Справа № 404/151/17(2а/404/186/17)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2017 року справа № 404/151/17(2а/404/186/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом Кропивницького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

Кропивницьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулося з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, прийняту державним виконавцем Улюшевим Б. В. відділу примусового виконання рішень управління державної служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 27.12.2016 року по ВП № 53186393.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскільки у виконавчому листі, виданому Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом від 12.12.2016 року у справі № 404/4329/16-а боржником є Кіровоградське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, тобто державний орган, державний виконавець не має законних підстав проводити будь-яке списання коштів за таким виконавчим документом. Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 4 та частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повертає стягувану виконавчий документ без прийняття до виконання, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби. Тож відповідач безпідставно з перевищенням службових повноважень відкрив виконавче провадження тоді як виконавчий документ мав бути повернути стягувану без прийняття його до виконання.

Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження від 27.12.2016 року по ВП № 53186393 про стягнення до спеціального фонду Державного бюджету України судового збору в сумі 1212 грн. 64 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницького обєднаного Управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на невідповідність висновків суду

обставинам справи, неправильність застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що виконавчий лист підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, оскільки іншого порядку виконання стягнення судового збору на користь держави не передбачено. Положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не можуть бути застосовані у даній справі, оскільки частиною 2 статті 2 цього Закону передбачено, що його дія не поширюється на рішення суду, за якими стягувачем є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності. Крім того, до заперечення відповідачем було надано лист-відповідь Управління державної казначейської служби України у м. Кіровограді Кіровоградської області згідно якого у боржника відсутні рахунки відкриті в органах казначейства, тож здійснити стягнення останнім немає можливості.

У відповідності до вимог статті 197 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.12.2016 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області надійшла заява про примусове виконання рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та виконавчий лист про стягнення до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1212,64 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області.

На підставі вказаних документів та, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 28.12.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53186393.

Позивач, вважаючи дану постанову такою, що винесена всупереч частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», звернувся до суду з адміністративним позовом про її скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що обовязок виконання рішень судів про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників покладається виключно на органи Казначейства. Оскільки державний виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження», тож дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження суперечить вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 3 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, що діяла на час видання судом виконавчого документа, виконавчий лист про стягнення судового збору надсилається судом до органу державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються органами доходів і зборів, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. (частина 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»)

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.(частина 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»)

Судом встановлено, що 22.12.2016 року на адресу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області надійшла заява про примусове виконання рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду та виконавчий лист про стягнення до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1212,64 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області.

На підставі вказаних документів та, керуючись статтями 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області ОСОБА_1 28.12.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53186393.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що державний виконавець при прийнятті оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України «Про виконавче провадження», тож підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відсутні.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на норму частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, не свідчить про протиправність дій державного виконавця, оскільки у виконавчому листі визначено про стягнення судового збору, а не грошових коштів, та з огляду на норму частини 3 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено направлення виконавчого листа про стягнення судового збору до органу державної виконавчої служби для подальшого виконання.

Крім того, рішення суду першої інстанції аргументовано нормами Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», однак відповідно до частини 2 статті 2 цього Закону, дія цього Закону не поширюється на рішення суду, стягувачем за якими є державний орган, державне підприємство, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація, що належать до комунальної власності.

З огляду на те, що стягувачем за виконавчим листом у даній справі є державний орган, тож застосування цього закону до даних спірних правовідносин є таким, що порушує норми чинного законодавства.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що у відповідності до статті 202 КАС України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 198, п.4 ч.1 ст. 202, ст.ст.205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області - задовольнити.

Постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2017 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко