Справа № 826/26238/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

16 травня 2017 року 08:30 справа №826/26238/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доКабінету Міністрів України
треті особи1. Уповноважений Верховної Ради України з прав людини 2. Державна судова адміністрація України
прооскарження нормативно-правового акта
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Кабінету Міністрів України (далі по тексту - відповідач), за участю третьої особи - Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (далі по тексту - третя особа), в якому просить: 1) визнати протиправною та такою, що містить ознаки політичної дискримінації постанову Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" в частині встановлення примітки, згідно якої у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення для керівних працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів, керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, та не встановлення цієї примітки для керівних працівників і спеціалістів Апарату Верховного Суду України, керівних працівників і спеціалістів апарату вищих спеціалізованих судів, оскільки керівних працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів, керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів поставили у невигідне становище у порівнянні з керівними працівниками та спеціалістами Апарату Верховного Суду України, керівними працівниками і спеціалістами апарату вищих спеціалізованих судів; 2) зобов'язати відповідача негайно привести постанову від 02 вересня 2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" у відповідність з чинним законодавством.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 січня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/26238/15; закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 березня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України в частині позовних вимог про зобов'язання Кабінету Міністрів України привести постанову від 02 вересня 2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" у відповідність з чинним законодавством залишено без розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 серпня 2016 року залучено до участі в адміністративній справі Державну судову адміністрацію України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

В судовому засіданні 15 липня 2016 року позивач позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив; представники третіх осіб до суду не прибули, у зв'язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" у постанові Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" додаток 47 викладено в такій редакції:

"Додаток 47 до постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 р. № 268 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 644)
СХЕМА

посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів

КатегоріяНайменування посадиМісячний посадовий оклад (коефіцієнт від місячного посадового окладу судді місцевого суду)
4Керівник апарату0,5
5Заступник керівника апарату0,4
Начальник відділу0,4
Головний бухгалтер0,4
Помічник голови суду0,4
Помічник: судді, заступника голови суду0,4
Головний спеціаліст, старший консультант0,4
6Провідний спеціаліст, консультант0,3
Спеціаліст I категорії, старший секретар суду, старший судовий розпорядник0,3
Спеціаліст II категорії, секретар судового засідання, судовий розпорядник0,3
Секретар суду, перекладач, спеціаліст0,3
__________ Примітка. У 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду."
Позивач вважає, що оскаржувана Постанова в частині встановлення примітки, згідно якої у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення для керівних працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів, керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, та не встановлення цієї примітки для керівних працівників і спеціалістів Апарату Верховного Суду України, керівних працівників і спеціалістів апарату вищих спеціалізованих судів, оскільки керівних працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів, керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів, поставила у невигідне становище у порівнянні з керівними працівниками та спеціалістами Апарату Верховного Суду України, керівними працівниками і спеціалістами апарату вищих спеціалізованих судів протиправною, та такою, що містить ознаки дискримінації, оскільки при визначенні окладу працівникам апеляційних та загальних судів, визначено, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення, інші виплати працівникам судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду, про що наявна примітка, в той час коли таке обмеження не було застосовано ні до працівників керівних працівників і спеціалістів Секретаріату Конституційного Суду України; керівних працівників і спеціалістів Апарату Верховного Суду України; керівних працівників і спеціалістів апарату вищих спеціалізованих судів.

Відповідач та третя особа 1 письмових заперечень проти позову та пояснень з приводу заявлених позовних вимог до суду не надали.

Третя особа 2 подала до суду письмове заперечення проти позову, в якому вказала на відповідність оскаржуваної постанови від 02 вересня 2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" вимогам чинного законодавства та про відсутність дискримінуючих ознак, про які зазначає позивач.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб'єктів владних повноважень визначено статтею 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06 березня 2008 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" Вищий адміністративний суд України вказав, що судам слід мати на увазі, що за правилами частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи - суб'єкти правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто, особа (позивач) повинна довести факт застосування до неї оскаржуваного нормативно-правового акта або те, що вона є суб'єктом відповідних відносин, на які поширюється дія цього акта.

Таким чином, у даному випадку право на захист виникає за умови доведення факту застосування до нього норм оскаржуваного акта, та/або того, що позивач є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт, тобто Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість оскарження нормативно-правового акта не лише під час безпосереднього його застосування, але й на майбутнє - щоб запобігти такому застосуванню.

Зі змісту оскаржуваної Постанови вбачається, що його норми визначають схеми посадових окладів керівних працівників і спеціалістів Секретаріату Конституційного Суду України; посадових окладів керівних працівників і спеціалістів Апарату Верховного Суду України; посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату вищих спеціалізованих судів; посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів; посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів.

Оскільки позивач на момент звернення обіймав посаду помічника судді місцевого суду, він наділений правом звернення до суду з метою оскарження норм Постанови, однак, лише в частині, що стосується посадових окладів працівників апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів.

Оцінюючи оскаржувані норми Постанови на предмет їх законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили, колегія суддів керується наступним.

26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII в частині внесення змін до статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", яким визначено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюється з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

29 березня 2015 року набрав чинності Закон України "Про забезпечення права на справедливий суд", яким затверджено нову редакцію Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Відповідно до частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції від 29 березня 2015 року) розмір заробітної плати працівників апаратів судів, Державної судової адміністрації України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Відповідно до частини третьої статті 129 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в редакції Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII та частини третьої статті 133 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції від 29 березня 2015 року) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, тобто 12 180,00 грн.

Таким чином, враховуючи положення частини першої статті 144 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" в редакції Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII та частини першої статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції від 29 березня 2015 року) розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, має становити не менше 3 654,00 грн.

Підпунктом 2 пункту 13 перехідних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" Кабінету Міністрів України встановлено у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити в межах своїх повноважень перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" передбачено, що Кабінету Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Частиною першою статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" передбачено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов'язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (далі по тексту - Постанова №268) затверджено схему посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих загальних судів (додаток 47), в якій посадовий оклад працівників апарату місцевого суду установлено в твердому розмірі безвідносно до посадового окладу судді місцевого суду.

Таким чином, у тримісячний строк з дня набрання чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд", Кабінет Міністрів України зобов'язаний був привести Постанову №268 у відповідність до вимог вказаного Закону шляхом внесення відповідних змін до неї, відповідно, суд приходить до висновку, що постанова Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" прийнята саме на виконання Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Суд звертає увагу, що відповідно пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" додаток №47 до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" викладено в новій редакції, проте, на думку суду, внесення змін таким чином не " не може вважатись приведенням нормативного-правового акта у відповідність із законом, оскільки приміткою до додатку 47 Постанови №268 передбачено, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення, що не узгоджується із розміром посадового окладу працівника суду відповідно до Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд".

Наведене свідчить, що у 2015 році Кабінет Міністрів України установив посадові оклади для посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів у розмірі, меншому ніж встановлено у частині першій статті 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" (в редакції від 29 березня 2015 року), та вийшов за межі наданих йому повноважень.

Колегія суддів також погоджується із доводами позивача про те, що Постанова в оскаржуваній частині містить ознаки дискримінації, та звертає увагу на наступне.

Стаття Конституції України встановлює, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

За визначенням пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними (далі - певні ознаки), зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Відповідно до статті 2 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" законодавство України ґрунтується на принципі недискримінації, що передбачає незалежно від певних ознак: 1) забезпечення рівності прав і свобод осіб та/або груп осіб; 2) забезпечення рівності перед законом осіб та/або груп осіб; 3) повагу до гідності кожної людини; 4) забезпечення рівних можливостей осіб та/або груп осіб.

Частина перша статті 6 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" встановлює, що відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" однією із форм дискримінації є непряма дискримінація.

Як визначає пункт 3 статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні", непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Проаналізувавши зміст постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" у постанові Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" суд встановив, примітка про застосування у 2015 році місячного посадового окладу з урахуванням 50-відсоткового зменшення стосується працівників апарату для керівних працівників і спеціалістів апарату апеляційних судів та місцевих (загальних, спеціалізованих) судів; водночас зменшення посадового окладу для керівних працівників і спеціалістів Апарату Верховного Суду України, керівних працівників і спеціалістів апарату вищих спеціалізованих судів не встановлено.

Таким чином, оскаржувані норми Постанови фактично поставили працівників апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів у менш сприятливі умови порівняно із працівниками Апарату Верховного Суду України та працівниками апарату вищих спеціалізованих судів.

При цьому судом не виявлено, а відповідачем не наведено, що застосування менш сприятливих умов оплати праці працівників апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, встановлення Постановою примітки, згідно якої у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення для керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів не відповідає приписам Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" та є проявом непрямої дискримінації.

Як визначає пункт 1 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року №731, державна реєстрація нормативно-правового акта полягає у проведенні правової експертизи на відповідність його Конституції та законодавству України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколам до неї, міжнародним договорам України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та acquis communautaire, антикорупційної експертизи, а також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, прийнятті рішення про державну реєстрацію цього акта, присвоєнні йому реєстраційного номера та занесенні до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів.

Згідно з пунктом 9 цього Положення передбачено, що разом з нормативно-правовим актом до органу державної реєстрації подаються, у тому числі обґрунтування підстав для видання нормативно-правового акта; відомості про офіційне погодження акта із заінтересованими органами незалежно від того, чи є таке погодження обов'язковим згідно з законодавством; висновок про проведення антидискримінаційної експертизи.

Однак, відповідач не надав доказів, які б підтверджували проведення антидискримінаційної експертизи оскаржуваної Постанови.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" у постанові Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" в частині встановлення у додатку 47 до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" примітки наступного змісту: "У 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду." не відповідає вимогам Законів України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" та "Про судоустрій та статус суддів", а тому є незаконною.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити частково, виходячи із їх неправильного формулювання, тому що нормативно-правовий акт може не може бути визнаний протиправним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами не доведено правомірність Постанови в оскаржуваній частині з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати незаконною і нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року №644 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" у постанові Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" в частині встановлення у додатку 47 до постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" примітки наступного змісту: "У 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду.".

3. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Кабінету Міністрів України.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов