Справа № 464/2156/17
Суддя: Горбань О. Ю.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2156/17
пр.№ 2-а/464/200/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань Бігун Ю.І.

при участі позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління патрульної поліції у м.Львові про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови серії АР № 563719 інспектора взводу №1 роти №1 батальйону у м.Львові УПП ДПП від 20 березня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити. Обґрунтовує позов тим, що оскаржуваною постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.8.4 «г» Правил дорожнього руху України - не виконаня вимоги дорожнього знаку 4.2 «Рух тільки праворуч», і здійснення повороту ліворуч. У зв'язку із вчиненням такого адміністративного правопорушення накладено адміністративне стягнення у розмірі 225,00 грн. Дану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху України не порушував, не здійснював поворот ліворуч з вул.Гуцульської у м.Львові, оскільки рухався постійно по вул.Кривоноса, працівником поліції грубо порушено вимоги матеріального та процесуального права, що призвело до винесення відповідачем протиправної постанови. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені в адміністративному позові, просить такий задовольнити. Наполягає, що рухався в похоронній процесії за катафалком постійно по вул.Кривоноса у м.Львові, заперечив керування по вул.Гуцульській у м.Львові і заборонений поворот ліворуч, яке йому вмінено працівниками поліції.

Відповідач явку свого представника не забезпечив, подав суду письмові заперечення, з яких вбачається, що позов не визнають, просять відмовити і розглянути справу у їх відсутності, що суд вважає за можливе.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 11 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Конституцією України закріплено норму щодо обов'язку органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19).

Судом встановлено, що 20 березня 2017 року інспектором №1 роти № 1 батальйону УПП у м.Львові ДПП Хрицанюком Р.Р. винесено постанову серії АР № 563719, якою на ОСОБА_3 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 20 березня 2017 року о 11 год. 10 хв. у м.Львові на вулиці Гуцульській, 21, керував автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 «Рух тільки праворуч» та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.8.4 «г» ПДР України.

Відповідно до ст.288 КУАП постанову по праві про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом, відповідно до норм якого адміністративні суди не наділені повноваженнями щодо закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Здійснюючи розлогий аналіз ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівноправності сторін у судочинстві - обов'язок доведення законності застосування адміністративного стягнення, лежить на органі (посадовій особі), який виніс оскаржуване рішення.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідач не надав суду будь - яких доказів у справі про адміністративне правопорушення на підставі, яких була винесена оскаржувана постанова, а саме, що позивач рухався по вул.Гуцульській у м.Львові.

В матеріалах справи відсутні показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Таким чином, вина позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП не доведена, а тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Даної вказівки закону посадова особа відповідача не виконала, тому доводи позивача, що він здійснював рух тільки по вулиці Кривоноса в напрямку до центру міста Львова без зміни напрямку руху, де і був зупинений, не спростовано. У суду немає підстав ставити під сумнів показання позивача з цього приводу.

Враховуючи наведене в сукупності, суд вважає достовірними обставини, повідомлені позивачем і які жодним чином не спростовані відповідачем.

Отже, оцінивши всі зібрані по справі докази, враховуючи обов'язок суб'єкта владних повноважень доводити суду правомірність прийнятого ним рішення, вчинених дії чи бездіяльності, суд приходить до висновку про протиправність постанови про адміністративне правопорушенняі з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 11, 99, 112, 136, 158-163, 167 КАС України, суд,

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії АР №563719 по справі про адміністративне правопорушення від 20.03.2017 про накладення на ОСОБА_3 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання її копії до Львівського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному КАС України (у відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 №3-рп/2015).

Суддя: О.Ю.Горбань