Справа № 214/904/17
Суддя: Прасолов В. М.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/904/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 червня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прасолова В.М.

при секретарі Горбуновій Л.С., Зваді В.Л.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3, (далі за текстом «інспектор»), уточнивши який просить: визнати протиправним дії інспектора; визнати протиправною та касувати постанову, винесену інспектором справу про притягнення його, ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності - закрити.

В обґрунтування позову зазначив наступне. 30 січня 2017 року він, позивач, керуючи транспортним засобом «Мерседес», державний номер НОМЕР_1 (далі за текстом «автомобіль «Мерседес»), був зупинений інспектором о 21 год. 40 хв. на перехресті вул. Костенко та пр. Гагаріна та останній повідомив ним, позивачем, було здійснено рух на червоний сигнал світлофора та порушено правила ПДД України, а саме п.п.8.7.3 є), в якому йдеться, що поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу. Стаття 171-2 КАС України, яка надає право особі звернутися до місцевого загального суду як адміністративного щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності. 30 січня 2017 року інспектором було винесено постанову про притягнення його, позивача, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн. Вважає дане твердження поліцейського необґрунтованим та безпідставним, так як він, позивач, зрушив з місця після ввімкнення жовтого кольору світлофора, який попереджав про зміні сигналу на зелений, зеленого сигналу одразу. Наполягає, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню за таких підстав. Жодних доказів того, що саме він, позивач, порушив правила дорожнього руху інспектор не надав. Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо. Вважає, що розгляд справи на місці, без підготовки та надання мені часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на протокол та постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі, порушує його, позивача, права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими не мав можливості скористатися. Відповідно до ч. 2 ст.258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Разом з тим, словосполучення "на місці вчинення правопорушення" та "за місцем його вчинення" - не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Так, відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 - "ОСОБА_3 положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те. що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України". Частина 3 ст.258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи. Разом з тим, ст.276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Волгоградська, 11, де розташоване Управління патрульної поліції в м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції. Наполягає, що інспектор положень закону не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор суттєво порушив його, позивача, права. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу). Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо. Вказує, що незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор не дав йому, позивачу, можливості скористатися своїми правами, інспектор проігнорував вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Після висловлення звинувачень, інспектор виніс постанову, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Також зазначив, що інспектор під час розгляду справи надав для ознайомлення побутовий відео реєстратор з екраном розміром 1,5 х 1,5 см. На цьому запису не видно, що він, позивач, порушив вимоги Правил дорожнього руху. Він, позивач, не знав що складався протокол та виносить постанова. Документів про те, що відео реєстратор є належним засобом фіксації йому, позивачу, не надавалося.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю та пояснила, що позивач почав рух на жовтий сигнал світлофору, а проїхав перехрестя на зелений сигнал. Після огляду змісту диску, пояснила, що видно, як автомобіль позивача виїхав на перехрестя на поєднаний сигнал світлофору жовтий та червоний.

Відповідач до суду не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. При цьому подав заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позову та наводить наступне. Вважає, що постанова винесена законно та обґрунтовано, вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Пункт 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" зазначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Відповідно до п. 8.7.3 (є) Правил дорожнього руху (затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 р., далі «ПДР») поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу. Так ним, інспектором під час патрулювання 30 січня 2017 ум. ОСОБА_4 на перехресті пр. Гагаріна та вул. Костенко був помічений автомобіль «Мерседес», який на червоного і жовтого сигналів світлофора проїхав світлофор та виїхав на перехрестя, після чого автомобіль було зупинене з дотриманням ПДР. Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП) орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються постановою про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Після того, як були помічені ознаки того що позивач порушив ПДР та був зупинений, він, інспектор, підійшов до автомобіля , представився згідно з п.3 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію", після чого згідно з п.1.1 та п.2 ст.35 цього Закону повідомив про причину зупинки. Після того попросив пред'явити ведійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб. Переконавшись, що вимоги ст.278 КУпАП виконані, перейшов до розгляду адміністративної справи стосовно позивача. Було запитано:"Чому проїджаєте світлофор на заборонений сигнал світлофору всупереч вимог ПДР?" на що позивач відповів: "Я їхав на зелений", але ж відповідно до п. 8.7.3 (є) ПДР поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу, а відповідно до п.8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів, а на відео з автомобільного реєстратору (відеозапис під назвою "Факт правопорушення на 1 хв. 15 сек.") чітко видно як керований позивачем автомобіль почав рух на забороняючий сигнал світлофору, та проїхав світлофор виїхавши на перехрестя вул. пр. Гагаріна та вул. Костенко на поєднання червоного і жовтого сигналів світлофора всупереч вимог вище зазначених пунктів ПДР, крім цього відповідно до п. 16.3 ПДР у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів. Під час розгляду справи від позивача ніяких клопотань не надходило, хоча він, інспектор не одноразово пропонував йому ознайомитися з відео доказом, проте позивач категорично відмовився, що підтверджується також позивною заявою та відеозаписом з бодікамери. Доказом скоєння правопорушення був відеозапис з бодікамери та автомобільного реєстратора, усним поясненням позивача. Після з'ясування усіх фактичних даних було встановлено наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме проїзд на заборонений сигнал світлофора або жесту регулювальника, вчинюване позивачем, за що передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, було законно та обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 726936 від 30.01.2017 року, відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 та КУпАП. Позивачу було роз'яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287 - 289 КУпАП. Наполягає, що вимоги закону, як суб'єктом владних повноважень, були дотримані, але позивач не забажав скористатися усіма правами передбаченими ст. 268 КУпАП. Також не погоджується з доводами позивача про те, що є незаконним розгляд справи на місці та ненаданням можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі. Інспектор патрульної поліції має право розглядати справу про адміністративне правопорушення "на місці скоєння правопорушення" згідно з ч.б ст.276 КУпАП, яка передбачає, що законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відповідно до п.2.3 у розділі "Установив" Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 притягнення особи до адміністративної відповідальності у випадках визначених у ст. 258 КУпАП фактично відбувається у скороченому провадженні. Також просить врахувати, що вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-УІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху", яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Під час розгляду справи ніяких клопотань окрім ознайомлення з доказами, не надходило. У частині 2 ст. 33 КУпАП вказано, що при накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступень його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують та обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому у автоматичному режимі. Стосовно підготовки його, інспектора, до розгляду справи, вказує, що перевіривши документи, встановив, що позивач є повнолітньою особою та те що розгляд даної справи віднесено до компетенції Національної поліції, сповістив позивача, що відносно нього відкрита адміністративна справа та зараз буде проходити розгляд справи, під час сповіщення зверталася до позивача по П.І.П., тобто особу що до якого відкрито справу було оголошено. Позивачу він, інспектор, не одноразово пропонував ознайомитися з відео доказом, проте останній категорично відмовився. Єдиним учасником у справі був позивач та його було заслухано що підтверджується позовною заявою. Він, інспектор, керувався Правилами дорожнього руху, КУпАП, в постанові чітко описане правопорушення, яке було скоєне, а тому діяв в межах правового кола і не порушував норм процесуального права. Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділі Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Доказів того, що факт правопорушення не мав місце з боку позивача, останній суду не надав. Наполягає, що факт скоєння правопорушення підтверджується складеною у відповідності до вимог КУпАП постановою про адміністративне правопорушення, відеозаписом з автомобільного реєстратору, та відеозаписом з бодікамери, та позовною заявою в які позивач вказує що почав рух на жовтий сигнал світлофору, який також відповідно до п. 8.7.3 (ґ) є забороняючим.

Під час розгляду справи безпосередньо досліджені наступні письмові докази постанова(а.с.9).

Також судом досліджений у судовому засіданні зміст наданого відповідачем в якості доказу диску (а.с.28). При відкритті диску на ньому виявлений файл з назвою «правопорушення». При відкритті цього файлу на екрані зявляється проїзна частина вулиці. При огляді змісту запису видно, як автомобіль почав рух та проїхав світлофор, виїхавши на перехрестя пр. Гагаріна та вул. Костенко на поєднання червоного і жовтого сигналів світлофора. Далі оператор наближається до автомобіля, який вчинив даний маневр, на автомобілі мається реєстраційний знак «АЕ 3377 НХ».

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає допустимими наступні докази: постанову (а.с.9), диск (а.с.28), які добуті з дотриманням вимог КАС України.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належним доказом постанову (а.с.9) так як вона стосується факту накладення на позивача адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 86 КАС України, суд вважає належним доказом диск (а.с.28), так як зміст записів, які на ньому зафіксовані, стосується наявності або відсутності факту порушення вимог Правил дорожнього руху.

На підставі ст. 86 КАС України, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об'єктивно досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає встановленими наступні обставини. При цьому суд керується вимогами ст.71 ч.2 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Позивач близько 21 год. 40 хв. 30 січня 2017 року, керуючи автомобілем «Мерседес», наперехресті вул. Костенко та пр. Гагаріна у м. Кривому Розі вихав на перехрестя вулиць при поєднаному червоному та жовтому сигналів світлофору, після чого був зупинений інспектором. Вказані обставини встановлені судом на підставі змісту позову, які не спростовані позивачем, або наявними в справі доказами.

30 січня 2017 року інспектором відносно позивача була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.2 КУпАП за те, що позивач близько 21 год. 40 хв. 30 січня 2017 року, керуючи автомобілем «Мерседес», наперехресті вул. Костенко та пр. Гагаріна у м. Кривому Розі здійснив рух на забороняючий сигнал світлофору, а саме червоний, чим порушив п.п. 8,7,3 (е) ГІДР України. Вказана обставина встановлена постановою (а.с.9).

Встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються КУпАП.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення. Згідно ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення, повинна містити викладення обставин, установлених при розгляді справи. У відповідності до ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне зясування обставин, вирішення її в точній відповідності до закону. Як встановлено ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган(посадова особа) повинні зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Частиною другою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність водіїв транспортних засобів за проїзд на заборонений сигнал світлофору. Відповідно до п. 8.7.3 (є) ПДР поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу, а відповідно до п.8.10 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів. У судовому засіданні встановлено, що позивач проїхав перехрестя на заборонний сигнал світлофора, а саме на поєднаний червоний і жовтий сигнал. Тому, в діях позивача мається склад правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Суд приходить до переконання, що таким чином, при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, інспектор діяв відповідно до вказаних вимог КУпАП, винесена ним постанова скасуванню не підлягає.

Згідно до ст. 293 КУпАП, орган, який розглядає скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення, має повноваження скасувати постанову і закрити справу. Відповідно до ст. 247 КУпАП, розпочате провадження по справі про адміністративне правопорушення може бути закрито за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що при винесенні оскаржуваної постанови, були встановлені підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому не було підстави для закриття провадження за відсутністю події адміністративного правопорушення.

Пояснення представника позивача про те, що відеофіксування правопорушення здійснювалося неналежним пристроєм, суд вважає такими, що не доведені, тому не приймає їх до уваги.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст.10 КАС України, відповідно до якої усі учасники адміністративного процесу є рівними, та ст.11 КАС України, у відповідності до якої розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, у межах позовних вимог, вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 122,245,247,256,280 КУпАП, ст. ст. 6, 10, 86, 94, 128, 158, 161, 162, 163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 визнання дій протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження відмовити повністю.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов