Справа № 409/169/17
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 червня 2017 року м. Київ К/800/18380/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Іваненко Я.Л., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районні Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом, в якому просив: визнати незаконними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах та визнати право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах як працівника, зайнятого повний день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 після досягнення 55 річного віку і при стажі роботи не менше 12 років і 6 місяців на зазначеній роботі; зарахувати до пільгового стажу період роботи газоелектрозварювальником в колгоспі ім. 21 з'їзду КПРС Білокуракинського району Луганської області за період з 22 серпня 1992 року по 17 січня 2000 року; зобов'язати відповідача призначити та оформити належним чином пільгову пенсію відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику, зайнятому повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком виробництв, затверджених Кабінетом Міністрів України, після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з яких не менше 12 років і 6 місяців на зазначених роботах з моменту подання заяви про призначення пенсії з 30 грудня 2016 року.

Постановою Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено. Визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області в частині відмови в призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1 Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районі Луганської області призначити та оформити належним чином ОСОБА_1 пільгову пенсію згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 30 грудня 2016 року.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року скасовано постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 лютого 2017 року та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Позивач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року та залишити в силі постанову Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 лютого 2017 року. В обґрунтування доводів касаційної скарги вказує на помилковість висновків суду апеляційної інстанції, який при вирішенні спору виходив з відсутності атестації робочого місця, а не із записів у трудовій книжці позивача.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням від 12 січня 2017 року за № 167/02-08 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з посиланням на відсутність необхідного пільгового стажу. Крім того відповідач зазначив, що комісією не зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 17 січня 2000 року у зв'язку з відсутністю атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Зазначена постанова набрала чинності 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4 Порядку та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. Атестація робочих місць відповідно до Порядку та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку дає підстави для висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Така атестація у відповідності до Порядку № 442 повинна проводитись на підприємстві з 21 серпня 1992 року не рідше одного разу на п'ять років.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, трудова книжка позивача не містить записів про проведення атестації за спірний період, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують проведення атестації на підприємстві за вказаний період, що з урахуванням норм діючого законодавства не дає право позивачу на зарахування вказаного періоду до пільгового стажу у відповідності до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року по справі №21-183а13.

Висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи касаційної скарги їх не спростовують і ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній обставини і зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, а зазначені в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Білокуракинському районні Луганської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.Л. Іваненко