Справа № 592/4769/17
Суддя: Косолап М. М.
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/4769/17
Провадження №2-а/592/308/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого - судді Косолап М.М.,

за участю секретаря - Павлович Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом і свої вимоги мотивує тим, що з 13.05.1993 р. по 12.05.2008 р. працював на посаді судді Недригайлівського районного суду Сумської області, з 13.05.2008 р. по 08.12.2016 р. працював суддею апеляційного суду Сумської області. Рішенням Вищої ради юстиції від 08.12.2016 р. № 3043/15-16, згідно з вимогами ст.ст. 116, 143 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» його звільнено з посади судді апеляційного суду Сумської області. 14.12.2016 р. на підставі вказаного рішення головою апеляційного суду Сумської області видано наказ № 142-ОС, яким його звільнено з посади судді та відраховано зі штату апеляційного суду Сумської області у зв'язку з поданням заяви про відставку. 14.12.2016 р. він подав відповідачу документи необхідні для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі яких йому призначено з 09.12.2016 р. щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 % від суми суддівської винагороди - 25731 грн., хоча повинно було призначити щомісячне довічне грошове утримання з розрахунку 90 % від суми суддівської винагороди судді - 29920 грн., вказаної в довідці апеляційного суду Сумської області № 114 від 14.12.2016 р. Вказує, що відповідач безпідставно не зарахував йому до стажу на посаді судді: половину строку навчання в Харківському юридичному інституті, до якого він вступив у 1984 році та закінчив у 1988 році; 2 роки 3 місяці та 2 дні проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 30.10.1981 по 01.02.1984 р.; стаж роботи на посаді слідчого слідчого відділення Роменського МРВВС України в Сумській області з 21.09.1988 р. по 21.09.1992 р. та старшого слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Ромни і району з 21.09.1992 р. по 13.05.1993 р., що у сукупності зі стажем роботи на посаді судді - 23 роки 6 місяців 27 днів надає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90 %. На момент його звернення до Вищої ради юстиції та Верховної Ради України з заявою про звільнення з посади судді у вересні 2016 р. діяв Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції Закону від 12.02.2015 р. № 192-VIII, який передбачав зарахування вказаного стажу до стажу роботи на посаді судді. Просив суд: визнати неправомірними дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо не зарахування при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого СВ Роменського МРВВС України в Сумській області; зобов'язати відповідача провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання з моменту призначення з 09.12.2016 р. із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді стажу, який складається з проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 30.10.1981 року по 01.02.1984 року, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті з 1984 року по 1988 рік, роботи на посадах слідчого та старшого слідчого Роменського МРВВС України в Сумській області з 21.09.1988 року по 13.05.1993 року, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; зобов'язати відповідача призначити йому, як судді у відставці, починаючи з 09.12.2016 року, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від суми його суддівської винагороди на посаді судді апеляційного суду Сумської області 29 920 грн., вказаної у довідці Апеляційного суду Сумської області від 14.12.2016 року № 114 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з моменту призначення щомісячного грошового утримання з розміру 86 відсотків до 90 відсотків; стягнути витрати по сплаті судового збору.

У судове засідання позивач не прибув, просив розглядати позов у його відсутності.

Представник відповідача Бондар А.О. надав заперечення на позов, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні вимог позивача. В обґрунтування заперечень відповідач вказав, що відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453 робота на посаді слідчого та старшого слідчого, строкова військова служба, половина строку навчання в Харківському юридичному інституті не враховуються до стажу роботи на посаді судді, а тому зарахування до стажу судді, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання є безпідставними. Зазначає, що дії пенсійного фонду були правомірними, а підрахунок стажу позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не відноситься до дискреційних повноважень Вищої ради юстиції.

Дослідивши надані докази по справі, суд вважає адміністративний позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 13.05.1993 р. по 12.05.2008 р. працював на посаді судді Недригайлівського районного суду Сумської області, з 13.05.2008 р. по 08.12.2016 р. - суддею апеляційного суду Сумської області.

У вересні 2016 р. позивач звернувся до Вищої ради юстиції з заявою про відставку.

Рішенням Вищої ради юстиції 19.09.2016 р. ухвалено внести подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Сумської області.

На момент ухвалення цього рішення стаж роботи на посаді судді позивача склав 23 роки 04 місяці.

08.12.2016 року рішенням Вищої ради юстиції № 3043/0/15-16 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Сумської області у відставку» позивача ОСОБА_1 було звільнено з посади судді апеляційного суду Сумської області у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с. 24).

14.12.2016 року головою апеляційного суду Сумської області видано наказ № 142-ОС «Про звільнення з посади судді та відрахування зі штату суду ОСОБА_1.», яким ОСОБА_1 звільнено з посади судді та відраховано зі штату апеляційного суду Сумської області 08.12.2016 року у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с. 25).

Згідно довідки апеляційного суду Сумської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 09.12.2016 р. № 114 від 14.12.2016 р. суддівська винагорода позивача, яка враховується при нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 29920 грн., з яких 17600,00 грн. - посадовий оклад, 12320,00 грн. - вислуга років (а.с. 26).

14.12.2016 р. позивач звернувся до Сумського об'єднаного УПФУ Сумської області із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідач своїм розпорядженням № 822970 від 20.01.2017 р. повідомив позивача про призначення з 09.12.2016 р. щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 25731,20 грн. - 86 % від суми суддівської винагороди, зараховано стаж на посаді судді 23 роки 6 місяців 7 днів (а.с. 28 - 29).

Судом встановлено, що позивач у період: з 30.10.1981 р. по 01.02.1984 р. проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР; з 01.09.1984 р. по 29.06.1988 р. навчався у Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського; з 21.09.1988 по 21.09.1992 р. працював слідчим слідчого відділення Роменського МРВВС, з 21.09.1992 р. по 13.05.1993 р. - працював старшим слідчим слідчого відділення відділу внутрішніх справ м. Ромни і району (а.с. 13 - 23).

Вказаний період до стажу позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідачем не зараховано.

Положеннями статті 126 Конституції України закріплені основоположні принципи здійснення правосуддя в Україні - незалежність і недоторканність суддів

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть буди обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів при здійсненні ними своїх повноважень, закріплених у ч. 1 ст. 126 Конституції України, є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту (заробітна плата, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо), надання їм у майбутньому статусу судді у відставці, право якого на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання судді - це спрямована на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання, та по своїй правовій природі не є пенсією.

У відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Згідно п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 р. № 865 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 р. № 545) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, крім стажу роботи на посаді судді 23 роки 6 місяців 7 днів стажу, позивачу у стаж роботи, який дає право на отримання довічного грошового утримання повинен був зарахуватися період, який складається з періоду проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 30.10.1981 р. по 01.02.1984 р., половина строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1984 р. по 28.06.1988 р.; роботи на посадах слідчого та старшого слідчого Роменського МРВВС України в Сумській області з 21.09.1988 р. по 13.05.1993 р.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 19-рп/2004 визначено, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу. Вона є конституційним принципом організації та функціонування судів, а також професійної діяльності суддів, які при здійсненні правосуддя підкоряються лише закону. Незалежність суддів забезпечується насамперед особливим порядком їх обрання або призначення на посаду та звільнення з посади; забороною будь-якого впливу на суддів; захистом їх професійних інтересів; особливим порядком притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності; забезпечення державою особистої безпеки суддів та їхніх сімей; гарантуванням фінансування та належних умов для функціонування судів і діяльності суддів, їх правового і соціального захисту. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Відповідно до ч. 3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453 (у редакції, що діяла до внесення змін Законом України від 08.07.2011 р. № 3668-VI та на час виходу позивача у відставку) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» внесено зміни до вказаної норми, згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування судді, який працює на відповідній посаді.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. № 3-рп/2013 у справі №1-2/2013 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.2, абз. 2 п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними): ч. 3, 1-3 речення ч. 5 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI; ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI в частині поширення її дії на Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI; абз.2 п.2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року №3668-VI, зі змісту якого вбачається, що виплата суддям пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) здійснюється без індексації, без застосування положень ч.ч. 2, 3 ст.42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та без проведення інших перерахунків, передбачених законодавством.

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VI у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 р. № 3668-VI визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Ухвалюючи зазначене Рішення, Конституційний Суд України врахував попередні позиції стосовно гарантій незалежності суддів, викладені ним у рішеннях від 20.03.2002 р. №5-рп/2002, 01.12.2004 р. №19-рп/2004, 11.10.2005 р. №8-рп/2005, 22.05.2008 р. №10-рп/2008, які полягають у тому, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Таким чином, конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 р., за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Відповідно до ч.2 ст.70 Закону України «Про Конституційний Суд України» у разі необхідності Конституційний Суд України може визначити у своєму рішенні, висновку порядок і строки їх виконання, а також покласти на відповідні державні органи обов'язки щодо забезпечення виконання рішення, додержання висновку.

З метою реалізації зазначених повноважень (ч. 2 ст. 70 Закону України «Про Конституційний Суд України»), Конституційний Суд України, у п. 8 мотивувальної частини вказаного Рішення від 03.06.2013 р. зазначив, що підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону № 2453 в редакції до змін, внесених Законом № 3668, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання».

Рішення Конституційного Суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними та є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Таким чином, з моменту ухвалення Рішення Конституційного Суду України №3-рп/2013 від 03.06.2013 р. підлягає застосуванню ч. 3 ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції до змін, внесених Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Скористатись правом на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач зміг лише після прийняття Вищою радою юстиції рішення про звільнення судді № 3043/0/15-16 від 08.12.2016 р. та відрахування зі штату суду на підставі наказу голови апеляційного суду Сумської області № 142-ОС від 14.12.2016 р.

Заява позивача про звільнення його з посади судді апеляційного суду Сумської області подана до Вищої ради юстиції у вересні 2016 р. відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України та ст. 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тобто позивач реалізував своє конституційне право на звільнення у відставку при досягнутому рівні матеріального забезпечення під час дії ч. 3 ст.138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, що поновлена рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 р. №3-рп/2013, яка передбачає призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди при досягнутому позивачем стажу, що дає право на відставку та на момент звільнення його з посади судді у відставку мав необхідний обсяг стажу згідно вказаного закону, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, в Законі України «Про судоустрій і статус суддів» у редакції змін, що внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII, збережена норма щодо довічного грошового утримання судді у відставці. При цьому, безпосередньо передбачено, що після звільнення з роботи щомісячне довічне грошове утримання виплачується у повному розмірі, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність посилань відповідача на скасування норм щодо пенсійного забезпечення згідно п. 5 Прикінцевих положень вищезазначеного Закону.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач відповідно до покладених на нього завдань, здійснюючи призначення (перерахунок) та виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, а також забезпечення своєчасного в повному обсязі фінансування та виплати щомісячного довічного утримання суддям у відставці належним чином не виконав покладених на нього обов'язків щодо призначення вказаної виплати. Рішення відповідача про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є таким, що порушує конституційні гарантії незалежності професійних суддів, конституційний принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, які, серед іншого, забезпечуються належним матеріальним і соціальним забезпеченням судді та правом на відставку.

З огляду на встановлені факти та наведені норми права, суд дійшов висновку, що відповідач відповідно до покладених на нього завдань, здійснюючи призначення (перерахунок) та виплату щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, а також забезпечення своєчасного в повному обсязі фінансування та виплати щомісячного довічного утримання суддям у відставці належним чином не виконав покладених на нього обов'язків щодо призначення вказаної виплати. Рішення відповідача про відмову у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є таким, що порушує конституційні гарантії незалежності професійних суддів, конституційний принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, які, серед іншого, забезпечуються належним матеріальним і соціальним забезпеченням судді та правом на відставку.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці підлягає судовому захисту шляхом визнання дій Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо не зарахування позивачу при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого СВ Роменського МРВВС УМВС України в Сумській області протиправними та зобов'язання відповідача провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з моменту призначення - 09.12.2016 р. із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді стажу, який складається з проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 30.10.1981 р. по 01.02.1984 р., половини строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1984 р. по 29.06.1988 р.; роботи на посадах слідчого та старшого слідчого Роменського МРВВС України в Сумській області з 21.09.1988 р. по 13.05.1993 р., що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання; зобов'язання відповідача призначити позивачу - судді у відставці, починаючи з 09.12.2016 р., щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від суми його суддівської винагороди на посаді судді Апеляційного суду Сумської області 29920 грн., вказаної у довідці Апеляційного суду Сумської області від 14.12.2016 р. № 114 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з моменту призначення щомісячного грошового утримання з розміру 86 % до 90 %.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

З огляду на викладене, на підставі ст. 94 КАС України судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 640 грн. підлягають стягненню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 6 - 9, 11, 69 - 72, 94, 160 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо не зарахування ОСОБА_1 при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду роботи на посаді слідчого СВ Роменського МРВВС УМВС України в Сумській області.

Зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області провести розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з моменту призначення - 09 грудня 2016 року із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді стажу, який складається з проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР з 30 жовтня 1981 року по 01 лютого 1984 року, половини строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1984 року по 29 червня 1988 року; роботи на посадах слідчого та старшого слідчого Роменського МРВВС України в Сумській області з 21 вересня 1988 року по 13 травня 1993 року, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суми суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язати Сумське об'єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити ОСОБА_1 - судді у відставці, починаючи з 09 грудня 2016 року, щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % від суми його суддівської винагороди на посаді судді Апеляційного суду Сумської області 29 920 грн., вказаної у довідці Апеляційного суду Сумської області від 14 грудня 2016 року № 114 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та здійснити перерахунок довічного грошового утримання з моменту призначення щомісячного грошового утримання з розміру 86 % до 90 %.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня її проголошення, з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Косолап