Справа № 815/6744/16
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 р.м. ОдесаСправа № 815/6744/16

Категорія: 6.2.1Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи: Комунальне підприємство «Визирське джерело» Визирської сільської ради, Визирська сільська рада Лиманського району Одеської області, про визнання протиправними дій, скасування дозволу та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи: Комунальне підприємство «Визирське джерело» Визирської сільської ради, Визирська сільська рада Лиманського району Одеської області, в якому позивач просив: визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів); зобов'язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів); скасувати дозвіл № 15-10246/13-16-СГ від 29.11.2016 року, виданий Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області на ім'я Комунального підприємства «Визирське джерело» Визирської сільської ради про надання дозволу Комунальному підприємству «Визирське джерело» Визирської сільської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 90 га, із цільовим призначенням - для створення громадського пасовища.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у задоволенні заявленого позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про задоволення заявлених вимог, наголошуючи, зокрема, на порушенні судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 06.10.2016 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, як учаснику АТО, для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту).

На вказане клопотання позивача, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області був направлений лист від 04.11.2016 року № М-15106/0-6193/6-16 «Про надання відповіді», в якому зазначено, що Головне управління відмовляє у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи спірне питання, з огляду на викладене.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Так, за правилами ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

В свою чергу, відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У відповідності до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно вимог п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 15, державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Відповідно до п. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за № 1391/29521), Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Підпунктом 13 пункту 4 вказаного Положення передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

За правилами п. 8 цього ж Положення Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

З наведеного вбачається, що саме до повноважень Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відноситься вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

При цьому, колегія суддів зазначає, що наведеними положеннями чинного законодавства чітко визначені, як підстави, порядок, строки, процедура надання відповідачем дозволу зацікавленим громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, так і чітко визначені для відповідача порядок, строки, відповідна процедура та підстави для відмови у наданні такого дозволу, а так само і форма прийнятих відповідних рішень.

Так, за результатами розгляду відповідного клопотання громадянина, зацікавленого в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації, відповідач у місячний строк повинен або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки або надати відмову у наданні такого дозволу.

Проте, така відмова повинна бути вмотивована, оформлена належним чином та прийнята виключна з таких підстав: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, позивач в даному випадку звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області саме із клопотанням в порядку ст. 118 Земельного кодексу України про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність, як учаснику АТО, для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області.

Водночас, за результатами розгляду такого клопотання відповідачем позивачу був направлений лише лист від 04.11.2016 року № М-15106/0-6193/6-16 «Про надання відповіді», без прийняття будь-якого рішення.

Разом з цим, у наведеному листі «Про надання відповіді» вказано про те, що Головне управління відмовляє у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Проте, у вказаному листі відповідача не зазначено жодних підстав, що визначені ст. 118 Земельного кодексу України, для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

У направленому позивачу листі на подане ним клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, відповідач послався на те, що на виконання доручення Віце-Прем'єр - Міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14, рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 № 2/1, Головним управлінням здійснюється направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі згоди на розроблення документації із землеустрою.

Також, відповідач зазначив, що рішенням Визирської сільської ради від 28.10.2016 року № 321-VII відмовлено у погоджені питання про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою.

Проте, як вже зазначалось колегією суддів, саме до повноважень Головного управління Держгеокадастру в Одеській області відноситься вирішення питання щодо передачі зацікавленим громадянам земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, що відповідачем повинно здійснюватись із дотриманням вимог Земельного кодексу України.

Таким чином, сам факт направлення відповідачем на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі згоди на розроблення документації із землеустрою та відповідно само по собі рішення сільської ради про відмову у погодженні питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не можуть бути підставою для надання відповідачем відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, без визначення останнім підстав, що передбачені ст. 118 Земельного кодексу України, для надання такої відмови.

Колегія суддів наголошує, що положення ст.ст. 118, 122 Земельного кодексу України надають саме відповідачу повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності та зобов'язують вмотивувати відмову у наданні такого дозволу, а також визначаються підстави, з яких така відмова, може бути прийнята.

Однак, такі вимоги Земельного кодексу України відповідачем не дотримано.

Що стосується посилань відповідача у направленому позивачу листі на подане ним клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на рішення Визирської сільської ради від 02.06.2016 року № 204-VІІ про створення на земельній ділянці пасовищ, колегія суддів зазначає, що посилаючись на наведене рішення сільської ради, відповідачем не визначено чи стосується воно земельної ділянки про дозвіл на розроблення проекту землеустрою відносно якої клопоче позивач, у якому розмірі. Відповідач вказав лише про наявність рішення сільської ради відповідної дати та номера про створення пасовищ, а тому такі посилання є безпідставними.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача, що ним наведені під час судового розгляду справи, про те, що земельна ділянка про надання дозволу, як учаснику АТО, на розроблення проекту землеустрою відносно якої клопоче позивач, не зарезервована для забезпечення потреб військовослужбовців - учасників АТО, оскільки такі доводи відповідача не були підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а тому не можуть бути оцінені судом під час розгляду справи щодо оскарження прийнятої відмови за інших підстав.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оформленої у вигляді листа, не ґрунтується на нормах чинного законодавства, прийнята з порушенням установлених правил та процедури.

Разом з цим, на думку колегії суддів, відповідач, відмовивши в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою листом «Про надання відповіді», фактично прийняв рішення, акт індивідуальної дії, а тому вимоги позивача підлягають задоволення саме шляхом визнання такої відмови протиправною.

Водночас, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними дій щодо відмови у задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не підлягають задоволення, оскільки самій відмові суд дав правову оцінку, а визнання відмови протиправною не потребує визнання дій щодо такої відмови протиправними, враховуючи те, що вчинення відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, наведених дій є способом реалізації наданої йому компетенції.

Також, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про скасування дозволу № 15-10246/13-16-СГ від 29.11.2016 року, виданого Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області на ім'я КП «Визирське джерело» Визирської сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у постійне користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населеного пункту), орієнтовний розмір земельної ділянки 90 га, із цільовим призначенням - для створення громадського пасовища, з огляду на викладене.

Так, колегія суддів зазначає, що підставами для скасування акта органу державної влади є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

При цьому, обов'язковою умовою для скасування такого акта є також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Оскаржуючи дозвіл наданий відповідачем третій особі на розроблення проекту землеустрою, позивач вказує на порушення відповідачем його інтересу, який полягає у тому, що позивач звернувся до відповідача раніше за таким дозволом, ніж третя особа.

Проте, такі доводи позивача спростовуються наявною в матеріалах справи копією клопотання третьої особи про надання оскаржуваного дозволу на розроблення проекту землеустрою, з якого вбачається, що таке клопотання зареєстровано відповідачем 08.08.2016 року.

Водночас, позивачем подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки 06.10.2016 року.

Крім того, третій особі наданий оскаржуваний дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовної площею 90 га, а позивачем визначена площа бажаної земельної ділянки лише у розмірі 2 га.

Також, колегія суддів враховує, що аналіз статей 116, 118, 123 Земельного кодексу України дає підстави вважати, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність/користування, а тому у суду не має підстав вважати приорітетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В свою чергу, будь-яких тверджень про невідповідність оскаржуваного дозволу вимогам чинного законодавства в момент його прийняття позивачем не наведено та не підтверджено належними та допустимими доказами.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про скасування оскаржуваного дозволу задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача надати дозвіл позивачу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області (за межами населених пунктів), колегія суддів вважає, що такі вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з огляду на викладене.

Так, адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не повинен втручатись у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб'єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності відноситься до виключних повноважень центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Таким чином, на підставі наведених вище висновків суду апеляційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, викладена у листі, підлягає визнанню протиправною та відповідач підлягаю зобов'язанню повторно розглянути подане позивачем клопотання.

Зазначені обставини помилково не були встановлені судом першої інстанції та їм не надана належна правова оцінка.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення, відповідно до вимог ст. 202 КАС України, підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови про часткове задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року - задовольнити частково.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, треті особи: Комунальне підприємство «Визирське джерело» Визирської сільської ради, Визирська сільська рада Лиманського району Одеської області, про визнання протиправними дій, скасування дозволу та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру в Одеській області у наданні ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, викладену у листі від 04.11.2016 року № М-15106/0-6193/6-16.

Зобов'язати Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання Мельник Володимира Володимировича від 06.10.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Визирської сільської ради, Лиманського району, Одеської області (за межами населених пунктів).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець

06 червня 2017 р.