Справа № 2-а/1570/4402/11
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2012-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2012 р.Справа № 2-а/1570/4402/11

Категорія:5.4Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

в складі:

головуючого судді - Шеметенко Л.П.

суддів - Домусчі С.Д.

ОСОБА_1

при секретарі - Єршовій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року у справі за адміністративним позовом комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2011 року комунальне підприємство (далі КП) "Теплопостачання міста Одеси" звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області про скасування рішення від 01 червня 2011 року №195 про застосування штрафних санкцій за порушення державної дисципліни цін (у вигляді стягнення суми виручки при застосуванні тарифів на теплову енергію у розмірі 10 852 870, 47 грн., а також штрафу в двократному розмірі відносно вищевказаної суми у розмірі 21 750 740, 94 грн.).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що оскаржене рішення є необгрунтованим, оскільки під час здійснення коригування тарифів на послуги з теплопостачання, що надавались КП "Теплопостачання міста Одеси", дані ціни були погоджені з управлінням економіки, а також оприлюднені у засобах масової інформації, а саме на сайті підприємства в мережі Інтернет та у газеті "Вечерняя Одесса". Також, позивач зазначив, що нарахування плати за послуги з централізованого опалення для споживачів багатоповерхових будинків, які обладнані лічильниками, правомірно здійснювалось ним за показниками приладу з урахуванням втрат на ділянці теплової мережі балансоутримувача. Такі втрати визначені в проекті на встановлення приладу обліку, який виконано спеціалізованою проектною організацією по замовленню споживача та узгоджено теплопостачальною організацією.

Справу розглянуто у відсутність відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року позов КП "Теплопостачання міста Одеси" до Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області задоволено.

Скасовано рішення Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області №197 від 01 червня 2011 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Державна інспекція з контролю за цінами в Одеській області подала апеляційну скаргу, в якій апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в звязку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

КП "Теплопостачання міста Одеси" є суб'єктом природної монополії та створене відповідно до рішення Одеської міської ради від 27 червня 2006 року №101-V на базі КП "Одесатеплоенерго" та КП "Одесатеплокомуненерго" шляхом їх реорганізації та злиття.

КП "Теплопостачання міста Одеси" є підприємством комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області була проведена планова перевірка КП "Теплопостачання м. Одеси" за дотриманням порядку формування та застосування тарифів на послуги з теплопостачання відповідно до вимог Постанов Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 від 10 липня 2006 року №955 за період з 01 травня 2010 року по 01 травня 2011 року.

За результатами вказаної перевірки Державною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області був складений акт від 26 травня 2011 року №000241, за висновками якого підприємство зобов'язано переглянути тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання для бюджетних установ та інших споживачів і привести їх у відповідність з діючим законодавством, а також відповідно до ст. 14 Закону України "Про ціни та ціноутворення" сплатити до державного бюджету необґрунтовано отриману виручку у розмірі 10 852 870, 47 грн. зі штрафом у двократному розмірі та провести перерахунки зі споживачами в рахунок майбутніх платежів на суму 3 195 326, 41 грн.

На підставі вказаного акта Держаною інспекцією з контролю за цінами в Одеській області було прийняте рішення про застосування економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін від 01 червня 2011 року №197, згідно якого на підставі ст. 14 Закону України "Про ціни та ціноутворення" з КП "Теплопостачання міста Одеси" вилучено в доход державного бюджету 10 852870, 47 грн. та стягнути в доход державного бюджету штраф у сумі 21 705 740, 94 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що КП "Теплопостачання міста Одеси" є підприємством комунальної власності територіальних громад і, тому, сума виручки та штрафу, підлягає вилученню в доход місцевого бюджету м. Одеси, а не в доход державного бюджету, як зазначено в оскаржуваному рішенні, у зв'язку з чим оскаржене рішення є необгрунтованими і, відповідно, підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, й, крім того вважає, що існують додаткові підстави для скасування оскарженого рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про ціни і ціноутворення" - вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією сума виручки в результаті порушення державної дисципліни цін підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному розмірі необгрунтовано одержаної суми виручки.

Згідно з оскарженим рішенням (а.с.18), з позивача (комунального підприємства, яке підпорядковане місцевій раді) стягуються суми необгрунтованої отриманої виручки та штрафу в доход державного бюджету, що суперечить наведеній нормі Закону і це вірно встановлено судом першої інстанції.

Також, колегія зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підтвердження своїх доводів позивач додав до позову численні документи: рішення виконавчого комітету Одеської міської ради щодо коригування тарифів на послуги КП "Теплопостачання міста Одеси"; публікацію в газеті "Вечерняя Одесса" щодо коригування зазначених тарифів; висновки щодо розрахунку економічно-обгрунтованих планових витрат на виробництво житлово-комунальних послуг; робочі проекти; узгодження з управлінням економіки Одеської міської ради та інші документи, які, на думку позивача, свідчать про не допущення ним порушень чинного законодавства.

Проте, відповідач, заперечуючи проти позову, не представив суду жодного мотивування стосовно того, що правова позиція позивача є необгрунтованою; правом на участь у судовому засіданні не скористався.

Наведене вказує на невиконання відповідачем, передбаченого ч.2 ст. 71 КАС України, щодо доказування правомірності оскарженого рішення.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на наступному.

Згідно з актом перевірки (а.с.12), сума, яка на думку відповідача підлягає стягненню до державного бюджету, розрахована з урахуванням заборгованості на 01 травня 2010 року.

Частиною 1 ст. 250 ГК України встановлено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених Законом.

Оскаржене рішення прийнято 01 червня 2011 року за результатами перевірки за період з 01 травня 2010 року по 01 травня 2011 року, однак, враховуючи норму ст. 250 ГК України, воно не повинно було стосуватися періоду, який закінчився 01 червня 2010 року, проте, цим рішенням охоплюється не тільки весь період перевірки (тобто, і травень 2010 року), а як зазначено вище, й більш пізній період (оскільки врахована заборгованість на 01 травня 2010 року), що не узгоджується з наведеною нормою.

Отже, навіть й у випадку допущення позивачем порушень правил здійснення господарської діяльності, суми оскарженого рішення розраховані необгрунтовано, що також є підставою для його скасування.

Крім того, колегія суддів вважає можливим зазначити, що апеляційна скарга взагалі не містить жодного доводу по суті висновків суду першої інстанції, і фактично її зміст зводиться до загального посилання про правомірність перевірки, у зв'язку з чим, вона є абсолютно необґрунтованою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200; п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної інспекції з контролю за цінами в Одеській області - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 березня 2012 року.

Головуючий:/підпис/Л ОСОБА_2

Суддя:/підпис/ОСОБА_3

Суддя:/підпис/ОСОБА_1