Справа № 644/2018/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2017 р.Справа № 644/2018/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: П`янової Я.В.
Суддів: Чалого І.С. , Зеленського В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.04.2017р. по справі № 644/2018/17
за позовом ОСОБА_1
до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з позовом до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (далі - відповідач, Індустріальне об`єднане УПФУ м. Харкова), в якому просив: визнати протиправною відмову УПФУ в Індустріальному районі м. Харкова щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 10 років та зобов`язати УПФУ в Індустріальному районі м. Харкова призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку на 10 років у відповідності до вимог ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та вимог ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.04.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм чинного законодавства, що діє в системі пенсійного забезпечення, а також на доводи та обставини, викладені в апеляційній скарзі.
Позивач подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких вважає постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим просить залишити вимоги апеляційної скарги без задоволення, а постанову - без змін.
Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Індустріальному об`єднаному УПФУ м. Харкова. 01.06.2016 року йому виповнилося 50 років. Після досягнення 50 років позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки в період з 27.06.1986 року по 01.09.1986 року знаходився у відрядженні по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2-ї категорії, надавши відповідачу всі необхідні документи.
Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова № 7 від 24.02.2017 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи через відсутність необхідних документів, які визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Не погодившись з такими діями та рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є правомірними, обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України від 28.02.1991 року № 796 Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років.
Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджено Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.91 р. № 106.
Згідно зі ст. 65 Закону № 796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.
Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженим Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ (зі змінами та доповненнями), зокрема, додаються: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форму якої затверджено Постановою Державного комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 р. № 122; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії за ст. 55 Закону № 796-ХІІ).
Основним документом, що визначає час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження являється довідка ф.122, яка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.
У разі неможливості подання довідки за формою № 122 для визначення права на призначення пенсії надаються інші (первинні) документи, що підтверджують період роботи в зоні відчуження: первинні документи, що підтверджують періоди перебування в зоні відчуження: довідки про період роботи в зоні, табеля обліку робочого часу за період роботи в зоні, копії відомостей (особових) рахунків на виплату заробітної плати.
Як вбачається з матеріалів справи, в квітні 1985 року позивача призвано для проходження строкової військової служби та направлено до військової частини № НОМЕР_1 відповідно до наказу № 98 від 21.04.1985 року, про що було зроблено відповідний запис, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого 24.04.1985 року на ім`я ОСОБА_1 .
Проходження військової служби позивача також підтверджується копією трудової книжки, в якій зроблено запис під № 6 про звільнення позивача у зв`язку з призовом на військову службу відповідно до наказу №60-к від 23.04.1985 року.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 145 від 26.06.1986 року позивача направлено з місць проходження строкової служби у відрядження в розпорядження начальника УВВ по Українській та Молдавській РСР м. Київ для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі інженерно-технічного взводу з 26.06.1986 року до особливого розпорядження начальника електростанції.
На підставі наказу № 203 від 02.09.1986 року позивач повернувся з відрядження. Таким чином, позивач в період часу з 27.06.1986 року по 01.09.1986 року в складі інженерно-технічного взводу приймав учать в ліквідації наслідків аварії в тридцяти кілометровій зоні відчуження Чорнобильської АЕС, що підтверджується записом у військовому квитку, в якому також в графі особливі відмітки зазначено, що з 27.06.1986 року по 01.09.1986 року знаходився у відрядженні по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та згідно з Постановою Кабінету Міністрів СРСР і ВЦСПС від 05.06.1992 року № 665-195 цей період зараховується в трудовий стаж роботи і в стаж, який надає право на пільгову пенсію по списку № 1 в трикратному розмірі.
Вищезазначене спростовує доводи відповідача про відсутність первинних документів, які б підтверджували роботу позивача в зоні відчуження.
Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити на те, що відповідно до ст. 65 Закону № 796-ХІІ документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.
Отже, єдиним та основним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи. Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
З огляду на викладене, основним доказом участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 2), видане на ім`я ОСОБА_1 , яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 10 років, тому відмова відповідача в призначенні позивачу пенсії із зниженим пенсійним віком, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є протиправною, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Також, колегія суддів зауважує, що з моменту прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії 24 лютого 2017 року, позивачем строк звернення до суду не пропущений.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова залишити без задоволення.
Постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.04.2017р. по справі № 644/2018/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя П`янова Я.В.
Судді Чалий І.С. Зеленський В.В.