Справа № 565/1377/16-а
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Горегляд О.І.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

іменем України

"07" червня 2017 р. Справа № 565/1377/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "26" грудня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії,як державному службовцю та зобов'язання вчинити дії щодо проведення перерахунку та виплати пенсії державного службовця,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з адміністративним позовом до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просила визнати протиправною відмову відповідача в перерахунку пенсії, як державному службовцю, та зобов'язати Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вчинити дії щодо проведення перерахунку та виплати їй пенсії державного службовця в розмірі 84 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням підвищення з 01 грудня 2015 року посадового окладу працюючого державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

В подальшому 24 жовтня 2016 року позивачка подала в суд письмову заяву про уточнення позовних вимог в даній справі та просила зобов'язати Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області здійснити перерахунок та виплату їй пенсії згідно із Законом України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року (в редакції, що була чинна на момент призначення пенсії), починаючи із 01 січня 2016 року, виходячи із 84 % від суми заробітної плати відповідно до довідки №333 від 13 вересня 2016 року, виданої Головним територіальним управлінням юстиції у Рівненській області.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26 грудня 2016 року у даній справі адміністративний позов ОСОБА_3 до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії, як державному службовцю, та зобов'язання вчинити дії щодо проведення перерахунку та виплати пенсії державного службовця в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо проведення перерахунку та виплати пенсії державного службовця в розмірі 84 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням підвищення з 01 грудня 2015 року посадового окладу працюючого державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до довідки Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №333 від 13 вересня 2016 року, за період часу з 01 січня 2016 року до 29 березня 2016 року включно - залишено без розгляду.

Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 26.12.2016 адміністративний позов ОСОБА_3 до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії, як державному службовцю, та зобов'язання вчинити дії щодо проведення перерахунку та виплати пенсії державного службовця задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області в перерахунку пенсії ОСОБА_3, як державному службовцю.

Зобов'язано Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вчинити дії щодо проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_3, як державного службовця згідно із Законом України «Про державну службу» в розмірі 84% заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі з врахуванням підвищення посадового окладу працюючого державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідно до довідки Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №333 від 13 вересня 2016 року, починаючи з 01 вересня 2016 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 до Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання протиправною відмову в перерахунку пенсії, як державному службовцю, та зобов'язання вчинити дії щодо проведення перерахунку та виплати пенсії державного службовця відмовлено в зв'язку з їх безпідставністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В апеляційній скарзі відповідач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1. ст. 197 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку в Володимирецькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та з 26 жовтня 2009 року отримує пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу» в розмірі 84 % заробітної плати.

Розпорядженням №119596 від 12 травня 2016 року Володимирецьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області проведено перерахунок пенсії за віком для позивачки, як непрацюючому державному службовцю зі стажем роботи на державній службі понад 10 років (14 років 4 місяці і 4 дні), на підставі Закону України «Про державну службу» в розмірі 84 % заробітної плати з 11 травня 2016 року згідно із заявою ОСОБА_3 №184 від 11 травня 2016 року.

З довідки Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №3654/07/27-16 від 14 вересня 2016 року слідує, що станом на 10 травня 2016 року стаж державної служби ОСОБА_3 становить 20 років 11 місяців і 13 днів, а загальний стаж роботи - 38 років 9 місяців і 24 дні.

15.09.2016 ОСОБА_4 звернулась до управління з заявою про перерахунок та виплату пенсії державного службовця згідно з довідкою Головного територіального управління юстиції у Рівненській області №333 від 13 вересня 2016 року, призначеної у розмірі 84 % заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, у зв'язку з підвищенням з 01 грудня 2015 року посадового окладу державного реєстратора юридичних та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області.

Лситом від 19.09.2016 №1057/Ю-103 відповідач відмовив у проведенні перерахунку посилаючись на те, що позивачу призначено пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу» з 26 жовтня 2009 року, проте з 01 червня 2015 року органи Пенсійного фонду України пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не призначають і не перераховують. Наведену позицію Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області обгрунтовувало п.5 розділу ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16 грудня 1993 року та постановою Кабінету Міністрів України №1013 від 09 грудня 2015 року, якою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України №865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», якими вилучено пункт 4 даної постанови щодо порядку обчислення заробітної плати при проведенні перерахунку пенсій державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач порушив право позивача, як державного службовця на перерахунок пенсії (збільшення його розміру у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям з 01 грудня 2015 року), призначеної на підставі Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів не погоджується з таким висновком виходячи з такого.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

Так, Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу", яку викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України". Вказані зміни до Закону набули чинності з 01.01.2015 року.

Закон України від 28.12.2014 №76-VIII є чинним і підлягає до виконання, оскільки Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався.

Отже, на час звернення позивачки до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії (15.09.2016) були внесені зміни, які набрали чинності, в статтю 37-1 Закону України "Про державну службу", що регулює порядок і умови перерахунку пенсій державних службовців.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 було збільшено розмір заробітної плати державних службовців. Вказана постанова підлягала застосуванню з 01.12.2015 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 року №865, а саме, виключено п.4, яким було визначено умови та порядок перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України "Про державну службу".

Колегія суддів зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено а ні можливості, а ні механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Відтак, 01.12.2015 року діючим законодавством України не визначено обсяг суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про державну службу". На момент звернення позивача за перерахунком пенсії Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Оскільки чинним законодавством України (Законом України від 28.12.2014 року №76-VIII ) скасовано право на перерахунок призначених пенсій державних службовців у зв'язку з підвищенням окладів з 01.01.2015 року, а Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, тому жодних підстав для визнання протиправними дій (бездіяльності) управління Пенсійного фонду в непроведенні перерахунку призначеної пенсії, суд апеляційної інстанції не убачає.

Разом з тим, 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року, відповідно до ст. 90 якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Судом встановлено, що позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії 15.09..2016 року, на час звернення з відповідною заявою ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" втратила чинність згідно положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року.

Безпідставним є посилання суду першої інстанції на те, що пенсія позивачці повинна бути перерахована відповідно до законодавства на день призначення пенсії.

Статею 58 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ця норма є загальновизнаним принципом права, який знайшов своє відображення в Конституції України як гарантія прав і свобод людини і громадянина, який треба розуміти так, що дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99).

Колегія суддів зазначає, що суб'єктивне право пенсіонера на перерахунок пенсії виникає в момент звернення із заявою про перерахунок на підставі нормативно-правового акту, який є чинним на час подачі відповідної заяви. Відтак, пенсія не може бути перерахована на підставі норми права, яка втратила свою чинність.

У відповідності до ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. В статті ж 64 закріплено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача на момент звернення позивача із заявою про перерахунок її пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивачці не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку вона отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

При цьому, апеляційний суд керується положеннями вказаного Закону, оскільки такий прийнятий законодавчим органом (парламентом) і є обов'язковим до виконання, виходячи з позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви №29458/04 та №29465/04), де Суд вказав: "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (п.23 рішення).

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При розв'язанні спірних правовідносин судовою колегією також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Конституційний Суд України у п.2.1 рішення №20-рп/2011 від 26.12.2011 зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У пункті 2.2. вказаного рішення зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3 ст.116) (254к/96-ВР ). У Рішенні від 2 березня 1999 року "2-рп/99 ( v002p710-99 ) у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до п.3 ст.116 Конституції України (254к/96-ВР ), здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України. Таким чином, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

З огляду на те, що Закон №76-VIII (яким скасовано саме право на перерахунок пенсій) є чинним і підлягає виконанню, оскільки він Конституційним судом України в установленому порядку неконституційним не визнавався. Беручи до уваги позицію Конституційного Суду України викладену у рішенні №20-рп/2011 від 26.12.2011 та рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99, позиції Європейського суду з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" та в ухвалі "Великода проти України" від 03.06.2014 р., посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій з посиланням на положення ст.22 Конституції України, є помилковим.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивачці на підставі ст.37-1 Закону №3723-ХІІ та Постанови №865 у редакціях, чинних на момент призначення їй пенсії, яку вона просить перерахувати у своєму адміністративному позові, та приймає до уваги доводи пенсійного орану щодо зміни законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах відповідач здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку виконаний.

В свою чергу, позивачем, на спростування доводів відповідача, наведених в апеляційній скарзі, доказів не надано і таких доказів судом апеляційної інстанції не встановлено.

З огляду на вищенаведене, у спірних правовідносинах пенсійний орган здійснював свої повноваження в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому постанова суду першої інстанції у відповідності до ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволені позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Володимирецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити.

Постанову Кузнецовського міського суду Рівненської області від "26" грудня 2016 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою в позові ОСОБА_3 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1,34401

3- відповідачу/відповідачам: Володимирецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул.Соборна,28,смт.Володимирець,Рівненська область,34301

4-представник позивача ОСОБА_5 м-н.Будівельників,2,оф.33,м.Вараш, Рівненська обл.34400 - ,