Справа № 426/5076/17
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Половинка В.О.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року справа №426/5076/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., Міронової Г.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на постанову Сватівського районного суду Луганської області від 04 травня 2017 року у справі № 426/5076/17 за позовом ОСОБА_2 до Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про перерахунок пенсії за віком, призначеної за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», -

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2017 року, ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Сватівськову районі Луганської області про:

- визнання незаконними дії управління щодо відмови в розрахунку позивачу пенсії за віком на підставі довідки про заробітну плату, видану Відкритим акціонерним товариством «Луганське автотранспортне підприємство 10964» від 11 березня 2008 року № 44, за період з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1996 року;

- зобовязання відповідача провести розрахунок пенсії за віком позивачу з 28 грудня 2016 року з урахуванням довідки про заробітну плату, видану Відкритим акціонерним товариством «Луганське автотранспортне підприємство 10964» від 11 березня 2008 року № 44, за період з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1996 року (а.с. 2-4).

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 04 травня 2017 року замінено відповідача у справі Управління Пенсійного фонду України в Сватівськову районі Луганської області на його правонаступника (а.с. 68).

Постановою Сватівського районного суду Луганської області від 04 травня 2017 року позовні вимоги задоволені. Визнано незаконними дії Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області стосовно відмови в розрахунку поивачу пенсії за віком на підставі довідки про заробітну плату, видану ВАТ «Луганське автотранспортне підприємство 10964» від 11 березня 2008 року №44, за період з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1996 року. Зобов'язано управління провести розрахунок позивачу пенсії за віком з 28 грудня 2016 року з урахуванням довідки про заробітну плату, видану ВАТ «Луганське автотранспортне підприємство 10964» від 11 березня 2008 року №44, за період з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1996 року (а.с. 69-70).

Не погодившись з судовим рішенням, Білокуракинське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, апелянт зазначив, що надана позивачем довідка про заробітну плату не відповідає формі, затвердженої додатком 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Крім того, апелянтом зазначено, що судом першої інстанції при прийнятті рішення надає перевагу загальним нормам права (ст. 46 Конституції України, тощо) над спеціальними, регулюючими спірні правовідносини (а.с. 73-74).

Позивач та представник відповідача в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

В апеляційній скарзі Білокуракинське обєднане управління Пенсійного фонду України Луганської області просило суд розглянути справу за відсутності представника управління.

Від позивача 01 червня 2017 року до канцелярії суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу за його відсутності.

Відповідно до ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_3 19 січня 2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, яку призначено з 28 грудня 2016 року на підставі розпорядження від 24 січня 2017 року.

03 березня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії з більшого заробітку, на підставі довідки Відкритого акціонерного товариства «Луганське автотранспортне підприємство 10964» за період з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1996 року.

Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області листом від 09 березня 2017 року № 17/Т-7 повідомило позивача, що перерахунок пенсії не може бути здійсненим, оскільки надана довідка про заробітну плату не відповідає формі, затвердженої додатком 1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Окрім того, підприємство знято з реєстрації 30 жовтня 2008 року, тому довідку про заробітну плату повинна видавати архівна установа (а.с. 9).

Не погодившись із вищевказаною відмовою управління позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на відповідний перерахунок, відтак позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV)

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відповідно до ст. 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до п.17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25листопада 2005 року № 22-1 (яка діяла на момент видачі позивачеві) встановлено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або державними архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Аналогічна норма міститься у п. 2.10 (норма діє на момент звернення за перерахунком пенсії) Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, (зі змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України №13-1 від 07 липня 2014 року) відповідно до якої довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Таким чином, єдиною підставою для проведення розрахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.

Аналогічні висновки містяться і в Постанові Верховного Суду України від 17 березня 2015 року по справі № 12-11а-15.

Разом із довідкою про заробітну плату, позивачем була надані відповідачу первинні документи, на підставі яких видана довідка, а саме розрахункові листи з підприємства про виплату заробітної плати (а.с.12-41).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що зміна формату довідки про заробітну плату не може слугувати належною підставою відмови у перерахунку пенсії, особливо в умовах, коли замінити довідку про заробітну плату позивач не може з об'єктивних причин, оскільки підприємство Відкрите акціонерне товариство «Луганське автотранспортне підприємство 10964» ліквідоване у жовтні 2008 року, а документи по підприємству передано на зберігання до архіву, який знаходиться у м. Луганську, тобто на території, яка наразі не підконтрольна українській владі.

За приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову через знаходження архівної установи в м. Луганську, на території, непідконтрольній Українській владі.

При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів, що дані, які містяться в довідці про заробітну плату, містять неправдиві або недостовірні дані. В судовому порядку вказана довідка недійсною також не визнавалась.

Таким чином, довідка, яка видана Відкритим акціонерним товариством «Луганське автотранспортне підприємство 10964» про нараховану заробітну плату, відповідає вищезазначеним вимогам ст.40 Закону № 1058-IV.

Крім того, за приписами ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.4.2 Порядку подання та оформлення документів, відповідач має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Проте відповідач вказаним правом не скористався.

Право на перерахунок пенсії, виходячи із заробітної плати, одержаної з 01 січня 1992 року по 31 грудня 1996 року у Відкритому акціонерному товаристві «Луганське автотранспортне підприємство 10964» передбачено ч.1 Закону № 1058-IV і не може відповідачем тлумачитись та застосовуватись на власний розсуд.

Відповідно до ч.4 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Відповідно до п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, (зі змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України №13-1 від 07 липня 2014 року) встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. За бажанням особи, якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Із заявою про призначення пенсії позивач звернувся 19 січня 017 року, а із заявою про перерахунок пенсії він звернувся 03 березня 2017 року, тобто у 3 місячний термін з моменту звернення із заявою до відповідача про призначення пенсії.

Статтею 46 Конституції України кожному громадянину гарантовано право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

Крім того, суд зазначає, що дії управління при відмові у призначенні пенсії позивачу є непропорційними заявленій легітимній меті (підтвердження заробітної плати та надання довідки встановленого, на даний час, зразку), тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач у даному випадку не врахував те, що позивач позбавлений можливості надати додаткові докази на підтвердження свого пільгового стажу, оскільки вісі первинні документи залишились на тимчасово окупованій території.

За таких умов суд апеляційної інстанції, вважає відмова пенсійного органу, яка викладена листом, є такою, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню.

Крім того, суд зазначає, що управлінням порушено законодавчо встановлений процесуальний порядок прийняття рішення щодо відмови у перерахунку, а саме позивачу надана відповідь у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян», а не прийнято вмотивоване рішення з цього приводу.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, щодо неправомірної відмови пенсійним органом у перерахунку пенсії позивачу та наявності підстав для її перерахунку.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи викладене до уваги суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтями 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області залишити без задоволення.

Постанову Сватівського районного суду Луганської області від 04 травня 2017 року у справі № 426/5076/17за позовом ОСОБА_2 до Білокуракинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про перерахунок пенсії за віком, призначеної за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» залишити без змін

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання законної сили.

Судді Т.Г. Арабей

ОСОБА_4

ОСОБА_5