Справа № 2-а-14336/09/2170
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2012-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2012 р.Справа № 2-а-14336/09/2170

Категорія: 6.2.1Головуючий в 1 інстанції: Хом'якова В.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Милосердного М.М.,

суддів Бітова А.І. та Ступакової І.Г.,

при секретарі Дубчак Ю.В.,

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Херсонського морського торговельного порту та Державної податкової інспекції у м. Херсоні на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 травня 2010 року по справі за адміністративним позовом Херсонського морського торговельного порту до Державної податкової інспекції у м. Херсоні про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2006 року Херсонський морський торговельний порт (далі Херсонський МТП) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції (далі ДПІ) у м. Херсоні про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень ДПІ у м. Херсоні:

- № /1 від 30 червня 2006 року, № /2 від 02 серпня 2006 року, № /3 від 16 жовтня 2006 року про визначення 249 705,00 грн. податкового зобов'язання з податку на прибуток та 244 255,50 грн. штрафу,

- № /0 від 27 квітня 2006 року, № /1 від 22 травня 2006 року, № /2 від 02 серпня 2006 року, № /3 від 16 жовтня 2006 року про зменшення на 145477 грн. бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, застосування 72 738,50 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що висновки ДПІ у м. Херсоні, на підставі яких було винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення, не відповідають чинному законодавству.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 12 травня 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Суд скасував податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсона №/1, №/2 та №/3 в частині визначення податкового зобов'язання по податку на прибуток в сумі 25 938, 88 грн. основного платежу та 132 372,19 грн. штрафних санкцій. В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду, ДПІ у м. Херсоні та Херсонським МТП подані апеляційні скарги, в яких зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Зокрема, в апеляційній скарзі ДПІ у м. Херсоні також ставиться питання про прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, Херсонський морський торговельний порт в своїй апеляційній скарзі просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ДПІ у м. Херсоні та Херсонського МТП не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що фахівцями ДПІ у м. Херсоні проведено планову документальну перевірку за дотриманням суб'єктами господарювання податкового та валютного законодавства Херсонським МТП за період з 01 липня 2004 року по 31 грудня 2005 року.

В ході перевірки встановлено, що підприємством занижено податок на прибуток на 647 987,00 грн. в тому числі у третьому кварталі 2004 року на 136 291,00 грн., у четвертому кварталі 2004 року на 262 606,00 грн. Також виявлено заниження податку на додану вартість на суму 1 221 397,00 грн., в тому числі за жовтень 2005 року на 303 873,00 грн., за листопад 2005 року на 111 265,00 грн. за грудень 2005 року на 806 259,00 грн. та виявлено завищення від'ємного значення з ПДВ на 145 477,00 грн. за грудень 2004 року.

На підставі проведеної перевірки ДПІ у м. Херсоні прийняті рішення про застосування штрафних фінансових санкцій за №№ /1, /2, /3 про визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток на суму 249 705,00 грн. та 244 255,50 грн. штрафних санкцій.

А також за №№ /1, /2, /3 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 145 477,00 грн., застосування 72 738,50 грн. штрафних санкцій.

В результаті розгляду адміністративних скарг на прийнятті податкові рішення відповідач повідомленнями-рішеннями № /2 від 02 серпня 2006 року, № /3 від 16 жовтня 2006 року встановив платнику податків до сплати ці ж суми податкового зобов'язання і штрафу та нові строки оплати цих сум.

Податковим повідомленням-рішенням за № /0 від 27 квітня 2006 року ДПІ у м. Херсоні зменшила позивачу на 145 477,00 грн. суму бюджетного відшкодування з ПДВ та визначила 72 738,50 грн. штрафу.

Рішеннями № /1 від 22 травня 2006 року, № /2 від 02 серпня 2006 року № /3 від 16 жовтня 2006 року за результатами розгляду адміністративних скарг платника податків у процедурі апеляційного узгодження податкового зобов'язання ДПІ у м. Херсоні підтвердила суму зменшення бюджетного відшкодування ПДВ встановила строки зменшення суми бюджетного відшкодування за карткою особового рахунку платника податку та строки оплати визначеного штрафу.

Вирішуючи спірне питання та частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з часткової недоведеності відповідачем - субєктом владних повноважень правомірності прийнятих податкових повідомлень рішень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 5.1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28 грудня 1994 року за № 334/94-ВР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №334/94-ВР) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно ст. 5.3.9 Закону №334/94-ВР не включаються до складу валових витрат витрати на виплату винагород або інших видів заохочень пов'язаним з таким платником податку фізичним чи юридичним особам у разі, якщо немає документальних доказів, що таку виплату або заохочення було проведено як компенсацію за фактично надану послугу (відпрацьований час). За наявності зазначених документальних доказів віднесенню до складу валових витрат підлягають фактичні суми виплат (заохочень), але не більші ніж суми, розраховані за звичайними цінами.

Не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

В лютому 2004 року між торговельними портами, в тому числі і позивачем та Державним об'єднанням "Укрморпорт" (далі ДО "Укрморпорт") був укладений договір комерційного представництва за №ДО-273, предметом якого є придбання та впровадження за дорученнями підприємств науково технічних розробок та новітніх технологій, а також придбання основного виробничого обладнання. За здійснення юридичних дій підприємства зобов'язуються виплатити винагороду ДО "Укрморпорт" 3% разом з ПДВ від загальної суми перерахованих підприємствами коштів згідно з Додатком №1. Відповідно додатку №1 до вищезазначеного договору позивач повинен перерахувати в якості винагороди 1 300 тис. грн. ДО "Укрморпорт".

В червні 2005 року була укладена Додаткова угода до договору №ДО 273 від 18 лютого 2004 року, згідно якого підприємства зобов'язуються виплатити ДО "Укрморпорт" винагороду у розмірі 3% від загальної суми перерахованих ДО "Укрморпорт" на здійснення юридичних дій, визначених в Договорі від 18 лютого 2004 року.

Також, між підприємствами та ДО "Укрморпорт" 24 квітня 2003 року укладений договір № 4/14 про спільне користування державним майном, який передбачає обов'язок кожного підприємства перерахувати на поточний рахунок ДО "Укрморпорт" внески, загальний розмір яких становив 111 млн. грн. розмір внеску позивача склав 2 246,64 тис. грн. Пунктом 1.2 договору було встановлено, що підприємства доручають ДО "Укрморпорт" використати перераховані портами грошові кошти на впровадження вказаних в договорі дій. За цим договором ДО "Укрморпорт" придбало буксир "Бакай" вартістю 29 095 350,00 грн. відповідно морські торговельні порти набули право власності на даний буксир пропорційно внескам за договором № 4/14. в тому числі частка позивача склала 500 тис. грн. або 1,72 %.

Вищевказаний буксир був прийнятий на баланс підприємствами відповідно до їх часток, що підтверджується документально актами приймання-передачі. Згідно до розділу 2 "Розмір винагороди та порядок розрахунків" договору комерційного представництва № 273 від 18 лютого 2004 року вартість робіт (послуг) ДО "Укрморпорт" становить 3% від суми перерахованих коштів та складає 872 860,50 грн., у том числі ПДВ 145 476,75 грн..

Додаткова Угода до договору №ДО 273 від 18 лютого 2004 року комерційного представництва була укладена 21 червня 2005 року, тобто після виконання основного договору.

Пунктом 3 ст. 362 Цивільного Кодексу України встановлено, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускаються.

Отже, дія додаткової угоди розповсюджується на відносини між контрагентами після її укладення 21 червня 2005 року.

З матеріалів справи вбачається, що буксир "Бакай" був придбаний до укладення додаткової угоди в червні 2005 року, що підтверджується актом приймання передачі виконаних робіт від 08 грудня 2004 року, а тому позивач повинен був сплатити винагороду за комерційне представництво не більше ніж 1 300,00 грн..

Виходячи з вищенаведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності донарахування податку на прибуток в сумі 181 846,00 грн. і застосування штрафних санкцій на суму 90 923,00 грн. та зменшення бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 145 477, 00 грн. та застосування штрафних санкцій на суму 72 738,50 грн..

Стосовно висновків відповідача про неправильність врахування позивачем при обчисленні податку на прибуток у 2005 році убутку балансової вартості піску на 103 755,55 грн., то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 5.9 Закону №334/94-ВР платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.

З матеріалів справи вбачається, що видобуток та зберігання піску є складовою господарської діяльності позивача. При зберіганні піску на тимчасових берегових складах неможливо уникнути впливу природних явищ, наслідком яких є поступове вивітрювання, вимивання та інше, що призводить до неминучих втрат. Херсонським морським торгівельним портом не розроблявся коефіцієнт розрахунку втрат при зберіганні піску. Натомість, втрати піску були розраховані позивачем згідно актів списання 14 квітня 2005 року та 25 грудня 2005 року на підставі замірів зроблених у відповідності з вимогами Інструкції про проведення маркшейдерських робіт затвердженої Наказом Держгірничнагляду СРСР, втрати реально обраховано порівнянням кількості піску, що добуто у склад, з кількістю, що залишилась після зберігання з врахуванням зменшення кількості від названих природних сил.

Виходячи з вищенаведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про безпідставність визначення податкового зобов'язання у розмірі 25938,88 грн., податку на прибуток з огляду на те, що жоден нормативний коефіцієнт не може передбачити реального впливу природних факторів, а визначення вказаних обсягів втрат шляхом обміру є найбільш точним засобом визначення втрат.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про скасування податкових повідомлень- рішень від 30 червня 2006 року № /1, від 02 серпня 2006 року № /2, від 16 жовтня 2006 року № /3 в частині визначення податкового зобов'язання по податку на прибуток в сумі 25 938,88 грн. основного платежу та 132372,19 грн. є обґрунтованим та правильним.

Приймаючи до уваги все викладене, колегія надходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка. За таких обставин апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Херсонського морського торговельного порту та Державної податкової інспекції у м. Херсоні залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 12 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її оголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: