Справа № 653/921/17
Суддя: Шарко Н. А.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 653/921/17
Провадження № 2-а/653/43/17
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 червня 2017 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючої судді - Шарко Н.А.,

секретаря - Тимашової Т.А.,

представника відповідача - Бондарєвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Генічеську адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3 до Генічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області про зобов'язання призначити виплату пенсії за віком,

встановив:

ОСОБА_2, який діє від імені ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом доГенічеського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області, в якому просив зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_3 виплату пенсії за віком з 31 серпня 2016р. у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації та компенсацією втрати частити доходу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач будучи громадянкою України, з 26 листопада 2000 року виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль. Перед виїздом за кордон позивач мешкала за адресою: АДРЕСА_1. При віці 68 років і страховому стажі 30 років позивач досягла усіх необхідних умов призначення пенсії за віком, встановлених ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Постановою Печерського районного суду м. Києва № 757/50497/16-а від 04.11.2016 року було зобов'язано Пенсійний фонду України передати заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії уповноваженому територіальному органу ПФУ для розгляду. 31 серпня 2016р. та 10 січня 2017р. представник позивача звернувся до Управління Пенсійного фонду в Генічеському районі Херсонської області із оригіналами усіх необхідних документів для призначення пенсії, але відповідач своїми листами відмовив ОСОБА_3 у призначенні пенсії, посилаючись на те, що ОСОБА_3 повинна особисто подати заяву разом із оригіналами документів, а не через представника. Вважає, що дії відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком є противоправними, що стало підставою для звернення до суду.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, зазначила, що чинним законодавством не передбачено нарахування та виплату пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон. Крім того, зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, оскільки про відмову у призначенні пенсії позивач знала ще у вересні 2016р., проте з позовом звернулась лише 28 березня 2017р.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянкою України, виїхала на постійне місце проживання до країни Ізраїль, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України у державі Ізраїль. До виїзду на постійне місце проживання за кордон позивач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

29 серпня 2016р. представник позивача звернувся Пенсійного фонду України із заявою про передачу заяви про призначення пенсії до уповноваженого територіального органу. За наслідком розгляду, Пенсійний фонд України направив на адресу заявника лист, яким повідомив, що рішення про призначення пенсії приймається територіальними органами управління Фонду, за умови особистого звернення та надання оригіналів документів.

Не погодившись з такими діями Пенсійного фонду України, представник позивача їх оскаржив до Печерського районного суду м. Києва, де за наслідком розгляду його позову, було ухвалено постанову від 04 листопада 2016р. по справі №757/50497/16-а, якою зобов'язано Пенсійний фонд України передати уповноваженому територіальному органу Пенсійного фонду України для розгляду заяву ОСОБА_3 про призначення пенсії.

На виконання вимог вищевказаної постанови, Пенсійним фондом України, заяву ОСОБА_3 було скеровано для розгляду до Головного управління ПФУ у Херсонській області, яка у в подальшому була переадресована до управління Пенсійного фонду України у Генічеському районі Херсонської області для розгляду по суті.

Крім того, 30 серпня 2016р. представник ОСОБА_3 звернувся до управління Пенсійного фонду України у Генічеському районі Херсонської області зі заявою, в якій просив вирішити питання про призначення пенсії останній.

За наслідком розгляду вказаної заяви, а також на виконання постанови Печерського районного суду м. Києва, начальником Управління було надано відповідь від 20 вересня 2016р. за №9306/09, та від 21 грудня 2016р. за №4662/02, якими повідомлялось, що призначення пенсії можливе лише за умови особистого звернення заявника, або його представника до управління з наданням оригіналів документів.

У подальшому представник позивача повторно направив на адресу управління пенсійного фонду України у Генічеському районі Херсонської області заяву з проханням призначити пенсію за віком, однак за її розглядом повторно на адресу заявника було направлено листа за №363/02 від 19 січня 2017р., яким повідомлялось про необхідність звернення заявника, або її представника особисто з наданням оригіналів документів.

Не погоджуючись з позицією відповідача, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи праву оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Порядок нарахування та виплати пенсії закріплено Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зазначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005р. за №22-1, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 27.12.2005 № 1566/11846 (далі - Порядок), заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем, проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Пунктом 1.3 Порядку передбачено, що заява про призначення пенсії громадянам України, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника, або надсилається поштою до органів, що призначають пенсію, визначених постановою правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-4 «Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14 липня 2014 року за №804/25581.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсі), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу), місце її проживання (реєстрації) та вік.

У відповідності до Постанови Правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014р. орган, що здійснює пенсійне забезпечення вказаної особи є Генічеське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області (правонаступник управління Пенсійного фонду України у Генічеському районі Херсонської області).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є громадянкою України, що підтверджується нотаріально засвідченою ксерокопією паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1. До моменту виїзду до держави Ізраїль на постійне місце проживання, була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1. На час подання заяви про призначення пенсії ОСОБА_3 досягла 67 року, власну трудову діяльність мала як на території України, так і колишнього СРСР, що підтверджується копією трудової книжки.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставами для їх обмеження.

Згідно з статтею 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, виходячи із правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, право громадянина на призначення йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

У той же час, суд зазначає, що згідно п.4.1., п.4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» від 25 листопада 2005р. за №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління.

Як вбачається з матеріалів справи, управління Пенсійного фонду України у Генічеському районі Херсонської області заяви представника позивача ОСОБА_2 від 30 серпня 2016р. та від 10 січня 2017р. фактично розглянуло в порядку визначеним Законом України «Про звернення громадян», оскільки рішення за наслідком розгляду заяв відповідно до вимог вищевказаного Порядку прийнято не було.

Разом з тим, вирішення питання про наявність права особи на призначення пенсійних виплат, визначення їх розміру, здійснення нарахування та виплати пенсії, з урахуванням положень Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005р. за №22-1, належить виключно до дискреційних повноважень відповідних територіальних управлінь Пенсійного фонду.

При цьому, дискреційними повноваженнями є сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Оскільки за поданою представником позивача заявою про призначення пенсії відповідач відповідного рішення по суті не прийняв, то необхідно відповідача зобов'язати розглянути цю заяву згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Аналогічна позиція викладена в рішеннях Вищого адміністративного суду України, а саме: в ухвалі від 03.12.2014 року по справі №106/1253/13-а(2а-106/62/13) та постанові від 06.11.14 року по справі № 316/802/14-а (2а/316/44/14).

Відповідно до ч.2 ст. 11 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне адміністративний позов ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити частково, оскільки Генічеським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Херсонської області (який є правонаступником управлінням Пенсійного фонду України у Генічеському районі Херсонської області) належним чином не розглянуто заяви представника позивача і не прийнято рішення з урахуванням наведених вище положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Що стосується посилання представника відповідача на пропуск строку звернення до суду позивачем, то суд вважає, що у даному випадку строк передбачений ст. 99 КАС України не пропущений, так як з матеріалів справи вбачається, що лист з відмовою у призначенні пенсії було направлено відповідачем на адресу позивача лише 22 вересня 2016р., а позивач звернувся до суду із позовом, який направив на адресу поштовим зв'язком 23 березня 2017р. Крім того, суд зазначає, що пенсія є періодичним платежем та виплачується щомісячно, тому дата звернення до територіального органу Пенсійного фонду України може впливати на визначення дати призначення пенсії, а не на процесуальні строки.

Керуючись ст. ст.158-163 КАС України, суд

постановив:

адміністративний позов ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Зобов'язати Генічеське об'єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області розглянути подану ОСОБА_3 через представника заяву про призначення їй пенсії за віком з прийняттям відповідного рішення.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Генічеський районний суд Херсонської області, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н. А. Шарко