Справа № 461/2592/17
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/2592/17
Провадження №2а/461/306/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мисько Х.М.,

при секретарі Коружинець Н.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Львівської міської ради про визнання протиправними дій та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду із адміністративним позовом до Львівської міської ради, в якому просить визнати протиправними дії Львівської міської ради та скасувати ухвалу №4815 від 19 червня 2015 року «Про скасування ухвали міської ради від 15 грудня 2011 року №1047 «Про погодження гр. ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28)».

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що згідно чинного законодавства та позиції Конституційного суду України та Вищого адміністративного суду України, органи місцевого самоврядування не наділеними повноваженнями щодо скасування своїх попередніх рішень (ухвал), внесення до них змін, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані із реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві, просив позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, надала письмові заперечення, в яких покликається на виключний характер повноважень органу місцевого самоврядування щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судом встановлено, що в грудні 2011 року позивач звернулася до Львівської міської ради з проханням погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га на вул. Уласа Самчука у м. Львові (біля будинку №28) у власність для ведення садівництва.

В подальшому, 15 грудня 2011 року Львівською міською радою була прийнята Ухвала №1047 «Про погодження гр. ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28)» (а.с.4).

05 квітня 2012 року Ухвалою Львівської міської ради №1422 було внесено зміни до попередньої Ухвали №1047 від 15 грудня 2011 року, якою було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку (а.с.5).

На виконання вимог вищезгаданих ухвал, позивачем було замовлено та розроблено Державним агентством земельних ресурсів України Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку у м. Львові на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28). Згодом, згаданий вище Проект було погоджено Управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради та надано Висновок про наявність містобудівельних обмежень щодо користування земельною ділянкою Управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради (а.с.6).

У лютому 2017 року позивач звернулася із листом до Львівської міської ради, в якому просила надати у встановленому чинним законодавством України порядку інформацію про хід розгляду питання щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку у м. Львові по вул. Уласа Самчука (біля будинку №28).

Листом №2403-1439 від 13 березня 2017 року відповідач повідомив, що на підставі звернення №3-К-26223/АП від 14 жовтня 2013 року та представлених документів було підготовлено проект Ухвали «Про затвердження гр. ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28)». Цей проект Ухвали розглядався на пленарних засіданнях сесії Львівської міської ради VI скликання 26 грудня 2013 року і 20 березня 2014 року та не набрав необхідної кількості голосів депутатського корпусу на підтримку. Під час формування Радою порядку денного сесії 10 квітня 2014 року проект Ухвали «Про затвердження гр. ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28)» був вилучений. Згодом, враховуючи пропозиції тимчасової контрольної комісії ради з вивчення питань дотримання законності при розгляді документів та судовій практиці виконавчих органів міської ради, рішенням постійної комісії землекористування (витяг з протоколу від 19 травня 2015 року №151) було вирішено повернути проект ухвали «Про затвердження гр. ОСОБА_3 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання земельної ділянки на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28)» в управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин без розгляду. Управлінню було доручено підготувати на розгляд Ради проект ухвали щодо винесення земельної ділянки на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28) на земельні торги (аукціон). З метою раціонального використання земель у м. Львові, беручи до уваги висновки постійної комісії землекористування (витяг з протоколу від 19 травня 2015 року №151), керуючись ст.144 Конституції України, п.п.34 п.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст.12 ЗК України, Львівська міська рада прийняла Ухвалу від 19 червня 2015 року за №4815 «Про скасування ухвали міської ради від 15 грудня 2011 року №1047 «Про погодження гр. ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28)», якою: - скасувала ухвали міської ради від 15 грудня 2011 року за №1047 «Про погодження гр. ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28)» та від 05 квітня 2012 року за №1422 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 15 грудня 2011 року за №1047»; - зарезервувала земельну ділянку площею 0,0800 га (кадастровий номер :07:002:0009) на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28) для потреб територіальної громади м. Львова (а.с.11).

Частина 2 статті 3 Конституції України передбачає, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 140 Конституції України встановлює, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ч.1 ст.144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом на підставі ст.146 Конституції України.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з п.34 ч.1 ст. 26 вищезгаданого Закону, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що Львівською міською радою було прийнято Ухвалу №1047 від 15 грудня 2011 року «Про погодження гр. ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28)» та Ухвалу №1422 від 05 квітня 2012 року «Про внесення змін до ухвали міської ради від 15 грудня 2011 року №1047» у повній відповідності з вимогами вищезазначених нормативно правових актів.

Проте, як вбачається із системного аналізу правових норм, закріплених у Конституції України та Законі України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування не наділені повноваженнями щодо скасування своїх попередніх рішень (ухвал), внесення до них змін, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Окрім того, ч.2 ст.19 Конституції України встановлює обов'язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, приймаючи оскаржувану Ухвалу №4815 «Про скасування ухвали міської ради від 15 грудня 2011 року №1047 «Про погодження гр. ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28)» від 19 червня 2015 року Львівська міська рада вийшла за межі повноважень, наданих їй Конституцією України та Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Аналогічної позиції дотримується також Конституційний суд України. Зокрема, в своєму Рішенні №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року в справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частини першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначається наступне. Пункт 4 вказаного Рішення встановлює, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, враховуючи те, що Ухвала №1047 від 15 грудня 2011 року «Про погодження гр. ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28)», передбачала конкретні приписи (власне погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,08 га на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28) у власність для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та подання у встановленому порядку міській раді на затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки), була звернена до окремого суб'єкта ОСОБА_3, застосовувалася одноразово і після реалізації вичерпала свою дію, остання носить саме ненормативний характер в розумінні п.4 Рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року. Абзаци 5 6 пункту 5 вищезгаданого Рішення передбачають заборону органам місцевого самоврядування скасовувати свої попередні рішення (ухвали), вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Отже, системний аналіз положень ч.2 ст.3, ч.2 ст.19, ст.140, ч.1 ст.144, ст.146 Конституції України, ст.25, п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п.4, аб.5 6 Рішення Конституційного суду України №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року дає підстави вважати, що оскаржувана Ухвала №4815 «Про скасування ухвали міської ради від 15 грудня 2011 року №1047 «Про погодження гр. ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28)» є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

У відповідності до ст. 11 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Субєкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Згідно ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_3 є підставним і обґрунтованим.

Керуючись ч.2 ст.3, ч.2 ст.19, ст.55, ст.140, ч.1 ст.144, ст.146 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 8, 11, 18, 70, 71, 86, 99, 138, 154, 160, 161, 163, 171-2, 267 КАС України, ст.25, п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», суд

п о с т а н о в и в :

позов задоволити.

Визнати протиправними дії Львівської міської ради та скасувати ухвалу №4815 від 19 червня 2015 року «Про скасування ухвали міської ради від 15 грудня 2011 року №1047 «Про погодження гр. ОСОБА_3 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Уласа Самчука (біля будинку №28)».

Стягнути з Львівської міської ради на користь ОСОБА_3 1280,00 грн. судового збору.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Головуючий суддя Мисько Х.М.