Справа № 362/6441/16-а
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 362/6441/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Кравченко Л.М.Суддя-доповідач: Файдюк В.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Літвіної Н.М.

Чаку Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Заступника начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Литвиненко Володимира Володимировича про скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 до Заступника начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Литвиненко Володимира Володимировича про скасування постанови про порушення митних правил - задоволено.

Зазначеним рішенням суду визнано протиправною та скасовано постанову №0545/10203/16 від 08 грудня 2016 року, винесену заступником начальника Чернігівської митниці ДФС Литвиненком В.В. у справі про порушення ОСОБА_3 митних правил, передбачених ч. 3 статті 470 Митного кодексу України та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500, 00 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 вересня 2016 року о 17-33 год в зону спрощеного митного контролю митного поста «Нові Яриловичі» митниці у напрямку Україна - Республіка Білорусь заїхав автомобіль марки «Nissan Murano» р.н. Р. Литва НОМЕР_1, під керуванням громадянина України ОСОБА_3, який надав до митного контролю свідоцтво серії НОМЕР_2 від 13 серпня 2015 року про реєстрацію вказаного автомобіля та доручення на керування транспортним засобом.

Під час перевірки наданих документів та відповідно до інформації, яка міститься в ШК «Автотранспортні засоби» Єдиної автоматизованої інформаційної системи (далі - ЄАІС) Державної фіскальної служби України, АСМО «Інспектор-2006», встановлено, що громадянином України ОСОБА_3 29 серпня 2015 року на митну територію України через митний пост «Нові Яриловичі» митниці в режимі транзиту ввезено автомобіль марки «Nissan Murano» р.н. Р. Литва НОМЕР_1.

Тобто, в ході проведення митних формальностей було встановлено, що станом на 24 вересня 2016 року вказаний автомобіль у строк, визначений п.1 статті 95 МК України за межі митної України вивезений не був. Перевищення встановленого відповідно до ч.3 п.1 статті 93 МК України строку транзиту транспортного засобу через митну територію України склало більше ніж на десять діб.

У зв'язку з чим 08 грудня 2016 року заступником начальника Чернігівської митниці ДФС Литвиненко В.В. винесено постанову в справі про порушення митних правил №0545/10203/16, якою ОСОБА_3 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч.3 статті 470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. за порушення ним строків транзитного переміщення територією України автомобіля марки «Nissan Murano» р.н. Р. Литва НОМЕР_1.

Вважаючи оскаржувану постанову незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення не є триваючим, тому відповідачем неправомірно винесено оскаржувану постанову.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно статті 90 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України), транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 93 МК України, - товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст. 95 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 статті 470 МК України, перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 95 МК України встановлено строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту; зокрема, для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

За правилами ч. 2 статті 95 МК України до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається:

1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу;

2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення);

3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Таким чином, у вищезазначених нормах МК України законодавцем чітко передбачені строки на в'їзд і виїзд транзитних транспортних засобів, а також відповідальність особи за їх порушення.

Відповідно до статті 460 МК України вчинення порушення митних правил передбачених зокрема, статтею 470, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до статті 524 МК України справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі.

Згідно статті 525 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. У разі розгляду справи про порушення митних правил у суді про час та місце розгляду справи суд (суддя) повідомляє особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, а також відповідний орган доходів і зборів. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Як вбачається із матеріалів справи та зазначено апелянтом, позивач був повідомлений належним чином про розгляд справи про порушення митних правил.

Отже, відповідачем не було порушено вимог закону щодо розгляду справи у відсутність позивача, оскільки позивачу були створені всі умови для реалізації ним свого права на особисту участь під час розгляду справи про порушення митних правил, але він його не використав.

Статтею 522 МК України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно ч. 1 статті 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

При цьому, в положеннях МК України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у листі Міністерства юстиції України від 01 грудня 2003 року №22-34-1465, триваючим правопорушенням є такі, що пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Таким чином, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі «транзиту», та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Оскільки ОСОБА_3 ввіз транспортний засіб на митну територію України в режимі «транзиту» 29 серпня 2015 року, то кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 08 вересня 2015 року, однак позивачем такий обов'язок виконаний не був.

З наведеного вбачається, що такі дії безперервно порушують закон протягом зазначеного часу, а позивач скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків й на даний час, що, в свою чергу свідчить про те, що дане правопорушення є триваючим.

Відповідно, митним органом правопорушення виявлене 24 вересня 2016 року, про що свідчать матеріали справи.

При цьому, постанова про порушення митних правил винесена відповідачем 08 грудня 2016 року, тобто в межах піврічного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 вересня 2016 року (К/800/14756/16).

На підставі вищевикладеного вважаємо, що постанова у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_3 прийнята правомірно і є обґрунтованою, а тому відсутні підстави для скасування або зміни цієї постанови.

Враховуючи викладене, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв протиправне рішення із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно статті 202 КАС України - підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення новою рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуальною права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України - задовольнити.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04 квітня 2017 року -скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Заступника начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби - начальника управління боротьби з митними правопорушеннями Литвиненко Володимира Володимировича про скасування постанови про порушення митних правил - відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Літвіна Н.М.

Чаку Є.В.

Головуючий суддя Файдюк В.В.

Судді: Чаку Є.В.

Літвіна Н. М.