Справа № 570/457/17
Суддя: Майор Г.І.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сидоренко С.М.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"07" червня 2017 р. Справа № 570/457/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Майора Г.І.

суддів: Бучик А.Ю.

ОСОБА_2,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського районного суду Рівненської області від "20" квітня 2017 р. у справі за позовом ЦелінськогоВолодимира Борисовича до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Рівному Департаменту патрульної поліції - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови серії АР № 12681 від 25.01.2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції ОСОБА_4, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача №126281 від 25.01.2017 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 20.04.2017 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівному Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про скасування постанови серії АР № 126281 від 25.01.2017 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити. В апеляційній скарзі позивач посилається на незаконність, необєктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 25.01.2017 року Інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Рівному Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 винесено постанову серії АР № 126281 про накладення стягнення за адміністративне порушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП України, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого даною статтею КУпАП України та накладено штраф у розмірі 425 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що позивачем в порушення приписів ч.1 ст. 71 КАС України не подано доказів щодо неправомірності винесеної постанови.

Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з такого.

Згідно зі ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідальність за ч.1 ст.126 Кодексу адміністративного судочинства України настає у випадку керування транспортним засобом, особою, яка не має при собі або не предявила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В оскарженій постанові серії АР №126281 стверджується, що позивач 25.01.2017 о 05 год. 00 хв. ранку, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що ним було надано усі необхідні документи для перевірки, в тому числі водійське посвідчення, а посилання відповідача на те, що водійське посвідчення серії ВАН 731745 від 18.05.2013 видане на ім'я позивача вилучене ще 22.07.2016 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є необгрунтованим, адже на той час позивачу було видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом серії ТД №353306 строком на три місяці. Крім того, вказує, що оскільки судом не приймалось жодних рішень про позбавлення права керування транспортним засобом відносно ОСОБА_3, останній звернувся до Управління патрульної поліції про повернення йому водійського посвідчення та отримав його на момент винесення оскаржуваної постанови - 25.01.2017.

Відповідно до ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що посилання заявника на те, що ним отримано водійське посвідчення 25.01.2017 є безпідставним, адже ніякими доказами не підтверджене. Натомість в матеріалах справи міститься картка обліку адміністративного правопорушення, відповідно до якої посвідчення водія ВАН731745 від 18.05.2016, вилучене 22.07.2016 та результат пошуку ПВ станом на 19.04.2017, відповідно до якого статус посвідчення водія - вилучений.

Посилання позивача на те, що справа про порушення ПДР може розглядатися тільки у відповідному управління патрульної поліції також є безпідставним.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3,5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому згідно ч.3 ст.254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст.258 цього кодексу.

Стаття 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, зокрема частиною другою визначено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Згідно Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року по справі №25-рп/2015 положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, в тексті даного Рішення Конституційного суду України зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Однак, Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 14 липня 2015 року № 596-VIII, який був прийнятий після винесення Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року по справі №25-рп/2015, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме відсутність необхідності складати адміністративний протокол, застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. Крім того, положеннями ч.5 даної статті передбачено, що протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху не складається навіть у разі, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

З огляду на викладене колегія суддів зауважує, що за наявності в діях особи складу адміністративного правопорушення та притягнення до відповідальності на місці вчинення правопорушення, не передбачено складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення, надання особі строку для підготовки до розгляду справи, розгляд будь-яких клопотань, у т.ч. щодо забезпечення участі захисника під час винесення постанови. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена шляхом її оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Відповідно до п.2 розділу Ш Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні праовпорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за №1408/27853 постанова у справі про адміністративні порушення, передбачені ст.126 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що відповідач довів правомірність винесення постанови про накладення стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення передбачене ч.1 ст.126 КУпАП України

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, вірно застосував законодавство, яке регулює ці правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського районного суду Рівненської області від "20" квітня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Г.І. Майор

судді: А.Ю.Бучик

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 вул.Лісова,9,с.Шпанів,Рівненський район, Рівненська область,35301

3- відповідачу/відповідачам: Інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м.Рівному Департаменту патрульної поліції- старший лейтенант поліції Лапчук Ангеліна Олександрівна вул.С.Бандери, 14 а,м.Рівне,33028

4-представник поивача ОСОБА_5 іул.Чорновола,13, оф.32,м.Рівне,33000 - ,