМУ №865, просив провести перерахунок пенсії але йому було відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДФС в Одеській області про надання довідки-інформації про заробітну плату для надання управлінню Пенсійного фонду України у Приморському районі для проведення перерахунку пенсії, але йому було відмовлено.

Такі дії відповідачів позивач вважає неправомірними та такими, що порушують та обтяжують його права, передбачені діючим законодавством.

Позивач вважає, що його право на отримання пенсії, призначення та послідуючі перерахунки, як колишньому державному службовцю, гарантуються Законом №3723-ХІІ, в редакції, що діяла до цього часу. Закон України «Про Державну службу» від 10.12.2015 року № 889-УІІІ набув чинності з 01.05.2016 року, йому не надана зворотна сила, а тому він стосується тільки тих державних службовців, які набувають право на пенсію після травня 2016 року.

22.02.2017 року органи ПФУ України подали письмові заперечення проти адміністративного позову, у яких просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник ГУ ДФС в Одеській області від 01.03.2017 року подала клопотання про закриття провадження у справі. Ухвалою від 1 червня 2017 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Позивач у судове засідання не зявився подав заяву про розгляд адміністративної справи за його відсутністю.

Представник управління ПФУ у судове засідання не зявилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутністю.

Представник Головного управління ДФС в Одеській області у судове засідання не зявився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином.

Розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши приписи чинного законодавства України у відповідний період, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 пропрацював на державній службі 21 рік. Останнє місце роботи заступник начальника управління начальника відділу місцевих ресурсних рентних та не податкових платежів управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДФС в Одеській області, у звязку з виходом на пенсію по інвалідності.

У жовтні 2016 року позивач звернувся з заявою до Головного управління ДФС в Одеській області, про надання інформації про заробітну плату для перерахунку пенсії державним службовцям, які на момент перерахунку працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано)пенсію станом на 01.12.2015 року та на 01.05.2016 року з урахуванням останнього підвищення посадових окладів державним службовцям цих посад.

17 жовтня 2016 року, ГУ ДФС в Одеській області надано відповідь в якій відмовлено в надані інформації з посиланням на розяснення надані в листі Міністерства соціальної політики України від 08.08.2016 року № 11586/О14-16/039, пенсії призначені згідно із ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-Х11, перераховується тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму».

25 листопада 2016 року позивач звернувся до ГУ Державної фіскальної служби України, про надання довідки-інформації про заробітну плату державного службовця з якої була призначена пенсія, для проведення перерахунку призначеної пенсії.

22.12.2016 року відповіддю від ДФСУ повідомив, що у звязку з тим що після 01.12.2015 року КМУ не визначено умови та порядок перерахунку призначених державним службовцям пенсій, підстави для видачі довідок-інформації про заробітну плату форму якої затверджено ПППФ України № 15-1 від 04.09.2013 року у звязку з підвищенням розміру заробітної плати відповідно до постанови № 1013, ПКМУ № 292 від 06.04.2016 року- відсутні та після 01.06.2015 року пенсії не перераховуються.

25 листопада 2016 року позивач звернувся до Центрального обєднання управління Пенсійного фону України в м. Одесі, яке реорганізоване з управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Одеса шляхом злиття з управлінням Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, про проведення перерахунку пенсії.

16.12.2016 року отримано відповідь від Головного управління пенсійного фонду, листом № 1417/Р-11 в якому повідомлено, що відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889, державні службовці які на день набрання чинності вказаного закону займають посади державної служби, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 ЗУ№ 889, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорії посад державних службовців.

13.12.2016 року, отримано відповідь від ПФУ у Приморському районі м. Одеси, лист № 685/З-11, в якому повідомлено: «згідно п.5 Прикінцеві положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року № 213-Х11 з 01.06.2015 року скасовано норми забезпечення осіб, яким пенсії визначаються відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-Х11.

25 листопада 2016 року позивач звернувся до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, Управління соціального захисту населення у Приморському районі м. Одеси, про надання довідки-інформації про заробітну плату.

26.12.2016 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради та Управління соціального захисту населення у Приморському районі м. Одеси повідомило, що надання довідки-інформації про заробітну плату поза межами компетенції департаменту.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. ст. 3, 8 Конституції України в Україні діє верховенство права, людина визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави та Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії.

Відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VIII текст статті 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-Х11 викладено у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Пунктами 4 та 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», в редакції, яка була чинна до 15.12.2015 року, було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України (для службовців Національного банку України відповідно до рішень його Правління) після набрання чинності Законом України від 16 січня 2003 року № 432-IV «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Враховуючи вищезазначене, необхідною умовою для перерахунку пенсії є документи, додатково подані пенсіонером щодо розміру місячного заробітку за відповідною посадою станом на час звернення за перерахунком пенсії. Головне управління ДФС в Одеській області своєю відповіддю від 22.12.2016 року необґрунтовано та протиправно відмовило в наданні позивачу довідки-інформації про заробітну плату державного службовця з якої була призначена пенсія, посилаючись на відсутність підстав для проведення перерахунку призначеної пенсії.

Відповідно до ч.4 ст.45 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки:у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

ОСОБА_1 звернувся до ПФУ 25.11.2016 року стосовно перерахунку пенсії.

Відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» позивач має право на перерахунок пенсії з 01.12.2016 року. Таким чином, судом вирішено у позовній вимозі ОСОБА_1, стосовно здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2015 року, зі всіма складовими заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою, на які нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру пенсії відмовити.

У зв'язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» був виключений, а п.5 змінений.

Кабінетом Міністрів України на виконання змін до статті 37-1 Закону України «Про державну службу» не були визначені умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям, чим звужено та обмежено Конституційне право позивача на пенсійне забезпечення. За вказаних обставин, відсутність встановленого Кабінетом Міністрів України будь-якого порядку перерахунку призначених пенсій непрацюючим державним службовцям є фактично бездіяльністю, що порушує гарантоване Конституцією та Законом право на її перерахунок.

Подібна бездіяльність з боку Уряду України (Кабінету Міністрів України) у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та 71378/10) від 26.09.2014 року з питання відмови в перерахунку пенсії через не встановлення певного порядку Урядом була кваліфікована Європейським судом з прав людини як порушення майнового інтересу заявника, шо передбачено у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 51-56). Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі «Будченко проти України» (заява № 38677/06) від 24.07.2014 року). Суть цієї справи Європейського суду з прав людини полягала у тому, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги, у тому числі на які мав право заявник.

Наведений стан був визнаний Європейським судом з прав людини таким, що порушив майновий інтерес заявника, тривале не запровадження відповідного механізму було втручанням у право заявника мирно володіти своїм майном, передбачене статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграф 39 у справі «Будченко проти України»),

Стаття 1 Першого протоколу Конвенції визначає «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно постанови Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року (ЄДРСР № 42010782), інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 22.07.2011 № 1091/11/13-11 протягом періоду відсутності постанови Кабінету Міністрів України застосуванню підлягають положення попередніх Законів України.

Тобто, у даному випадку нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії державним службовцям є ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії позивачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Вищий адміністративний суд України зазначив, що враховуючи європейське направлення розвитку України та цілі прийняття Закону України від 08.03.2004 № 1629-1У «Про загальнодержавну програму адаптації законодавства України до законодавства Європейського Союзу», а також початку дії Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, правові позиції, сформульовані в рішеннях Європейського суду справедливості, можуть враховуватися адміністративними судами як аргументація відносно гармонійного тлумачення національного законодавства України згідно з загальноприйнятими стандартами правової системи ЄС щодо регулювання відносин стосовно яких виник спір.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (пункт 1) Україна визнала обов'язковою юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції Європейський суд з прав людини розкриває принцип верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно положень ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 09.02.1999 року №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1 ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

На час виникнення спірних правовідносин діяли вищевказані постанови Кабінету Міністрів України, необхідні для реалізації ст. 37-1 Закону № 3723-XII, які забезпечували гарантоване ст.46 Конституції України право позивача на належне пенсійне забезпечення.

Зміни, які внесені в ст.37 Закону № 3723-XII, стосуються тих пенсій, які будуть призначатися після набрання чинності змін до закону.

Тому, при вирішенні даного спору суд керується в першу чергу нормами Конституції України, які мають найвищу юридичну силу, та які не містять права держави Україна застосовувати до правовідносин, які виникли при дії одних законів та продовжує існувати законодавство, яке прийнято пізніше та яке погіршує становище позивача з приводу належного пенсійного забезпечення, яке існувало при виході його на пенсію.

Враховуючи наявність підстав для перерахунку пенсії та зважаючи на те, що виникнення права на перерахунок пенсії нерозривно пов'язане із фактом звернення особи за таким перерахунком, суд вважає, що дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі є протиправними щодо прийняття рішення про відмову перерахувати пенсію позивачу у відповідності до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ (у редакції, що була чинною на момент призначення пенсії позивачу).

Відповідно до статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з статтею 86 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За змістом статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені під час судового розгляду справи (у судовому засіданні, у порядку скороченого чи письмового провадження) з урахуванням вимог статті 70 КАС України щодо належності та допустимості доказів або обставин, які не підлягають доказуванню, та висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги ОСОБА_1 законними та обґрунтованими, таким, що знайшли своє належне підтвердження у матеріалах та при розгляді справи, тому приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. ст. 8, 9, 10, 11, 12, 18, 21, 69, 71, 86, 88, 94, 99, 159, 160, 162, 163, 183-2, ч. 1 ст. 244-2, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області Центрального обєднання управління Пенсійного фону України в м. Одесі про визнання протиправним рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління ДФС в Одеській облити - протиправними.

Зобов'язати Головне управління ДФС в Одеській області надати Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі інформацію про заробітну плату ОСОБА_1 зі всіма складовими заробітної плати (у т. ч. матеріальна допомога та інші) працюючого державного службовця за відповідною посадою, на які нараховані та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального розміру пенсії.

Визнати дії Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням заробітної плати за посадою, з якої була призначена пенсія - протиправними.

Зобов'язати Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2016 р., із всіма складовими заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою, на які нараховані та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, з урахуванням виплачених сум без обмеження максимального: розміру пенсії.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скаргана на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення в частині визнання дій протиправними. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А. Ю. Бойчук