Справа № 820/2315/17
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

07 червня 2017 р. № 820/2315/17

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мороко А.С., розглянувши матеріали позовної заяви, поданої селянським (фермерським) господарством "Олександрівське" до Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, Власівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1, про визнання незаконним та скасування розпоряджень та клопотання,

В С Т А Н О В И В :

Селянське (фермерське) господарство "Олександрівське" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області № 384 від 01 листопада 2016 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам Закону та порушує охоронювальні Законом інтереси селянського (фермерського) господарства "Олександрівське";

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області № 48 від 17 лютого 2017 року про припинення дії договору оренди в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам Закону та порушує охоронювальні Законом інтереси селянського (фермерського) господарства "Олександрівське";

- визнати незаконним та скасувати клопотання Власівської сільської ради Кегичівського району Харківської області до голови Кегичівської районної державної адміністрації від 10.09.2016 про виділення померлому ОСОБА_2 земельної ділянки № 425 площею 5,7255 га із земельних часток (паїв) Власівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в повному обсязі, як таке, що не відповідає вимогам Закону та порушує охоронювальні Законом інтереси селянського (фермерського)" господарства "Олександрівське".

Дослідивши, подані позивачем матеріали позовної заяви, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно частини 2 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до статті 2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Статтею 5 Земельного кодексу України передбачено, що земельне законодавство базується, в тому числі, на принципі забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави.

Статтею 80 Земельного кодексу України установлено, що суб'єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності та держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Виходячи з положень статей 13, 14 Конституції України, статей 177, 181, 324, глави 30 Цивільного кодексу України, ст. 148 Господарського кодексу України, земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава та територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах з метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок.

З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 Цивільного кодексу України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок.

Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними особами, фізичними особами та з суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно з частиною 2 статті 13 Конституції України, кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Громадяни та юридичні особи у визначеному законом порядку набувають прав власності та користування земельними ділянками відповідно до їх цільового призначення для ведення господарської діяльності або задоволення особистих потреб.

Відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

За змістом статей 13, 14 Конституції України, статті 11 Цивільного кодексу України, статей 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України, рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому суб'єкту у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог Земельного кодексу України, спрямованих на раціональне використання землі як об'єкта нерухомості (власності).

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить визнати незаконними та скасувати розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області № 384 від 01 листопада 2016 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, розпорядження Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області № 48 від 17 лютого 2017 року про припинення дії договору оренди в повному обсязі, та клопотання Власівської сільської ради Кегичівського району Харківської області до голови Кегичівської районної державної адміністрації від 10.09.2016 про виділення земельної ділянки.

Аналіз оскаржуваних рішень свідчить про те, що за своїм змістом вони направлені на відновлення дії договору оренди землі, укладеного між позивачем та Кегичівською районною державною адміністрацією Харківської області.

Отже, в даному випадку Кегичівська районна державна адміністрація Харківської області реалізує свої повноваження власника землі, і виступає рівноправним суб'єктом земельних відносин. У відносинах з приводу яких виник спір, відповідач не здійснював владні управлінські функції. Тобто, спір щодо захисту цивільних прав, що виникають із земельних відносин, має не публічний, а приватно - правовий характер.

Суд зазначає, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, не може бути розглянуто за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція з цього приводу викладена в постановах Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року у справі № 21-551а14, від 24 лютого 2015 року у справі № 21-34а15, від 06 жовтня 2015 року у справі № 21-1306а15, від 11 жовтня 2016 року у справі № 816/4340/14.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що оскільки при прийнятті оскаржуваних рішень, відповідачі діяли не як суб'єкт владних повноважень, а як сторона договору, з огляду на приписи статті 12 Господарського процесуального Кодексу України, відповідно до якої господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, зазначений спір має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Згідно частини 3 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надсилається особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Частиною 4 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що ухвала про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву.

Положенням частини 5 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Відповідно до частини 6 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом селянського (фермерського) господарства "Олександрівське".

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 107, 109, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом селянського (фермерського) господарства "Олександрівське" до Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області, Власівської сільської ради Кегичівського району Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1, про визнання незаконним та скасування розпоряджень та клопотання.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Повернути селянському (фермерському) господарству "Олександрівське" (64003, Харківська область, Кегичівський район, смт. Кегичівка, вул. Баклагіна, 3, ) з Державного бюджету України (УДКСУ у Основ'янському районі м. Харкова Харківської області, код 37999628, банк ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, рахунок 4011) судовий збір в розмірі 4800 (чотири тисячі вісімсот) грн 00 коп., сплачений згідно квитанції № 0.0.775598470.1 від 30.05.2017 у ПАТ КБ "ПриватБанк".

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п'яти денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Мороко