Справа № 826/6562/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

27 квітня 2017 року 12:22 справа №826/6562/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Аріна-К"
доПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дідович Ірини Вікторівни
треті особи1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "АЛЛОНЖ" 2. ОСОБА_2
провизнання протиправними дій та скасування рішення
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аріна-К" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Аріна-К") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дідович Ірини Вікторівни (далі по тексту - відповідач, Державний реєстратор Дідович І.В.), в якому просить: 1) визнати протиправним дії Державного реєстратора Дідович І.В. та скасувати: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28176584 від 10 лютого 2016 року щодо нерухомого майна з реєстраційним номером №00; 2) визнати протиправним дії Державного реєстратора Дідович І.В. та скасувати: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28166523 від 10 лютого 2016 року щодо нерухомого майна з реєстраційним номером №00; 3) визнати протиправним дії Державного реєстратора Дідович І.В. та скасувати: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28164769 від 10 лютого 2016 року щодо нерухомого майна з реєстраційним номером №00; 4) визнати протиправним дії Державного реєстратора Дідович І.В. та скасувати: рішення про державну рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28221610 від 12 лютого 2016 року щодо нерухомого майна з реєстраційним номером №00; 5) скасувати запис про власності №13198867 внесений Державним реєстратором Дідович І. В. (дата та час державної реєстрації 05 лютого 2016 року - 21:10:15); 6) скасувати запис про власності №13191282 внесений Державним реєстратором Дідович І.В. (дата та час державної реєстрації 04 лютого 2016 року- 19:23:02); 7) скасувати запис про власності №13189307 внесений Державним реєстратором Дідович І.В. (дата та час державної реєстрації 04 лютого 2016 року -18:37:41); 8) скасувати запис про власності №13236654 внесений Державним реєстратором Дідович І.В. (дата та час державної реєстрації 10 лютого 2016 року - 18:59:07).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/6562/16, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 29 вересня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив, треті особи своїх представників до суду не направили.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представників третіх осіб та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

10 та 12 лютого 2016 року відповідачем прийняті рішення про державну реєстрацію права власності ТОВ "АЛЛОНЖ" на об'єкти нерухомості та внесені відповідні записи до Державного реєстру речових прав про об'єкти нерухомого майна, а саме: номер запису про право власності №13198867, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28176584 від 10 лютого 2016 року щодо нерухомого майна з реєстраційним номером №00 (нежитлове приміщення в літ. А площею 15,75 кв.м. розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Фрунзе (Обол., Поділ., Шевч. Р-ни), будинок 160); номер запису про право власності №13191282, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28166523 від 10 лютого 2016 року щодо нерухомого майна з реєстраційним номером №00 (нежитлове приміщення площею 5386,05 кв.м. розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Фрунзе (Обол., Поділ., Шевч. Р-ни), будинок 160); номер запису про право власності №13189307, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28164769 від 10 лютого 2016 року щодо нерухомого майна з реєстраційним номером №00 (нежитлове приміщення площею 403,8 кв.м. розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Фрунзе (Обол., Поділ., Шевч. Р-ни), будинок 160); номер запису про право власності №13236654, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28221610 від 12 лютого 2016 року щодо нерухомого майна з реєстраційним номером №00 (нежитлове приміщення площею 2583,6 кв.м. розташованого за адресою: м. Київ, вулиця Фрунзе (Обол., Поділ., Шевч. Р-ни), будинок 160).

Позивач вважає, що приймаючи вищезазначені рішення про державну реєстрацію права власності ТОВ "АЛЛОНЖ" на об'єкти нерухомого майна відповідач перевищив свої повноваження, зареєструвавши нерухоме майно за ТОВ "АЛЛОНЖ" відмінне від зазначеного в постанові Вищого господарського суду України від 16 червня 2015 року, змінивши описи об'єктів нерухомого майна та зареєструвавши їх як окремі частини, а не як частини від майновою комплексу площею 39709,40 кв.м. як вказано в постанові Вищого господарського суду України від 16 червня 2015 року, окрім того, відповідач не перевірив обтяження нерухомого майна, як наслідок, відповідач не мав правових підстав для проведення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, до виключення відповідних записів при обтяження нерухомого майна.

Відповідач у письмовому заперечення на адміністративний позов проти адміністративного позову заперечив в повному обсязі, посилаючись на те, що керуючись пунктом 54 Порядку "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі по тексту - Порядок №1127), та діючи у рамках законодавства, правомірно вніс до Державного реєстру речових прав відомості про об'єкт нерухомого майна відповідно до даних технічного паспорта на ці об'єкти.

Третя особа 1 надала суду письмові заперечення, в яких проти задоволення позову заперечила в повному обсязі.

Третя особа 2 письмові пояснення до суду не надала.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі - в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державка реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходяться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних організацій, іноземних держав, зокрема право власності на нерухоме майно.

Частиною другою статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Згідно частини першої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Абзацом другим частини другої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пункту 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється, зокрема на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Окрім того, пунктом 6 Порядку №1127 встановлено, що документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту 8 Порядку №1127 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Заява подається окремо щодо кожного об'єкта нерухомого майна.

Згідно пункту 13 Порядку №1127 заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Пунктом 36 Порядку №1127 встановлено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Згідно пункту 37 Порядку №1127 документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, серед іншого, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 38 Порядку №1127 для проведення державної реєстрації речових прав заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування).

Пунктом 42 Порядку №1127 передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав на об'єкт нерухомого майна в разі, коли в документах, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на такий об'єкт, відсутні відомості про його технічні характеристики, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна.

Пунктом 15 Порядку №1127 передбачено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Відповідно до пункту 20 Порядку №1127 за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно пункту 28 Порядку №1127 державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Згідно частини четвертої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: 1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що є невід'ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав; 3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону; 4) державної реєстрації інших обтяжень речових прав на нерухоме майно; 5) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава; 6) державної реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно частини п'ятої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Зміст процитованих правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу рішення про відмову в державній реєстрації може прийматися лише за наявності підстав, передбачених статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, в межах спірних правовідносин необхідно встановити наявність або відсутність підстав для відмови в державній реєстрації права власності третьої особи 1 на об'єкти нерухомості.

Матеріали справи підтверджують, що рішенням Господарського суду міста Києва від 12 жовтня 2011 року у справі №48/391 визнано за ТОВ "Аріна-К" право власності на нерухоме майно, що знаходиться в м. Києві по вул. Фрунзе, 160, а саме: нежиле приміщення II-го поверху заводоуправління (в літ. А): приміщення № 1 (групи приміщень №1) - площею 5,65 кв.м., приміщення № 5-а - площею 10,10 кв.м., загальною площею 15,75 кв.м.; нежиле приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня (літ. Б): I поверх - площею 621,90 кв.м., II поверх - площею 1 077,10 кв.м., III поверх - площею 1 142,35 кв.м., IV поверх - площею 1 033,00 кв.м., V поверх - площею 1 115,70 кв.м., технічний поверх - площею 396,60 кв.м., загальною площею 5 386,05 кв.м.; нежиле приміщення 1-го поверху (в літ. Б- виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня), загальною площею 403,80 кв.м.; нежиле приміщення виробничого корпусу №1 (без бомбосховища), їдальня (в літ. Б) - приміщення І-го поверху площею 458,10 кв.м., група приміщень №№ 1-10 по групі приміщень №3 ІІ-го поверху площею 262,20 кв.м., приміщення ІІІ-го поверху площею 454,30 кв.м., приміщення IV-го поверху площею 454,90 кв.м., приміщення V-го поверху площею 455,80 кв.м., приміщення VI-го поверху площею 457,90 кв.м., підвал площею 58,70 кв.м., загальною площею 2583,60 кв.м.

Вищезазначене рішення набрало законної сили та на його підставі позивач зареєстрував право власності на вищезазначені об'єкти нерухомого майна.

В подальшому постановою Вищого господарського суду України від 16 червня 2015 року у справі №5011-9/11238-2012 постановлено, серед іншого: визнати за ТОВ "АЛЛОНЖ" () право власності на: 1) нежилі приміщення виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальні (літ. Б): І поверх - площею 458,10 м2, частина II поверху - площею 318,30 м2, III поверх - площею 454,30 м2, IV поверх - площею 454,90 м2, V поверх площею 455,80 м2, VI поверх - площею 457,90 м2, підвал площею 58,70 м2,загальною площею 2658,00 м2, що становить 67/1000 частин (від майнового комплексу площею 39709,40 м2), розташовані за адресою: 04073, м. Київ, вул. Фрунзе, 160; 2) нежилі приміщення 1-го поверху (літ. Б виробничого корпусу № 1 (без бомбосховища), їдальня): приміщення 10 площею 296,9 м2, приміщення 9 пл. 18,10 м2, приміщення 4 пл. 88,80 м2, загальною площею 403,80 м2, що становить 1/100 частину (від майнового комплексу 39709,40 м2), розташовані за адресою: 04073, м. Київ, вул. Фрунзе, 160; 3) нежилі приміщення виробничого корпусу №1 (без бомбосховища), їдальня (літ. Б): І поверх - площею 621,90 м2, II поверх - 1077,10 м2, III поверх - площею 1142,35 м2, IV поверх площею 1033,0 м2, V поверх - площею 1 115,70 м2, технічний поверх площею 396,60 м2, загальною площею 5386,65 м2, що становить 136/1000 частин (від майнового комплексу площею 39709,40 м2), розташовані за адресою: 04073, м. Київ, вул. Фрунзе, 160; 4) нежилі приміщення ІІ поверху заводоуправління (в літ. А): частина приміщення №1 (групи приміщень № 1) площею 5,65 м2, приміщення № 5-а - площею 10,10 м2, загальною площею 15,75 м2, що становить 4/10000 частин (від майнового комплексу площею 39709,40 м2, розташовані за адресою: 04073, м. Київ, вул. Фрунзе, 160; 5) нежиле приміщення виробничого корпусу №1 (без бомбосховища), їдальня (літ. Б,): III поверху площею 88,25 м2, що розташоване за адресою: 04073,м. Київ, вул. Фрунзе, 160.

На підставі вищезазначеної постанови Вищого господарського суду України від 16 червня 2015 року у справі №5011-9/11238-2012 директор ТОВ "АЛЛОНЖ" ОСОБА_3 звернувся до відповідача із заявами щодо реєстрації права власності на вищезазначені об'єкти нерухомого майна.

Як стверджує відповідач, особу ОСОБА_3 встановлено за паспортом серії МЕ №370215, виданим Голосіївським РУ ГУ МВС України в місті Києві 22 квітня 2004 року.

Подання ОСОБА_3 усіх документів, які необхідні для державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, підтверджується також листом Міністерства юстиції України від 18 квітня 2016 року №13207/6464-0-32-16/13, який наданий позивачу за результатами перевірки дій відповідача стосовно прийняття оскаржуваних рішень на підставі статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Окрім того, подання заявником відповідачу документів, які передбачені Порядком №1127 не заперечується позивачем.

Зі змісту листа Міністерства юстиції України від 18 квітня 2016 року №13207/6464-0-32-16/13 вбачається, що відповідачем в результаті вивчення наданих документів та в результаті проведення перевірок за даними Державного реєстру речових прав встановлено: відмінність між відомостями про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі речових прав, і відомостями, що містяться у документі, що підтверджує право - постанові Вищого господарського суду України №5011-9/11238-2012 від 16 червня 2015 року та обтяження на вказане нерухоме майно.

Проте, як стверджує відповідач, що підтверджується листом Міністерства юстиції України від 18 квітня 2016 року №13207/6464-0-32-16/13 та не заперечується позивачем, заявником - представником ТОВ "АЛЛОНЖ" державному реєстратору надано технічний паспорт на нежилі приміщення в будинку №160 по вулиці Фрунзе в місті Києві, виготовлений фізичною особою - підприємцем ОСОБА_4 станом на 20 січня 2016 року, який містив відомості про нерухоме майно, а саме: майно було виділене в окремі частини за ТОВ "Аллонж".

Відповідно до пункту 54 Порядку №1127 для державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об'єкта, також подається технічний паспорт на такий об'єкт.

За бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об'єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об'єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об'єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації.

З урахуванням вищевикладеного, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що законодавством передбачена можливість здійснити державну реєстрацію прав у випадку відмінностей між відомостями про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі речових прав, і відомостями, що містяться у документі, що підтверджує право - у разі зміни технічних характеристик об'єкта нерухомого майна та за наявності технічного паспорту, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об'єкта.

Як наслідок, відповідачем на підставі пункту 54 Порядку №1127 та норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" правомірно внесено до Державного реєстру речових прав відомості про об'єкт нерухомого майна відповідно до даних технічного паспорта на цей об'єкт, що спростовує твердження позивача про те, що постановою Вищого господарського суду України від 16 червня 2015 року у справі №5011-9/11238-2012 визнано право власності на об'єкти нерухомого майна відмінного від майна фактично зареєстрованого відповідачем.

Стосовно посилання позивача на те, що відповідачем не перевірені обтяження нерухомого майна та проігноровані зареєстровані обтяження внесені державним реєстратором управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Глобою А. П. на підставі постанови ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 24 червня 2015 року у ВП №47951223 та підставі постанови Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 23 квітня 2012 року необхідно зазначити наступне.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті (наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно), не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно частини першої статті 255 Кодексу адміністративного кодексу України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

На підставі вищезазначених норм законодавства суд приходить до висновку, що оскільки право власності ТОВ "АЛЛОНЖ" підтверджується постановою Вищого господарського суду України від 16 червня 2015 року у справі №5011-9/11238-2012, - наявність на об'єктах нерухомого майна обтяжень не може виступати підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації прав з урахуванням вимог статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України, що підтверджується ухвалою від 06 листопада 2014 року у справі №К/800/38066/14.

Окрім того, твердження позивача про те, що відповідач не перевіряв наявність обтяжень спростовується листом Міністерства юстиції України від 18 квітня 2016 року №13207/6464-0-32-16/13, яким зафіксовано, що відповідач в результаті вивчення наданих документів та в результаті проведення перевірок за даними Державного реєстру речових прав встановив наявність обтяження на нерухоме майно.

У зв'язку з вищевикладеним, беручи до уваги відсутність у відповідача на момент прийняття оскаржуваних рішень доказів наявності підстав для відмови у проведенні державної реєстрації речових прав на нерухоме майно визначених статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідач правомірно відповідно до вимог законодавства здійснив державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна за номерами: 00, 00, 00, 00 за ТОВ "АЛЛОНЖ" ().

Посилання позивача на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2016 року у справі №826/16158/15 не береться судом до уваги, оскільки вищезазначеною постановою ТОВ "АЛЛОНЖ" відмовлено у задоволенні позовних вимог лише на підставі дотримання державним виконавцем при накладенні арештів вимог чинного законодавства, що доводить наявність скасування оскаржуваних рішень та відсутності у ТОВ "АЛЛОНЖ" прав на спірне нерухоме майно.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Аріна-К" задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю "Аріна-К" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко