Справа № 128/4371/16-а
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/4371/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Бондаренко О.І.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

06 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 20 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про оскарження дій суб'єкта владних повноважень при призначенні пенсії державного службовця та зобов'язання вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про оскарження дій суб'єкта владних повноважень при призначенні пенсії державного службовця та зобов'язання вчинення дій.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 20 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Статтею 197 КАС України, зокрема п.1 ч. 1, встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі ч. 6 ст. 128 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області з 30.11.2007 року та отримує пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 року (в редакції чинній на час призначенням пенсії) в розмірі 90 відсотків суми заробітної плати.

12.12.2016 року позивач звернулась до управління Пенсійного фонду України у Вінницькому районі Вінницької області із заявою про здійснення перерахунку пенсії по новій довідці № 01.01.-71/6982 від 24.10.2016 року із включенням в розрахунок заробітної плати, інших виплат, а саме: матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації, компенсації за невикористанні відпустки та грошової допомоги.

12.12.2016 року управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькому районі було надано позивачу письмову відповідь, якою відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії із врахуванням зазначених позивачем сум.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Так, ст. 2 Закону України "Про оплату праці" визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно ст. 33 Закону України "Про державну службу", який був чинним на момент призначення пенсії позивачу, визначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Посадові оклади державних службовців установлюються залежно від складності та рівня відповідальності виконуваних службових обов'язків. Доплата за ранг провадиться відповідно до рангу, присвоєного державному службовцю.

Державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

За змістом ст.37 Закону України " Про державну службу", в редакції чинній на момент виходу позивача на пенсію, - пенсія державним службовцям призначається в розмірі до 80 відсотків від сум їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, призначення державному службовцю пенсії здійснюється з сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, матеріальні допомоги та індексація входять до системи оплати праці державного службовця.

Разом з тим, в силу ч.1 ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Положеннями ст. 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу під час перебування на посаді державного службовця була виплачена матеріальна допомога на оздоровлення, індексація заробітної плати та компенсація за невикористану відпустку, з яких нарахований єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що підтверджується довідкою про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", від 24.10.216 року, яка наявна в матеріалах справи.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання неправомірними дії відповідача щодо виключення зі складу заробітної плати, з якої нараховується пенсія, сум матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, сум матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації та компенсації за невикористані відпустки, є правомірними.

Твердження апелянта про те, що положення Закону України №3723-ХІІ не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки втратили чинність суд першої інстанції вірно не взяв до уваги, оскільки на момент призначення пенсії позивачу дані положення були чинними.

Що стосується позовних вимог позивача щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо виключення зі складу заробітної плати, з якої нараховується пенсія, грошової допомоги, виплаченої при виході на пенсію, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 Переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року №1170, до виплат, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, належить одноразова допомога працівникам, які виходять на пенсію згідно із законодавством та колективними договорами (включаючи грошову допомогу державним службовцям та науковим (науково-педагогічним) працівникам), військовослужбовцям при звільненні з військової служби.

Таким чином, одноразова грошова допомога при виході на пенсію не може бути включена до розрахунку при обчисленні пенсії позивача, оскільки страхові внески з одноразової грошової допомоги, яка була виплачена ОСОБА_2 при звільненні, не стягувалися, що також підтверджується вищезгаданою довідкою про складові заробітної плати від 24.10.2016 року.

Отже, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок позивачу пенсії, включивши до заробітної плати, з якої нараховується пенсія, суми грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до довідки № 01.01.-71/6982 від 24.10.2016 року.

Крім того, суд зазначає, що позивач набула право на перерахунок пенсії з 01.12.2016 року, оскільки відповідно до ч.4ст.45 Закону Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 20 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В. Совгира Д. І.