Справа № 820/267/17
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

07 червня 2017 р. № 820/267/17

Харківський окружний адміністративний суд у колегіальному складі:

головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,

суддів - Білової О.В., Мельникова Р.В.,

при секретарі судового засідання - Принцевській Ю.В.,

за участю: представника позивача - Владимирова А.В.,

представника відповідача - Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області - Мєхтієва Д.Б., представник відповідача - ДФС України - Мосійчука Р.С.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "НОВА" до Державної фіскальної служби України, Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "НОВА", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області, в якому просить суд, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:

- визнати незаконним рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області щодо розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 07.10.2016 № 071020161;

- зобов'язати відповідача прийняти та зареєструвати за договором про визнання електронних документів від 07.10.2016 № 071020161 документи податкової звітності, а саме: податкові накладні від 13.12.2016 №№ 37, 38, 39, 40, 41, від 14.12.2016 №№42, 43, 44, від 15.12.2016 №№45, 46, 47, від 16.12.2016 №48, від 19.12.2016 №№49, 50, 51, від 20.12.2016 №№52, 53, 54, 55, 56, від 21.12.2016 №№57, 58, 59, 60, 61, 96, від 22.12.2016 №№ 62, 63, 64, 65, 66, від 23.12.2016 №№68, 69, 70, 71, 72, від 26.12.2016 №№74, 75, 76, 77, 78, 79, від 27.12.2016 №№80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, від 28.12.2016 №№87, 88, 89, 90, 91, 92, від 29.12.2016 №№93, 94, від 31.12.2016 №95; податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період грудень 2016 року та додатки №№ 1 і 5 до неї; звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) зарахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів.

Ухвалою суду від 24.04.2017 залучено до участі у справі в якості відповідача - Державну фіскальну службу України

В обґрунтування позову позивач зазначив, що дії відповідачів щодо не прийняття податкової звітності, а саме: податкової декларації з ПДВ за грудень 2016 року з додатками, відповідних податкових накладних та звіту про суми нарахованої заробітної плати є протиправними та такими, що не відповідають діючому законодавству, порушують права ТОВ "ТПК "НОВА", через що підлягають відновленню шляхом зобов'язання відповідача прийняти та зареєструвати вказану податкову звітність. При цьому, позивач зазначив стосовно прийнятого рішення відповідача про розірвання в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів від 07.10.2016 № 071020161, що на час спірних правовідносин у позивача відсутня будь - яка заборгованість, а також не скасована й державна реєстрація позивача як юридичної особи, отже, відсутні будь - які правові підстави для розірвання в односторонньому порядку з боку відповідача договору про визнання електронних документів.

Відповідачі проти позову заперечували, від представника відповідача Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС У Харківській області - Коробки І.С. через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що під час спірних правовідносин відповідач діяв у спосіб та в межах чинного законодавства. Також представник відповідача зазначив, що у зв'язку з наявною службовою запискою, в якій зазначено про те, що підтвердити місцезнаходження за податковою адресою не можливо, через що контролюючим органом розірвано в односторонньому порядку договір про визнання електронних документів

Також від представника відповідача - ДФС України - Мосійчук Р.С. через канцелярію суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що договір про визнання електронних документів був розірваний правомірно, що фактично вказує на відсутність протиправних дій ДФС України щодо не прийняття вказаної податкової звітності. Крім того, наразі Центральною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області 24.01.2017 поновлено дію договору, тобто станом на час розгляду справи має діючий договір про визнання електронних податкових документів, через що позивач не позбавлений права на подання електронної звітності.

Представник позивача - Владимиров А.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та письмових доповненнях .

Представник відповідача - Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області - Мєхтієв Д.Б. у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях на позов обставини.

Представник відповідача - ДФС України - Мосійчук Р.С. у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях на позов обставини.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово - промислова компанія "НОВА" (далі - ТОВ "ТПК "НОВА") зареєстроване у встановленому законом порядку, як юридична особа за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд.88/90, , що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (т.1 а.с.115-119), перебуває на обліку в Центральній ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, що не заперечується сторонами у справі.

Судом встановлено, що між ТОВ "ТПК "НОВА" та Центральною ОДПІ м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, укладено договір про визнання електронних документів від 07.10.2016 №071020161 (т.1 а.с.106-108). Згідно п.1 зазначеного договору, предметом договору є визнання податкових документів (податкової звітності, реєстрів отриманих та виданих податкових накладних з податку на додану вартість та інших звітних податкових документів), поданих платником податків в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку або на електронних носіях, як оригіналу. Також п.п.4 п. 6 зазначеного договору визначено, що ДПІ має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку не надання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації ( а.с.106-108). Зазначений договір про визнання електронних документів від 07.10.2016 №071020161 було прийнято податковим органом, що підтверджується відповідною квитанцією №2 (т. 1а.с.109).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підставі зазначеного договору про визнання електронних документів були направлені позивачем шляхом електронного зв'язку податкові накладні від 13.12.2016 №№ 37, 38, 39, 40, 41, від 14.12.2016 №№42, 43, 44, від 15.12.2016 №№45, 46, 47, від 16.12.2016 №48, від 19.12.2016 №№49, 50, 51, від 20.12.2016 №№52, 53, 54, 55, 56, від 21.12.2016 №№57, 58, 59, 60, 61, 96, від 22.12.2016 №№ 62, 63, 64, 65, 66, від 23.12.2016 №№68, 69, 70, 71, 72, від 26.12.2016 №№74, 75, 76, 77, 78, 79, від 27.12.2016 №№80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, від 28.12.2016 №№87, 88, 89, 90, 91, 92, від 29.12.2016 №№93, 94, від 31.12.2016 №95, вказані податкові накладні доставлено до центрального рівня ДФС України, проте вони не прийняті, що підтверджується відповідними квитанціями №1 (т.1 а.с.13-94, ), з зазначенням, що позивачем порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженого наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: можливо розірвано договір про визнання електронної звітності.

При цьому, як встановлено з пояснень представника позивача, наданих в судовому засіданні та наявних матеріалів справи, позивачем на виконання приписів Податкового кодексу України була здійснена спроба укладення (прийняття) нового договору про визнання електронних документів, що підтверджується відповідними квитанціями №1 (т.1 а.с.110-113). Проте, зазначений договір "не прийнято", оскільки діє договір про визнання електронних документів від 07.10.2016 №071020161.

Водночас, судом встановлено, що 16.01.2017 засобами електронного зв'язку до ДФС України позивачем направлено податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний податковий період грудень 2016 року, додаток № 1 "Розрахунок корегування сум ПДВ" та додаток № 5 Розшифровки податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів", що підтверджується відповідною квитанцією №1. Проте, податковим органом ДФС України було відмовлено у прийнятті вказаної звітності, на підставі припинення договору про визнання електронної звітності (т.1 а.с.172-176).

Перевіряючи правомірність дій відповідачів під час не прийняття податкової звітності, судом встановлено наступне.

Загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису визначені Інструкцією з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. №233 та зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 16.04.2008р. за №320/15011 (далі - Інструкція), дія якої поширюється на Державну податкову адміністрацію України та її територіальні органи, платників податків, які за власним бажанням подають податкові документи в електронному вигляді.

Відповідно до п.1 Інструкції для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді, платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором.

Відповідно до п.2 Інструкції для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формування податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймання електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Пунктом 7 Інструкції передбачено, що підставою для прийняття податкового документа в електронному вигляді є: його відповідність затвердженому формату (стандарту); підтвердження ЕЦП платника податків та його посадових осіб, підписи яких є обов'язковими для звітів в паперовій формі за умов встановлених в статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис"; чинність відповідного посиленого сертифіката ключа під час накладання ЕЦП (підтверджується за допомогою позначки часу, отриманої від акредитованого центру сертифікації ключів, або якщо до моменту одержання електронного документа строк дії відповідного сертифіката не був закінчений або відповідний сертифікат не був скасований/блокований).

При цьому, п.7.3, п.7.4 та п.7.5 Інструкції встановлено, що після одержання від платника податків податкового документа в електронному вигляді органи ДПС проводять його розшифрування, перевірку ЕЦП, перевірку відповідності електронного документа затвердженому формату (стандарту). Перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу ДПС засобами телекомунікаційного зв'язку. Ця квитанція надсилається органами ДПС на електронну адресу платника податків, з якої було надіслано податкову звітність. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС. Якщо на електронну адресу платника податків не надійшла перша квитанція, то податковий документ вважається неодержаним. Підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

Згідно п.7.6 Інструкції якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин. На цю квитанцію накладається ЕЦП органу ДПС, здійснюється її шифрування та надсилання платнику податків засобами телекомунікаційного зв'язку. Другий примірник другої квитанції в електронному вигляді зберігається в органі ДПС.

За приписами ст.ст 15, 16 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи, юридичні особи та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операціях), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.

Платник податків зобов'язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (п.п. 16.1.2., 16.1.3 п. 16.1. ст. 16 ПК України).

Відповідно до положень п. 46.1 ст. 46 ПК України, податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання.

Згідно п. 48.1, п.48.3, п.48.4 ст. 48 ПК України, податкова декларація складається за формою, затвердженою в порядку, визначеному положеннями пункту 46.5 статті 46 цього Кодексу та чинному на час її подання. Форма податкової декларації повинна містити необхідні обов'язкові реквізити і відповідати нормам та змісту відповідних податку та збору. Податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

У окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОПТУУ; індивідуальний податковий номер та номер свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (п. 49.3 ст. 49 ПК України).

Прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають. За умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію датою її фактичного отримання контролюючим органом (п.49.8, п.49.9 ст. 49 ПК України).

Пунктом 49.10 ст. 49 ПК України вказано, що відмова посадової особи контролюючого органу прийняти податкову декларації з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висування будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.

У разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 ст.48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови (пп.49.11 ст.49 Податкового кодексу України).

Аналіз наведених правових норм дає підстави вважати, що підставою для відмови контролюючого органу визнати податкову декларацію як податкову звітність є такі дефекти її заповнення, що впливають на адміністрування податку органом доходів та зборів.

Повідомлення є юридичною формою рішення, про можливість його оскарження прямо зазначено п.п. 49.12.2 п. 49.12 ст. 49 ПК України.

Контролюючий орган не прийняв повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації, та не прийняв документ засобами електронного зв'язку з не передбачених законом підстав, що, на думку суду, є порушенням вимог ст.49 ПК України.

Як встановлено з оглянутої у судовому засіданні податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року та додатками до неї, що зазначена податкова звітність складена з дотриманням приписів ст. 48 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що, вчиняючи дії щодо неприйняття податкової декларації ТОВ "ТПК "НОВА" з податку на додану вартість за звітний податковий період грудень 2016 року та додатки №№ 1 і 5 до неї, а також звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів, відповідач - ДФС України, діяла не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а відтак, колегія суддів вважає необхідним для повного захисту прав та інтересів позивача, на підставі ч.2 ст.11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та визнати дії протиправними щодо неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість за звітний податковий період грудень 2016 року та додатку №№ 1 і 5 до неї, а також звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) зарахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів.

Відповідно до пункту 49.13 ст. 49 ПК України, у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.

З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним заходом для належного захисту прав платника податків є зазначення дати, з якої податкова декларація та вказаний звіт вважаються прийнятими та отриманою органом державної податкової служби.

Наведена правова позиція викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 15.06.2012 року №1503/12/13-12, в якому зазначено, що резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність відмови податкового органу у прийнятті податкової декларації має містити висновок про визнання протиправною відмову податкового органу прийняти податкову декларацію, а податкової декларації такою, що подана платником податків у день її фактичного отримання органом державної податкової служби (із зазначенням дати).

Приймаючи до уваги, що податкова декларація ТОВ "ТПК "НОВА" з податку на додану вартість за звітний податковий період грудень 2015 року, додатки №№ 1 і 5 до неї, а також звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів фактично подані позивачем та доставлені до ДФС України 16.01.2017 та 20.01.2017. відповідно, суд визнає декларацію ТОВ "ТПК "НОВА" з податку на додану вартість за звітний податковий період грудень 2016 року та додатки №№ 1 і 5 до неї такою, що подана у день її фактичного отримання, а саме 16.01.2017, а звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) зарахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів таким, що поданий у день його фактичного отримання, а саме 20.01.2017.

Також в ході судового розгляду судом встановлено, що у прийняті податкових накладних від 13.12.2016 №№ 37, 38, 39, 40, 41, від 14.12.2016 №№42, 43, 44, від 15.12.2016 №№45, 46, 47, від 16.12.2016 №48, від 19.12.2016 №№49, 50, 51, від 20.12.2016 №№52, 53, 54, 55, 56, від 21.12.2016 №№57, 58, 59, 60, 61, 96, від 22.12.2016 №№ 62, 63, 64, 65, 66, від 23.12.2016 №№68, 69, 70, 71, 72, від 26.12.2016 №№74, 75, 76, 77, 78, 79, від 27.12.2016 №№80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, від 28.12.2016 №№87, 88, 89, 90, 91, 92, від 29.12.2016 №№93, 94, від 31.12.2016 №95 відмовлено позивачу на рівні Державної фіскальної служби України, що підтверджено відповідними квитанціями №1.

Відповідно до норм п.11 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, до спірних податкових накладних запроваджена реєстрація в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не оспорювалося сторонами по справі.

Вимоги до оформлення податкових накладних, їх видачі та внесення до Єдиного реєстру податкових накладних встановлені ст. 201 ПК України.

Платник податку зобов'язаний надати покупцю на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках, такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку (пункт 201.1 ст.201 ПК України).

Згідно п.201.10 ст. 201 ПК України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує, державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Приписами п.9 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 встановлений вичерпний перелік причин відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації, а саме: 1) наявність помилок; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами.

Відповідачем по справі підставою для відмови у реєстрації податкових накладних визначено порушення вимог Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008р. №233 а саме: розірванням договору про визнання електронної звітності.

Колегією суддів встановлено, що договір про визнання електронних документів від 07.10.2016 №071020161 на час виникнення спірних правовідносин фактично був чинним, оскільки в матеріалах справи відсутні докази існування обставин, як передбачені п. 6.4 вказаного договору щодо підстав розірвання договору в односторонньому порядку, так і визначених п.6.3 договору щодо підстав припинення договору.

Крім того, як вбачається з квитанції №1 (т.1 а.с.113) при спробах позивача зареєструвати новий договір про визнання електронних документів від 04.01.2017 №010120172 (т.1 а.с. 110-112) його не прийнято, на підставі того, що діє договір про визнання електронних документів від 07.10.2016 №071020161.

Водночас, суд зазначає, що з початку дії договору від 07.10.2016 №071020161 ТОВ "ТПК "НОВА" не змінювало свого місця знаходження та облікові дані позивача не змінювались та були такими ж, що й станом на момент укладання договору, а також на час спірних правовідносин відсутня заборгованість у позивача по податкам.

Відповідно до абз.2 п.201.1 ст. 201 ПК України, у податковій накладній зазначаються в окремих рядках обов'язкові реквізити, до яких, зокрема, відноситься: ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку.

Відповідно до п. 12.2 розд. ХІІ Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, при призначенні чи проведенні будь-якого виду перевірки платника податків чи при виконанні інших службових обов'язків працівниками контролюючих органів здійснюється або може здійснюватись перевірка місцезнаходження (місця проживання) платника податків. За наслідками перевірки складається акт перевірки місцезнаходження платника податків. Якщо встановлено відсутність платника податків за його місцезнаходженням (місцем проживання), то проводиться робота із з'ясування фактичного місця розташування (місцезнаходження, місця проживання) платника податків, відповідальних та пов'язаних осіб.

У разі неможливості вручення платнику податків довідки, свідоцтва, листа чи будь-якого іншого документа, надісланого контролюючим органом, у зв'язку з відсутністю платника податків за місцезнаходженням (місцем проживання) замість акта перевірки місцезнаходження (місця проживання) платника податків оформляється довідка про неможливість вручення документа платнику податків із зазначенням причин та додаванням відповідних документів (за наявності). Заміна акта довідкою не проводиться, якщо іншими нормативно-правовими актами передбачено складання акта.

Акт перевірки місцезнаходження платника податків або довідка про неможливість вручення документа платнику податків не складається працівниками контролюючих органів, якщо до Єдиного державного реєстру внесено запис про відсутність платника податків за місцезнаходженням. (п. 12.3 розд. ХІІ Порядку).

Щодо кожного платника податків, стосовно якого виявлена відсутність його за місцезнаходженням (місцем проживання) та не з'ясоване його фактичне місцезнаходження (місце проживання), підрозділ контролюючого органу, який з'ясував зазначений факт, готує та передає підрозділам податкової міліції запит на встановлення місцезнаходження (місця проживання) платника податків за встановленою формою. (п. 12.4 розд. ХІІ Порядку).

В ході судового розгляду, відповідачем не надано жодного доказу щодо ненадання позивачем нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або відсутності позивача за місцезнаходженням, що слугувало б підставою для одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів.

Відповідно до п.45.2 ст.45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 1 ст. 16, ч.ч. 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, єдиним доказом зміни юридичною особою місцезнаходження є дані з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР).

Поряд з цим, відповідно до наявного у матеріалах справи витягу з ЄДР, на дату розірвання договору відомості про юридичну особу - позивача є підтвердженими.

З посиланням на вищевказані положення, суд дійшов висновку, що доводи відповідачів, на яких в силу норми частини 2 ст. 71 КАС України покладається обов'язок доказування, не знайшли свого підтвердження щодо причини відмови у прийнятті та реєстрації даних податкових накладних.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним для повного захисту прав та інтересів позивача на підставі ч.2 ст.11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог та визнати дії протиправними щодо неприйняття податкових накладних від 13.12.2016 №№ 37, 38, 39, 40, 41, від 14.12.2016 №№42, 43, 44, від 15.12.2016 №№45, 46, 47, від 16.12.2016 №48, від 19.12.2016 №№49, 50, 51, від 20.12.2016 №№52, 53, 54, 55, 56, від 21.12.2016 №№57, 58, 59, 60, 61, 96, від 22.12.2016 №№ 62, 63, 64, 65, 66, від 23.12.2016 №№68, 69, 70, 71, 72, від 26.12.2016 №№74, 75, 76, 77, 78, 79, від 27.12.2016 №№80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, від 28.12.2016 №№87, 88, 89, 90, 91, 92, від 29.12.2016 №№93, 94, від 31.12.2016 №95, оскільки в матеріалах справ містяться докази, що вказані податкові накладні доставлено до центрального рівня Державної податкової служби України, проте не прийнято через виявлені помилки, а саме: "припинено договір про визнання електронної звітності ".

Так, змісту п. 201.10 ст. 201 ПК України, за відсутності квитанції про прийняття або неприйняття податкової накладної, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом операційного дня, коли її було надіслано продавцем.

В свою чергу, визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, тягне настання наслідків, передбачених п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України. Отже, податкова накладна вважається зареєстрованою протягом того операційного дня, коли вона була надіслана платником податків для реєстрації.

Згідно листа Вищого адміністративного суду України від 24.10.2013 №1486/12/13-13, резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, з урахуванням вимог пункту 1 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати).

З огляду на викладене, резолютивна частина постанови адміністративного суду про задоволення позовних вимог у справі, предметом оскарження в якій є протиправність неприйняття податкової накладної для реєстрації, з урахуванням вимог п. 1 частини другої ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України повинна містити висновок про визнання протиправним неприйняття податкової накладної для реєстрації, а також зазначення того, що податкову накладну потрібно вважати зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку (із зазначенням дати).

Вказана позиція викладена також у постанові Вищого адміністративного суду України від 27.07.2015 у справі № К/800/54056/13.

Таким чином, суд вважає, що необхідним заходом для належного захисту прав платника податків є зазначення дати, з якої податкова накладна вважаються прийнятими та отриманими органом державної податкової служби.

Приймаючи до уваги, що податкові накладні від 13.12.2016 №№ 37, 38, 39, 40, 41, від 14.12.2016 №№42, 43, 44, від 15.12.2016 №№45, 46, 47, від 16.12.2016 №48, від 19.12.2016 №№49, 50, 51, від 20.12.2016 №№52, 53, 54, 55, 56, від 21.12.2016 №№57, 58, 59, 60, 61, 96, від 22.12.2016 №№ 62, 63, 64, 65, 66, від 23.12.2016 №№68, 69, 70, 71, 72, від 26.12.2016 №№74, 75, 76, 77, 78, 79, від 27.12.2016 №№80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, від 28.12.2016 №№87, 88, 89, 90, 91, 92, від 29.12.2016 №№93, 94, від 31.12.2016 №95 фактично подані та отримані контролюючим органом 27.12.2016, 28.12.2016, 29.12.2016, 30.12.2016, 03.01.2017, 04.01.2017, 10.01.2017, 12.01.2017, 13.01.2017., відповідно, суд визнає податкові накладні такими, що подані у день їх фактичного отримання, а саме 27.12.2016, 28.12.2016, 29.12.2016, 30.12.2016, 03.01.2017, 04.01.2017, 10.01.2017, 12.01.2017, 13.01.2017, відповідно.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне для повного захисту прав та інтересів позивача на підставі ч.2 ст.11 КАС України вийти за межі позовних вимог визнати зобов'язання відповідача прийняти та зареєструвати датою фактичного отримання податковим органом вказаних вище податкових накладних позивача.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 07.10.2016 №071020161 з ТОВ "ТПК "НОВА", суд зазначає наступне.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що на момент спірних правовідносин позивачем не змінено місцезнаходження.

Згідно п.п.4 п. 6 зазначеного договору про визнання елеронних документів визначено, що ДПІ має право розірвати договір в односторонньому порядку у випадку не надання платником податків нового посиленого сертифіката (сертифікатів) відкритого ключа замість скасованих або в разі зміни платником місця реєстрації.

В ході судового розгляду судом встановлено, що 23.12.2016 податковим органом було розірвано в односторонньому порядку договір про визнання електронних документів з платником ТОВ "ТПК "НОВА" з причини невідповідності місцезнаходження юридичної особи відомостям Єдиного державного реєстру, відповідно до п. 6.4 зазначеного договору.

Відповідно до п.6.3 вказаного договору, договір діє до закінчення строку чинності посилених сертифікатів відкритих ключів. Якщо платник податків подає до ДПІ нові посилені сертифікати ЕЦП, цей договір вважається пролонгованим до закінчення терміну чинності нових посилених сертифікатів ключів.

Як встановлено судом вище, посилені сертифікати позивача по даному договору діяли.

Таким чином, дії Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 07.10.2016 №071020161 є неправомірними.

З огляду на викладене, а також враховуючи положення Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ", суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання дій Центральної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з одностороннього припинення договору про визнання електронних документів від 07.10.2016 №071020161.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи положення ст. 94 КАС України, суд присуджує позивачу з ДФС України за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору у розмірі 3200 грн., що підтверджується квитанціями від 10.01.2017 №351, від 26.01.2017 №353 (а.с.3,127).

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "НОВА" до Державної фіскальної служби України, Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області про визнання рішення незаконним та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова ГУ ДФС у Харківської області з одностороннього розірвання договору про визнання електронних документів від 07.10.2016 № 071020161, укладеного з ТОВ "Торгово-промислова компанія "НОВА".

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо неприйняття податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "НОВА" з податку на додану вартість за звітний податковий період грудень 2016 року та додатки №№ 1 і 5 до неї, а також звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів за грудень 2016 року.

Визнати податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "НОВА" з податку на додану вартість за звітний податковий період грудень 2016 року та додатки №№ 1 і 5 до неї такою, що подана платником податків Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "НОВА" у день її фактичного отримання 16.01.2017.

Визнати звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів та зборів за грудень 2016 року таким, що поданий платником податків Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "НОВА" у день його фактичного отримання 20.01.2017.

Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо неприйняття податкових накладних Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "НОВА" від 13.12.2016 №№ 37, 38, 39, 40, 41, від 14.12.2016 №№42, 43, 44, від 15.12.2016 №№45, 46, 47, від 16.12.2016 №48, від 19.12.2016 №№49, 50, 51, від 20.12.2016 №№52, 53, 54, 55, 56, від 21.12.2016 №№57, 58, 59, 60, 61, 96, від 22.12.2016 №№ 62, 63, 64, 65, 66, від 23.12.2016 №№68, 69, 70, 71, 72, від 26.12.2016 №№74, 75, 76, 77, 78, 79, від 27.12.2016 №№80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, від 28.12.2016 №№87, 88, 89, 90, 91, 92, від 29.12.2016 №№93, 94, від 31.12.2016 №95.

Вважати податкові накладні від 13.12.2016 №№ 37, 38, 39, 40, 41, такими, що прийняті та зареєстровані в реєстрі податкових накладних з 27.12.2016.

Вважати податкові накладні від 15.12.2016 №№45, 46, 47, від 16.12.2016 №48, від 19.12.2016 №№49, 50, 51, такими, що прийняті та зареєстровані в реєстрі податкових накладних з 28.12.2016.

Вважати податкову накладну від 20.12.2016 №52 такою, що прийнята та зареєстрована в реєстрі податкових накладних з 29.12.2016.

Вважати податкову накладну від 20.12.2016 №53, такою, що прийнята та зареєстрована в реєстрі податкових накладних з 30.12.2016.

Вважати податкову накладну від 20.12.2016 №54, такою, що прийнята та зареєстрована в реєстрі податкових накладних з 03.01.2017.

Вважати податкові накладні від 20.12.2016 №№55, 56, від 21.12.2016 №№57, 58, 59, 60, 61, від 22.12.2016 №№ 62, 63, 64, 65, 66, від 23.12.2016 №№68, 69, 70, 71, 72, такими, що прийняті та зареєстровані в реєстрі податкових накладних з 04.01.2017.

Вважати податкові накладні від 21.12.2016 №96, від 26.12.2016 №№74, 75, 76, 77, 78, 79, від 27.12.2016 №№80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, такими, що прийняті та зареєстровані в реєстрі податкових накладних з 10.01.2017.

Вважати податкові накладні від 28.12.2016 №№87, 88, 89, 90, 91, 92, такими, що прийняті та зареєстровані в реєстрі податкових накладних з 12.01.2017.

Вважати податкові накладні від 29.12.2016 №№93, 94, від 31.12.2016 №95, такими, що прийняті та зареєстровані в реєстрі податкових накладних з 13.01.2017.

Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "НОВА" (, поштовий індекс 61093, м. Харків, вул. Полтавський шлях, 88/90) у розмірі 3200 грн. (три тисячі двісті гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 08 червня 2016 року.

Головуючий суддя Мар'єнко Л.М.

Судді Білова О.В.

Мельников Р.В.