Справа № 357/2591/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/2591/17 Головуючий у 1-й інстанції: Дмитренко А.М. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

06 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2) звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області (далі - Відповідач, Управління) про:

- визнання неправомірними дій посадових осіб Управління щодо відмови в призначенні (перерахунку) пенсії на підставі довідки №199 від 10.08.2016 року про заробітну плату в зоні відчуження в період з 30.05.1986 року по 31.05.1986 року та з 01.06.1986 року по 14.06.1986 року;

- зобов'язання Відповідача здійснити призначення (перерахунок) пенсії Позивачу згідно довідки від 10.08.2016 року №199 про заробітну плату в зоні відчуження в м. Прип'ять в період з 30.05.1986 року по 31.05.1986 року та з 901.06.1986 року по 14.06.1986 року, виданої установою БВК-35 на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2016 року по справі №357/3422/16-а, починаючи з 21.02.2017 року та провести її виплату.

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2017 року позов задоволено частково - визнано протиправними дії посадових осіб Управління щодо відмови у перерахунку пенсії Позивачу на підставі довідки від 10.08.2016 року №199 про оплату праці за роботу в зоні відчуження за період з 30.05.1986 року по 14.06.1986 року та зобов'язано Відповідача здійснити Позивачу перерахунок та виплату пенсії згідно довідки від 10.08.2016 року №199 про оплату праці в зоні відчуження в м. Прип'ять в період з 30.05.1986 року по 31.05.1986 року та з 01.06.1986 року по 14.06.1986 року, яку видано Білоцерківською виправною колонією №35, починаючи з 01.03.2017 року з урахуванням виплачених сум пенсії. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується фактичне отримання Позивачем заробітної плати та премії за роботу у зоні відчуження у травні-червні 1986 року, що, поряд з іншим, встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. При цьому звертає увагу на порушення судом норм матеріального права. Наголошує, що чинним законодавством не передбачена оплата за понаднормовий час військовослужбовцям, які виконували роботу в зоні відчуження, пов'язану з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС. Крім того, підкреслює, що довідка про заробітну плату повинна бути підтверджена первинними документами, а видача її на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, не є свідченням її правомірності.

У судовому засіданні представник Апелянта доводи апеляційної скарги підтримав та просив її вимоги задовольнити з підстав, викладених в останній.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесена до І категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 10.01.1997 року (а.с. 8), а також учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС згідно вкладки від 07.09.1998 року №163737 до посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 8). Крім того, згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 07.05.1997 року (а.с. 9) ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Позивач з 1997 року перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсійне забезпечення, призначене відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.04.2016 року у справі №357/3422/16-а (а.с. 14-18), залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016 року (а.с. 19-21), частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Білоцерківської виправної колонії №35 Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області та, зокрема, зобов'язано Білоцерківську виправну колонію №35 видати Позивачу довідку (ф. 122) про заробітну плату в зоні відчуження Чорнобильської АЕС в період з 30.05.1986 року по 14.06.1986 року з врахуванням посадового окладу та окладу за звання в подвійному розмірі, кратності третьої зони небезпеки, оплати 2-х годин понаднормового часу.

На виконання судового рішення Білоцерківською виправною колонією №35 видано Позивачу 10.08.2016 року довідку №199 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках (а.с. 25). В указаній довідці вказано, що ОСОБА_2 за роботу в населених пунктах зони відчуження у м. Прип'яті з 30.05.1986 року по 14.06.1986 року по місцю роботи в установі ЮА 45/35 на посаді начальника цеху перерахована заробітна плата в сумі 1 267,29 крб. з урахуванням коефіцієнта 4.

Позивач 21.02.2017 року звернувся до Управління із завою про перерахунок пенсії по інвалідності, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, в розмірі фактичних збитків (а.с. 22). До вказаної заяви ОСОБА_2 було надано копії: довідки про заробітну плату від 10.08.2016 року №199 (а.с. 25), постанови суду від 13.04.2016 року у справі №357/3422/16-а (а.с. 14-18), ухвали суду від 21.07.2016 року у справі №357/3422/16-а (а.с. 19-22).

Листом від 01.03.2017 року №3957/03 (а.с. 23-24) Управління повідомило Позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії на підставі довідки від 10.08.2016 року №199, оскільки остання складена з порушенням чинного законодавства. В обґрунтування своєї позиції Відповідача зазначив, що 01.07.1997 року пенсія Позивачу була призначена на підставі довідки про заробітну плату, виданою Установою ЮА 45/35 за період роботи в м. Прип'яті з 30.05.1986 року по 15.06.1986 року, в якій зазначено заробітну плату (грошове забезпечення) у розмірі 519,56 крб. Водночас, у довідці Білоцерківської виправної колонії №35 від 10.08.2016 року №199 зазначено, що заробітна плата в зоні відчуження за період з 30.05.1986 року по 31.05.1986 року складала 118,70 крб., за період з 01.06.1986 року по 14.06.1986 року - 858,66 крб., а доплата за понаднормовий час з 30.05.1986 року по 31.05.1986 року - 21,60 крб., з 01.06.1986 року по 14.06.1986 року - 146,16 крб., що загалом складає 1 267,29 крб., у той час як діючим законодавством оплата праці за понаднормовий час військовослужбовцям, які виконували роботу в зоні відчуження, пов'язану з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, не передбачена.

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 54, 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 року № 1210, якою затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також ряду підзаконних актів, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність відмови Управління у здійсненні перерахунку пенсії Позивача на підставі довідки від 10.08.2016 року №119, оскільки остання видана на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, та яким встановлено правомірність зазначених у довідці показників сум заробітної плати та премії.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон) пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Відповідно до пп. 4 п. 3 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок № 1210) у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Відтак, особа, яка пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 році, має право на обчислення пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за весь фактично відпрацьований час.

Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 07.05.1986 року № 153/10-43 для працівників, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії в зоні відчуження, був встановлений 6-годинний робочий день та 6-ти денна робоча неділя.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964 були встановлені зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони ЧАЕС, розділеної на III, II, I зону небезпеки, провадилась відповідно у 5, 4, 3 - кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).

Відповідно до п. 1 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, відряджених у зону відчуження, провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірах тарифної ставки понад середньомісячну заробітну плату, яка відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи.

Приписи абз. 1 п. 1 постанови ЦК КПРС, Президіуму ВР СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 року № 524-156 надавали право керівникам підприємств і організацій здійснювати оплату праці робітників, безпосередньо зайнятих на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, по завищеним до 100 % тарифним ставкам и посадовим окладам. Конкретні розміри підвищення вказаних ставок (розцінок) та окладів встановлюються з урахуванням складності та терміновості робіт, що виконуються. Крім того, вказано виплачувати особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади по військовому чи спеціальному званню, у подвійному розмірі.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, на осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ у відповідності до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року №1031-рс поширювалися положення розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986 року, де зазначено, що грошове забезпечення начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в 3,2,1 зонах небезпеки проводиться в 5, 4, 3-кратному розмірі посадових окладів, а особам офіцерського і начальницьких складів, прапорщикам і мічманам також із окладів за військове і спеціальне звання. Процентна надбавка за вислугу років та інші надбавки за основним місцем роботи (служби) нараховувалися на одинарний посадовий оклад.

У відповідності з п. 3 постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195 Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР виділялись кошти із союзного бюджету на витрати, передбачені розпорядженням РМ СРСР від 17.05.1986 року № 964 та від 23.05.1986 року № 1031, на оплату праці в зоні особливого контролю по підвищених до 100 % тарифних ставках, в кратних розмірах у зонах небезпеки , на виплату одноразової винагороди за отримання максимально допустимої дози радіації, на одноразову винагороду, яка виплачувалась за виконання особливо важливих і відповідальних робіт в розмірі до 1000 крб. та на виплату премії в розмірі до 400 крб. у відповідності з п.3 постанови РМ СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 року № 665-195/.

Відповідно до розпорядження КМ України від 25.11.1993 року №1006-р «Про надання дозволу МВС на перерахунок грошового утримання колишніх співробітників апарату МВС - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС» та розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року за № 1031рс, розрахунок такого грошового утримання здійснюється із посадового окладу і окладу за спеціальним званням, що діяли в період роботи в зоні відчуження ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу. Іншого порядку чи способу розрахунку грошового утримання чинним законодавством не передбачено.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено складові грошового забезпечення Позивача за період з 30.05.1986 року по 31.05.1986 року та з 01.06.1986 року по 14.06.1986 року з урахуванням компенсаційних виплат, отриманих за шкоду, заподіяну здоров'ю під час робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у м. Прип'яті, суд першої інстанції приходить до висновку про безпідставність твердження Апелянта про неможливість включення деяких складових нарахувань до довідки від 10.08.2016 року №199.

Відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як було неодноразово зазначено раніше, довідка від 10.08.2016 року №199 була видана Білоцерківською виправною колонією №35 на підставі судового рішення, в якому за наслідками дослідження первинних документів (особових рахунків, маршрутних листів, довідки №87 про відрядження, відомості про виплату кратних окладів за роботу в зоні відчуження) було встановлено обставини отримання Позивачем за період з 30.05.1986 року по 14.06.1986 року коштів у розмірі посадового окладу за звання у подвійному розмірі, кратності третьої зони небезпеки, 2-ох годин понаднормового часу та зазначено, що такі виплати є заробітком, одержаним за роботу у зоні відчуження, а тому останній повинен бути включений при обрахунку пенсії.

Наведеним спростовується посилання Апелянта на те, що викладена у довідці від 10.08.2016 року №199 інформація не підтверджується первинними документами, а військовослужбовці не мають права на оплату праці за понаднормовий час.

Крім того, твердження про незалучення Управління у справі №357/3422/16-а в якості третьої особи в якості підстави для неможливості врахування довідки від 10.08.2016 року №199 для перерахунку пенсії судова колегія вважає необґрунтованим, оскільки у межах даної справи перевірка висновків та мотивів іншого судового рішення не допускається, у той час як обставини, що у ньому викладені, в силу ч. 1 ст. 72 КАС України, доказування не потребують.

Поряд з іншим, судовою колегією враховується, що Апелянтом не було висловлено жодних зауважень щодо розмірів складових грошового забезпечення, визначених у довідці від 10.08.2016 року №199, а правомірність включення самих її складових, як вже було зазначено вище, підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області - залишити без задоволення, а постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Білій Церкві Київської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.