Справа № 819/1433/16
Суддя: Мартиць О.І.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1433/16

31 травня 2017 р.м. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Мартиць О.І.

секретарі судового засідання Твердохліб Н.В.

за участю: представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача Шумської міської ради Антонюк С.В., довіреність № 02-13/78 від 12.01.2017 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Шумської міської ради, Шумської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів товариство з обмеженою відповідальністю "Шумськ - інвест" про скасування рішення державного реєстратора, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4 звернулися до суду з спільним адміністративним позовом до Шумської міської ради, Шумської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів товариство з обмеженою відповідальністю "Шумськ - інвест" про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції Тернопільської області Антонюк Світлани Василівни № НОМЕР_2 від 15 жовтня 2013 року про державну реєстрацію 11 жовтня 2013 року за територіальною громадою міста Шумськ в особі Шумської міської ради права комунальної власності на земельну ділянку, що розташована за адресою з інформаційної довідки від 27.05.2016 року АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, яке на їхню думку прийняте незаконно, за неіснуючою адресою та порушує їхні права як власників павільйонів.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Представник відповідача Шумської міської ради Антонюк С.В. у судовому засіданні позову не визнала, вважає, що спірне рішення прийняте з дотриманням норм чинного законодавства України, при цьому права позивачів не порушені, свою позицію виклала у письмових запереченнях, долучених до матеріалів справи, просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача Шумської районної державної адміністрації у судове засідання повторно не з'явилась, подавши до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів товариство з обмеженою відповідальністю "Шумськ - інвест" повторно не з'явилась з невідомих для суду причин, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що не перешкоджає розгляду справи по суті у її відсутності. Свою позицію висловила у відзиві від 19.04.2017 року 3 2/371, поданому через канцелярію суду.

Враховуючи положення частини четвертої статті 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути дану адміністративну справу за відсутності осіб, які не з'явились, на підставі наявних у справі документів про їх права та обов'язки.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

З оглянутого в судовому засіданні оригіналу реєстраційної справи № НОМЕР_4 реєстраційної служби Шумського районного управління юстиції Тернопільської області на нерухоме майно земельну ділянку, яка знаходиться м. Шумськ, Ринкова площа, будинок 34 встановлено, що 15 жовтня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Антонюк С.В. на підставі частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пункту 16 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № НОМЕР_2 про державну реєстрацію права власності, форма власності комунальна на земельну ділянку, що розташована АДРЕСА_1, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 за суб'єктом Шумська міська рада Тернопільської області, податковий номер НОМЕР_3. Відкрито розділ у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на об'єкт нерухомого майна.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року № 1952-IV в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення;

Як зазначено у частинах третій та четвертій статті 3 Закону № 1952-IV права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

За нормами частини першої статті 4 Закону № 1952-IV обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Частиною другою вказаної статті передбачено, що речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтею 4-1 цього Закону.

За нормами частини другої статті 9 Закону № 1952-IV державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Частина четверта цієї статті передбачає, що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Стаття 15 Закону № 1952-IV передбачає порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а саме державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації;

4) внесення записів до Державного реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Пунктом 12 цієї статті визначено, що датою і часом державної реєстрації прав та їх обтяжень вважається дата і час реєстрації відповідної заяви.

Стаття 16 Закону № 1952-IVрегламентує, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом.

У разі здійснення державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, похідних від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на зазначені земельні ділянки, відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування зобов'язаний одночасно подати до органу державної реєстрації прав чи державному кадастровому реєстратору відповідну заяву про державну реєстрацію права власності держави чи територіальної громади на зазначені земельні ділянки. Рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у користування (постійне користування, оренда, користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), сервітут) вважається заявою про здійснення державної реєстрації права власності держави чи територіальної громади на зазначену земельну ділянку.

За нормами статті 19 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Судом встановлено, що 11.10.2013 року реєстраційною службою Шумського районного управління юстиції Тернопільської області зареєстрована заява товариства з обмеженою відповідальністю "Шумськ - інвест" про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме право оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1.

До переліку документів, поданих із заявою зазначено, зокрема договір оренди від 30.06.2009 року, укладений між Шумською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Шумськ - інвест" і рішення Господарського суду Тернопільської області від 12.08.2009 року, яке вступило в законну силу 31.03.2010 року.

Суд погоджується з тим, що в даному випадку мала місце не первинна реєстрація речового права, а внесення відомостей до Державного реєстру речових прав, який розпочав своє функціонування з 2013 року, оскільки право оренди було зареєстровано Шумським районним відділом Центру державного земельного кадастру.

Враховуючи вищенаведені норми закону державним реєстратором сформована заява щодо права власності на вказану земельну ділянку на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності " № 5245-VІ від 06.09.2012 року та зазначено витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-013 від 28.08.2013 року відділу Дерземагенства у Шумському районі

У вказаному витягу, наданому на заяву (запит) Шумської міської ради 28.08.2013 року, ЗВ-013 у загальних відомостях про земельну ділянку вказано кадастровий номер НОМЕР_1, місце розташування АДРЕСА_1, цільове призначення: 03.10 категорія земель землі житлової та громадської забудови, вид використання земельної ділянки для обслуговування цілісного майнового комплексу торгового ринку, форма власності комунальна, площа земельної ділянки, гектарів 1,1365. У відомостях про державну реєстрацію земельної ділянки вказана інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 19.10.2012; ТОВ "Галицькі землі", ОСОБА_7, орган, який зареєстрував земельну ділянку відділ Держземагенства у Шумському районі, і дата державної реєстрації земельної ділянки 01.03.2013 року.

Державна реєстрація права територіальної громади на земельну ділянку, яка сформована із земель комунальної власності здійснювалась одночасно з державною реєстрацією похідного права на таку земельну ділянку згідно вимог закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції станом на 15.10.2013 року. Звернення Шумської міської ради безпосередньо до органу державної реєстрації для проведення такої реєстрації у даному випадку не є обов'язковим. Право територіальної громади на дану земельну ділянку визначене Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності " № 5245-VІ від 06.09.2012 року.

Також не є порушенням процедури той факт, що заяву про державну реєстрацію прийнято державним реєстратором 11.10.2013 року, а рішення про державну реєстрацію по цій заяві було прийнято 15.10.2013 року.

При розгляді заяви про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку чинним законодавством не передбачено врахування державним реєстратором вулиць, які входять в цю ділянку чи її правильної назви.

Згідно частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Зважаючи на наведене, суд враховує, що спосіб захисту, застосований судом у судовому рішенні, має призводити до поновлення права особи.

Крім того, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зазначає, що оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача.

Зважаючи на наведене в сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі у зв'язку з недоведеністю позивачами наявності порушеного права.

Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У свою чергу, відповідачем належним чином виконаний обов'язок щодо доказування з урахуванням вимог встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, підстави для присудження на користь позивачів понесених судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2,6,11,86,122,158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Мартиць О.І.

копія вірна:

Суддя Мартиць О.І.