Справа № 817/2029/16
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломба Ю.О.
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"06" червня 2017 р. Справа № 817/2029/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Майора Г.І.

ОСОБА_2,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "16" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Рівненської області про визнання нечинним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати нечинним та скасувати наказ прокурора Рівненської області від 20.10.2016 №1045 про звільнення з посади прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області та органів прокуратури України, поновити на посаді прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області та органів прокуратури України з 26.10.2016 та стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 26.10.2016 по день постановлення судового рішення.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16.02.2017 в задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить постанову суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що відповідно до ст. 60 Закону України "Про прокуратуру" звільнення з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури допускається, якщо в органах прокуратури відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Встановлено, що ОСОБА_3 працював на посаді прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області.

Наказом прокурора Рівненської області від 20.10.2016 №1045 на підставі наказу Генерального прокурора України від 23.09.2015 №89ш та відповідно до п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697-VII, п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України ОСОБА_3 звільнено із займаної посади з 25.10.2016 із виплатою компенсації за невикористані дні відпустки за період з 15.12.2016 по 25.10.2016 в кількості 25 календарних днів.

Вважаючи такий наказ протиправним, ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції покликався на те, що з часу попередження позивача про наступне вивільнення до дати звільнення відповідач не мав наявних вакантних посад в апараті прокуратури області, які б могли бути запропоновані позивачу без проходження конкурсного відбору, тому відповідачем обгрунтовано прийнято оспорюваний наказ про звільнення ОСОБА_3 із займаної посади з 25.10.2016 на підставі наказу Генерального прокурора України від 23.09.2015 № 89 ш та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697-VII, п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, визначає Закон №1697-VII, розділом V якого запроваджено ряд принципово нових підходів до питань призначення на посади прокурорів, основою якого є якісне оновлення керівного та кадрового складу.

Статтею 10 Закону №1697-VII визначено, що у системі прокуратури України діють регіональні прокуратури, до яких належать прокуратури областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва і Севастополя, та у структурі якої утворюються підрозділи - управління та відділи.

Керівник регіональної прокуратури призначає на посади та звільняє з посад прокурорів регіональних та місцевих прокуратур у встановленому цим Законом порядку (п.3 ч.1 ст.11 Закону №1697-VII).

Статтею 15 Закону №1697-VII передбачено, що прокурором органу прокуратури є, зокрема, керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної), заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної), та прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної).

Однією з гарантій незалежності прокурора, що передбачена ст.16 Закону №1697-VII, є особливий порядок призначення прокурора на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст.16 Закону №1697-VII прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених цим Законом.

Таким чином, призначення особи на посаду прокурора і звільнення прокурора із займаної посади може відбуватися виключно з підстав та у порядку, передбаченому Законом №1697-VII, який є спеціальним для цього виду правовідносин з приводу проходження публічної служби.

Так, підпунктом 4 пункту 5-1 розділу ХIII Перехідні положення Закону №1697-VII визначено, що прокурори призначаються на посади та звільняються з посад, у тому числі адміністративних, без рекомендації Ради прокурорів України чи подання Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів уповноваженими приймати такі рішення особами.

Згідно з п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697-VII прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Особами, які в установленому цим Законом порядку приймають рішення про звільнення прокурора з посади, є зокрема, керівник регіональної прокуратури - щодо прокурорів відповідної регіональної прокуратури та прокурорів місцевих прокуратур, які розташовані у межах адміністративно-територіальної одиниці, що підпадає під територіальну юрисдикцію відповідної регіональної прокуратур (п.2 ч.2 ст.51 Закону №1697-VII).

З наказу Генерального прокурора України від 23.09.2015 №89ш вбачається, що Генеральною прокуратурою України, у звязку з утворенням з 15.12.2015 місцевих прокуратур та припиненням діяльності шляхом реорганізації, зокрема, міжрайонних прокуратур, внесено зміни до структури та штатного розпису прокуратури Рівненської області шляхом виключення штатних розписів ряду прокуратур Рівненської області, серед яких і Дубенська міжрайонна прокуратура Рівненської області, та включено штатні розписи Дубенської, Здолбунівської, Рівненської та Сарненської місцевих прокуратур із встановленням за рахунок резерву Генеральної прокуратури України 158 одиниць.

Наказом прокурора Рівненської області від 14.12.2015 №1521 на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697-VII та п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, ОСОБА_3 звільнено із займаної посади прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області у звязку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, та виплатою компенсації за невикористані дні відпустки за періоди з 04.09.2013 по 03.09.2014 в кількості 1 календарний день, з 04.09.2014 по 03.09.2015 в кількості 45 календарних днів та з 04.09.2015 по 14.12.2015 в кількості 12 календарних днів.

Вважаючи такий наказ протиправним, ОСОБА_3 звернувся до суду з відповідним позовом, проте, постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 у справі №817/3472/15 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ прокуратури Рівненської області від 14.12.2015 №1512 в частині формулювання причин звільнення, виключивши з даного наказу слова "ліквідацією чи"; в задоволенні решти вимог відмовлено.

08.06.2016 Житомирським апеляційним адміністративним судом скасовано постанову суду першої інстанції від 29.02.2016 у справі №817/3472/15 та прийнято нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано наказ від 14.12.2015 №1521, ОСОБА_3 поновлено на посаді прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області з 15.12.2015 та стягнуто з прокуратури Рівненської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.12.2015 по 08.06.2016 у сумі 41911,20грн. У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що звільнення ОСОБА_3 є незаконним, оскільки проведено прокуратурою Рівненської області без визначених законом підстав і в порушення установленого порядку вивільнення працівників, встановлених статтями 40, 49-2 КЗпП України.

Так, наказом прокуратура Рівненської області від 25.08.2016 №873 ОСОБА_3 поновлено на посаді прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області з 15.12.2015.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.49-2 КЗпП України позивача попереджено про звільнення із займаної посади та органів прокуратури на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з 25.10.2016 у звязку із припиненням діяльності місцевих прокуратур шляхом реорганізації згідно з наказом Генерального прокурора України від 23.09.2015 №89ш. Позивач ознайомився із вказаним попередженням 25.08.2016, про що свідчить його підпис, та погодився на зайняття однієї із вакантних посад прокурорів в місцевих прокуратурах Рівненської області, добір на які здійснюється виключно за конкурсом, у звязку з чим, 29.08.2016 його повідомлено про проведення конкурсу для заповнення таких посад.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону №1697-VII, добір кандидатів на посаду прокурора здійснюється на конкурсних засадах із числа осіб, які відповідають вимогам, установленим частинами першою та пятою статті 27 цього Закону, за результатами кваліфікаційного іспиту, проведеного відповідно до вимог цього Закону.

Пунктом 1 Розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону №1697-VII визначено, що положення статті 28 цього Закону набирають чинності з 15.01.2017.

Згідно з пп.1 п.5-1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону №1697-VII, до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" цього Закону прокурорами місцевих прокуратур призначаються, зокрема, прокурори, які на день набрання чинності цим Законом працюють у міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратурах, - за умови успішного проходження ними тестування

Таким чином, добір кандидатів на посади керівників, перших заступників, заступників керівників, а також прокурорів місцевих прокуратур до 15.04.2017 має здійснюватися у порядку, встановленому п.5-1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону №1697-VII.

Враховуючи те, що оскільки з часу попередження позивача про наступне вивільнення, були відсутні вакантні посади в апараті прокуратури області, які б могли бути йому запропоновані без проходження конкурсного відбору, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем було правомірно прийнято оспорюваний наказ про звільнення ОСОБА_3 із займаної посади з 25.10.2016 на підставі наказу Генерального прокурора України від 23.09.2015 №89ш та відповідно до п.9 ч.1 ст.51 Закону №1697-VII, п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Крім того встановлено, що ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.12.2016 у справі №К/800/17794/16 скасовано постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду 25.08.2016 у справі №817/3472/15, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 залишено в силі.

В наведеній ухвалі Вищого адміністративного суду України наголошено на тому, що відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та Порядку проведення тестування на зайняття посади прокурора місцевої прокуратури визначено умову призначення прокурора на посаду в реорганізовану прокуратуру - успішне проходження тестування.

Встановлено, що згідно наказу прокурора Рівненської області від 14.12.2016 №1167, за результатами успішного проходження тестування ОСОБА_3 призначено на тимчасово вакантну посаду прокурора Радивилівського відділу Дубенської місцевої прокуратури Рівненської області.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "16" лютого 2017 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Г.І. Майор

ОСОБА_2

Повний текст cудового рішення виготовлено "07" червня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 вул.Лев'ятинська,44,с.Лев'ятин,Радивилівський район, Рівненська область,35500 Прокуратура Житомирської області вул.Святослава Ріхтера, 11,м.Житомир,10008

3- відповідачу: Прокуратура Рівненської області вул. 16 Липня, 52,м.Рівне,33028

4 - прокуратура Житомирської області вул. Святослава Ріхтера, 11 м. Житомир - ,