Справа № 489/1154/17
Суддя: Кирильчук О. І.
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №489/1154/17
Провадження №2-а/489/206/17
ПОСТАНОВА

іменем України

23 травня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач просить визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Миколаєві ОСОБА_4 та скасувати винесену ним постанову серії АР№777554 від 20.02.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки постанову винесено на місці скоєння правопорушення, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, що призвело до порушення його процесуальних прав, жодних доказів порушення правил дорожнього руху йому не надано.

Ухвалою суду від 23 травня 2017 року замінено відповідача інспектора патрульної поліції м.Миколаєва ОСОБА_4 на належного відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції Національної поліції України.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, представник відповідача заперечувала проти позову.

З постанови серії АР№777554 у справі про адміністративне правопорушення вбачається, що 20.02.2017 року ОСОБА_1 о 01 год. 20 хв. у м. Миколаєві на перехресті з вулицею Херсонське шосе та вулицею 1 Інгульська, керуючи транспортним засобом «HONDA ACCORD», номерний знак НОМЕР_1, не зупинився перед дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки» за напрямком його руху та виїхав заборонений сигнал світлофору, порушивши п. п. 8.10, 16.3 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Згідно з п. 8.10 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62, якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до п. 16.3 Правил дорожнього руху України у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Допитана як свідок співробітник патрульної поліції ОСОБА_5 пояснила, що під час патрулювання в районі вулиць 1 Інгульської та Херсонського шосе було помічено автомобіль «HONDA ACCORD», який проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофора, не зупинившись перед стоп-лінією. Після зупинки автомобіля, яким керував позивач, інспектор Мельник В.І. відрекомендувався, розяснив ОСОБА_1 суть правопорушення та його права, жодних клопотань позивач не заявляв.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне та обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, вихованням громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 Кодексу. Частиною 2 зазначеної статті КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Положеннями ч. 4 цієї статті передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №5-рп/2015 з приводу неправомірності дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення є помилковим, оскільки зазначене рішення прийнято до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року №596-VII, яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Враховуючи правомірність дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення, а також наявність самого факту правопорушення, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 162 КАС України, ст. 293 КУпАП, суд

ухвалив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги і може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя