Справа № 815/7209/16
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/7209/16

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді доповідача ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2017р.по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Одеської митниці ДФС про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

19.12.2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Одеської митниці ДФС та після уточнення позовних вимог просив скасувати рішення відповідача щодо коригування митної вартості товарів №500060006/2016/000138/2 від 28.11.2016 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2017 року позов був задоволений.

Не погоджуючись зі вказаною постановою представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій вважає вказану постанову прийнятою з порушенням норм процесуального та матеріального права, та просив її скасувати та прийняти нову, якою повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.34 -39 КАС України, але до судового засідання не зявилися,представником позивача подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження - тому суд відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.197 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року , суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом 1-ої інстанції було встановлено, що 31.10.2016р. між ФОП ОСОБА_4 (Покупець) та SC IPEC SA (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу №1822, згідно зі ст.ст.1,2 якого предметом договору є продаж тарілок ІІІ сорту (внутрішній), отриманих внаслідок виробничого процесу продавця. Проданий товар визначається на основі замовлення стосовно: кількості, асортименту і кольору.

Відповідно до інвойсу від 16.11.2016р. №20163622, на виконання умов Договору купівлі-продажу №1822 від 31.10.2016р. SC IPEC SA (Продавець) поставило на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 посуд столовий з тонкої кераміки (3-го сорту).

З метою здійснення митного оформлення вищеокресленого товару, та підтвердження митної вартості товару, уповноваженою особою декларанта - ТОВ «Євротранс» разом з митною декларацією №500060006/2016/022365 від 28.11.2016р. до Одеської митниці ДФС подано зовнішньоекономічний договір №1822 від 31.10.2016р., інвойс №20163622 від 16.11.2016р., експортна митна декларація №16ROBV0300E0074880, та інші документи.

Під час перевірки Одеською митницею ДФС наданих уповноваженою особою декларанта - ТОВ «Євротранс» для підтвердження митної вартості товару, документів фахівцями контролюючого органу встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності, зокрема, в інвойсі №20163622 від 16.11.2016р. не вказано посилання на контракт чи на номер автомобіля, що унеможливило ідентифікацію поставки даного товару; статтею 6 зовнішньоекономічного договору (контракту) №1822 від 31.10.2016р. передбачено надання цінової пропозиції, яка є додатком до контракту, однак наданий прас-лист (цінова пропозиція) датований 21.12.2015р., а отже додаток до контракту прайс-лист (цінова пропозиція) підписаний раніше ніж зовнішньоекономічний договір (контракт) від 31.10.2016р. №1822; в наданій до митного оформлення експортній митній декларації №16ROBV0300E0074880 вартість товару відрізняється від вартості товару, поданого для митного оформлення у перерахунку румунських лей до євро.

З урахуванням чого, та з метою підтвердження митної вартості товару, заявленої у МД №500060006/2016/022365 від 28.11.2016р., митним органом, на підставі вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України, уповноважену особу декларанта - ТОВ «Євротранс» було зобов'язано протягом 10-ти календарних днів надати додаткові документи, а саме: виписки з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; висновок про якісні та вартісні характеристики по товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини, а також повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

28.11.2016р., у межах визначеного статтею 53 Митного кодексу України 10-ти денного строку, уповноваженою особою декларанта - ТОВ «Євротранс» до Одеської митниці ДФС надіслано електронне повідомлення про те, що витребувані митним органом документи надаватися не будуть.

У зв'язку з чим, за результатами розгляду питання щодо митного оформлення, зазначеного у митній декларації №500060006/2016/022365 від 28.11.2016р. товару, Одеською митницею ДФС прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №500060006/2016/000138/2 від 28.11.2016р., у якому зазначено, що в інвойсі №20163622 від 16.11.2016р. не вказано посилання на контракт чи на номер автомобіля, що унеможливило ідентифікацію поставки даного товару; статтею 6 зовнішньоекономічного договору (контракту) №1822 від 31.10.2016р. передбачено надання цінової пропозиції, яка є додатком до контракту, однак наданий прас-лист (цінова пропозиція) датований 21.12.2015р., а отже додаток до контракту прайс-лист (цінова пропозиція) підписаний раніше ніж зовнішньоекономічний договір (контракт) від 31.10.2016р. №1822; в наданій до митного оформлення експортній митній декларації №16ROBV0300E0074880 вартість товару відрізняється від вартості товару, поданого для митного оформлення у перерахунку румунських лей до євро.

Згідно із висновком ,зробленим у Постанові ВСУ від 30 червня 2015 року № 21-591а15, який в порядку ст.244-2 КАС України є обовязковим для суду , митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обовязковою, оскільки з цією обставиною закон повязує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 МК визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не повязаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом першої інстанції було встановлено ,що з метою здійснення митного оформлення товару уповноваженою особою декларанта - ТОВ «Євротранс» до Одеської митниці ДФС також надано пакувальний лист у якому міститься повний перелік товару, котрий постачається SC IPEC SA (Румунія) на адресу позивача - ФОП ОСОБА_4, посилання на інвойс №20163622 від 16.11.2016р., та інформація щодо номера автомобіля перевізника.

Саме отримання позивачем - ФОП ОСОБА_4 від SC IPEC SA прайс-листа із вказаними цінами на товар,який містить посилання на те, що вони діють до 31.12.2016року, та послугувало підставою для укладення Договору купівлі-продажу №1822 від 31.10.2016р., що є абсолютно логічним, оскільки однією із визначальних умов для укладення правочину є ціна на товар.

Також, щодо доводів відповідача-апелянта стосовно того, що у наданій до митного оформлення експортній декларації МД №16ROBV0300E0074880 вартість товару відрізняється від вартості товару поданого до митного оформлення (у перерахунку румунський лей до євро) , слід відзначити, що експортна декларація містить в собі відомості щодо товару у євро 9542, 70, яка повністю співпадає із вартістю в інвойсах та банківських документах та саме ця вартість у євро зазначається в графі 22 поданої до митного оформлення декларації.

На підстави викладеного,із врахуванням вимог ст.49,50 ,ч.2 ст.52 , ч.ч.1, 2 ст.53,54,57, ч.4,5 ст.58 Митного кодексу України , апеляційний суд, погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо наявності підстав для задоволення позову , так як позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти та достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, а неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обовязку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно ч.2 ст. 200 КАС України не може бути скасовано правильне,по-суті, рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги висновків суду 1-ої інстанції не спростовують.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін.

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку, що не має підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування чи зміни постанови суду 1-ої інстанції .

Керуючись ч.1 ст. 195, ст.197, п.1 ч.1. ст.198, 200, п.1 ч.1 ст. 205,ст. 206,210, 211, 212 , ст. 254 КАС України, апеляційний суд ,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.02.2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі ,та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий

суддя-доповідач ОСОБА_1

Суддя Домусчі С.Д.

Суддя Коваль М.П.