Справа № 815/1760/17
Суддя: Марин П. П.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1760/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Марина П.П.,

Суддів Андрухіва В.В., Балан Я.В.;

Секретаря судового засідання Станкової О.Ф.

За участю сторін:

Від позивача - Цуркан С.І. (за договором);

Від відповідачів - Бондарчук Ю.В. (за довіреністю);

Від третьої особи - Сорокін К.О. (за довіреністю);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т», про визнання протиправним та скасування висновку від 21.02.2017 року, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т», про визнання протиправним та скасування висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 21.02.2017 року, складеного за результатом розгляду скарги №4176-0-33-17 від 15.02.2017 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в березні ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» стало відомо про наказ Міністерства юстиції України №633/5 від 22.02.2017 року «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», п.п.2-3 якого скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2016 року №31732525 та №31731394 щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, 29, приміщення 501 та 502. Як вказує позивач, підставою для прийняття наказу став висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 21.02.2017 року, складений за результатом розгляду скарги №4176-0-33-17 від 15.02.2017 року. Так, в порушення вимог Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1128, позивач не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду скарги, що унеможливило надання відповідних пояснень щодо обставин, викладених у скарзі, та доказів, і, відповідно, суб'єкт розгляду скарги не зміг об'єктивно дослідити всі обставини справи. Повідомлення про наявну скаргу нібито здійснювалось за допомогою розміщення відповідного оголошення на сайті Міністерства юстиції України, проте позивач вважає, що оголошення не є належним, оскільки з нього не вбачається жодної конкретної (ідентифікуючої) інформації для розуміння про що слухається скарга та визначення кола осіб, яких вона стосується. Крім того, копії скарги та доданих до неї документів надаються суб'єкту оскарження та заінтересованим особам, зазначеним в скарзі або встановленим відповідно до відомостей реєстрів, не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті, що не було виконано відповідачем. Також, позивач зазначає, що кошти, отримані від реалізації вказаних об'єктів нерухомості будуть спрямовані до Державного бюджету України, оскільки на теперішній час триває процедура ліквідації банку, а після затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси розпочинається передпродажна підготовка та реалізація майна банку за найвищою вартістю у найкоротший строк. Окрім цього, право вимоги за кредитним договором №180/1-13, укладеним між позивачем та МПП «Віртус» передано у заставу Національному банку України за договором застави №48 від 10.04.2014 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №47 від 10.04.2014 року, тобто на нерухоме майно поширюється застава Національного банку України, однак позивач не може виконати свої зобов'язання у зв'язку з тим, що задоволення скарги від 15.02.2017 року та ухвалення оскаржуваного висновку слугувало підставою скасування в ЄДР запису про право власності ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» на нерухоме майно, внаслідок чого останній не має можливості реалізувати таке майно та задовольнити вимоги НБУ, а тому складений відповідачем висновок є протиправним та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, письмових поясненнях (а.с.71-74) та поясненнях, наданих у судовому засіданні.

Представник відповідачів - Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації та Міністерства юстиції України в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, письмових заперечень в обгрутування правової позиції не надала, посилаючись на законність дій при складанні оскаржуваного висновку та відповідність його вимогам чинного законодавства, вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128, зазначила про безпідставність доводів позивача та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т» надав до суду письмові заперечення на позов (а.с.111-112), відповідно до яких просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки оскарженню в порядку адміністративного судочинства підлягають саме рішення (в формі наказів) суб'єктів розгляду скарг в сфері державної реєстрації, тобто Міністерства юстиції України чи його територіальних підрозділів, з підстав того, що саме ці рішення є актами індивідуальної дії, що створюють юридичні наслідки у формі прав, обов'язків, їх зміни або припинення, у зв'язку з чим висновок комісії не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню в судовому порядку.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, встановив наступні факти та обставини.

11.03.2013 року між позивачем та Малим приватним підприємством «Віртус» укладено кредитний договір №180/1-13, відповідно до якого, з урахуванням додаткових угод, МПП «Віртус» отримано кредит у сумі 450000 дол. США (а.с.17-24).

З метою забезпечення виконання МПП «Віртус» зобов'язань за вказаним кредитним договором, між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ТОВ «Горяц-Т» укладено іпотечний договір б/н від 11.03.2013 року та договір про внесення змін до іпотечного договору (а.с.104-11), відповідно до якого Іпотекодавець -ТОВ «Горяц-Т» передав в іпотеку Іпотекодержателю ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: комплекс нежитлових приміщень №502 (першого поверху) і підвалу (літ.А) загальною площею 606,5 кв. м, які розташовані в прибудованому приміщенні 9-ти поверхового житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд. №29 (предмет іпотеки), що належать ТОВ «Горяц-Т» на підставі договору купівлі-продажу від 27.03.2007 року.

На підставі наведеного договору іпотеки, 11.03.2013 року приватним нотаріусом Стукаленко Л.С. внесено відповідний запис про іпотеку за №313310 (а.с.113).

В подальшому, 10.04.2014 року між Національним банком України (кредитор) та позивачем (позичальник) укладено кредитний договір про надання кредиту для збереження ліквідності №47, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику для збереження ліквідності кредит одноразовою сумою в розмірі 57 500 000,00 грн. (а.с.42-51).

Також, 10.04.2014 року, між НБУ (заставодержатель) та позивачем (заставодавець) укладено договір застави майнових прав №48, відповідно до умов якого, з метою забезпечення виконання заставодавцем вимог заставодержателя за кредитним договором №47 та будь-якими додатковими угодами до нього, предметом застави за цим договором, в тому числі є майнові права за кредитним договором №180/1-13, укладеним між заставодавцем та МПП «Віртус», зобов'язання по якому забезпечуються, зокрема, нерухомим майном, а саме комплексом нежитлових приміщень №502 (першого поверху) і підвалу №501 (літ.А), загальною площею 606,5 кв. м, розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 29, що належить на праві власності ТОВ «Горяц-Т» та були передані заставодавцю згідно іпотечного договору від 11.03.2013 року (а.с.25-41).

Так, 05 жовтня 2016 року, за результатами розгляду заяв позивача, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2016 року №31732525, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності на комплекс нежитлових приміщень №502 (першого поверху) і підвалу (літ. А) загальною площею 606,5 кв.м., що знаходиться в м. Одеса, вул. Канатна, буд. №29 за ПАТ АБ «ПОРТо-ФРАНКО», та рішення від 05.10.2016 року №31731394, на підставі якого припинено запис про обтяження №312079, де особа, майно/права якої обтяжуються - ТОВ «Горяц-Т2, обтяжувач - Банк за договором іпотеки.

15.02.2017 року третьою особою до відповідача подано скаргу на рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса (а.с.129-131), відповідно до якої ТОВ «Горяц-Т» просило скасувати рішення про державну реєстрацію№31732525, внести зміни до записів Державного реєстру шляхом скасування запису про право власності №16755431 та відновити запис щодо власника вказаного нерухомого майна, анулювати доступ приватного нотаріуса Задорожнюк В.К. до Державного реєстру прав, направити до ВКК нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю вказаного нотаріуса.

Як зазначено у скарзі, третій особі стало відомо про прийняті рішення 24.11.2016 року (а.с.131), в подальшому вказуючи на помилковість при набранні тексту, ТОВ «Горяц-Т» вказує про дату з якої товариству стало відомо про проведення реєстрації 24.12.2016 року (а.с.146).

За результатами розгляду скарги ТОВ «Горяц-Т» від 23.01.2017 року, зареєстрованої в МЮУ від 15.02.2017 року №4176-0-33-17, Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації складено Висновок від 21.02.2017 року, яким вирішено задовольнити скаргу ТОВ «Горяц-Т» від 23.01.2017 року частково, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2016 року №31732525, прийняте приватним нотаріусом Задорожнюк В.К. та внести запис про скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №16755431 у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, як внесений на підставі цього рішення, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2016 року №31731394, прийняте приватним нотаріусом Задорожнюк В.К. та поновити запис про обтяження №312079, який припинений на підставі цього рішення, тимчасово блокувати доступ приватного нотаріуса Задорожнюк В.К. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на один рік (а.с.147-150).

На підставі наведеного висновку Комісії, 22.02.2017 року Міністерством юстиції України прийнято Наказ від 22.02.2017 року №635/5, яким задоволено скаргу ТОВ «Горяц-Т» від 23.01.2017 року частково, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2016 року №31732525, прийняте приватним нотаріусом Задорожнюк В.К. та внести запис про скасування запису про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №16755431 у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, як внесений на підставі цього рішення, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2016 року №31731394, прийняте приватним нотаріусом Задорожнюк В.К. та поновити запис про обтяження №312079, який припинений на підставі цього рішення, тимчасово блокувати доступ приватного нотаріуса Задорожнюк В.К. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на один рік, виконання пунктів 2-3 наказу покладено на Департамент Державної реєстрації та нотаріату та п.4 на ДП «Національні інформаційні системи» (а.с.151).

Не погоджуючись з прийнятим висновком комісії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Статтею 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Пунктом 1 частини другої названої статті визначено, що Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Процедура розгляду скарг у сфері державної реєстрації на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора та порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначена Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (надалі за текстом - Порядок № 1128) та передбачає утворення для забезпечення розгляду таких скарг постійно діючих комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення та склад яких затверджуються Мін'юстом або відповідним територіальним органом.

Відповідно пункту 2 Розділу І Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 року № 37/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2016 року за № 42/28172 в редакції від 12.01.2016 (надалі за текстом - Положення № 37/5), комісія є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації.

Пунктом 3 розділу І Положення № 37/5 в редакції від 12.01.2016 визначено, що комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими актами законодавства.

Порядок роботи комісії визначений розділом ІІІ Положення № 37/5, яким встановлено, що формою роботи комісії є засідання, які проводяться у разі потреби. Дату, час і місце проведення засідання комісії визначає її Голова. Засідання комісії є правомочним у разі участі в ньому не менш як двох третин її складу. Секретар комісії завчасно повідомляє членів комісії, а також скаржника та/або його представника, суб'єкта оскарження та інших заінтересованих осіб про порядок денний запланованого засідання, дату, час і місце його проведення, а також надає/надсилає членам комісії та зазначеним особам необхідні матеріали в електронному або паперовому вигляді. Розгляд питання на засіданні комісії включає такі етапи: 1) доповідь члена комісії, співдоповіді (у разі потреби); 2) запитання членів комісії доповідачу, співдоповідачам, відповіді на них; 3) виступи членів комісії та скаржника та/або його представника, суб'єкта оскарження та інших заінтересованих осіб з питання, що розглядається; 4) внесення пропозицій членами комісії, їх обговорення; 5) оголошення Головою комісії про припинення обговорення питання; 6) заключне слово доповідача, співдоповідачів (за їх бажанням); 7) голосування. Рішення з питань, що розглядаються на засіданнях комісії, приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів присутніх на засіданні. У разі рівного розподілу голосів голос Голови комісії є ухвальним. Під час проведення засідання комісії секретарем комісії ведеться протокол засідання комісії, який повинен містити перелік осіб, присутніх на засіданні, порядок денний засідання, питання, що розглядались на засіданні, перелік осіб, які виступали під час засідання, прийняте комісією рішення. Рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії. Висновок комісії повинен містити такі відомості: дата, час та місце його складення; перелік осіб, присутніх на засіданні комісії; реквізити та суть скарги, розгляд якої здійснюється комісією; відомості про наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначені у скарзі, та інших обставин, які мають значення для об'єктивного розгляду скарги; окрема думка члена комісії у разі її наявності та оформлення у письмовому вигляді; узагальнюючий висновок щодо відповідності/невідповідності законодавству у сфері державної реєстрації рішення, дії або бездіяльності суб'єкта оскарження, щодо задоволення кожної з вимог скаржника або відмови в їх задоволенні з відповідним обґрунтуванням та посиланням на норми законодавства; відомості про необхідність складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідальність за вчинення яких передбачена частинами першою - п'ятою статті 166 11 та статтею 166 23 Кодексу України про адміністративні правопорушення; відомості про рішення / реєстраційні дії, що підлягають скасуванню, а також про дії, що підлягають вчиненню у зв'язку зі скасуванням рішення / реєстраційної дії або у зв'язку з визнанням оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, та про суб'єкта, що буде вчиняти такі дії.

Відповідно до пункту 9 Порядку №1128 під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Згідно з п.11 Порядку №1128, копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб'єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов'язково приймаються комісією до розгляду.

Матеріали справи свідчать, що ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» взагалі не повідомлявся про час та місце розгляду скарги, що позбавило позивача як зацікавлену особу, отримавши таке повідомлення, одержати всі необхідні матеріали та належним чином підготуватись до розгляду скарги.

Належних і допустимих доказів, у розумінні вимог статті 70 Кодексу адміністративного судочинства України, направлення ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» повідомлення про дату, час та місце розгляду скарги, а також надання позивачу копії скарги і доданих до неї документів відповідачами до суду не надано.

Судом не приймається посилання представника відповідачів на розміщення інформації про розгляд скарги на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України Департамент державної реєстрації та нотаріату «Оголошення про засідання комісії 21 лютого 2017 року» (а.с.179-180), як на доказ належного повідомлення заінтересованих осіб про дату, час і місце розгляду скарги, оскільки з викладеної інформації не вбачається, що розгляд скарги стосується інших заінтересованих осіб, а лише міститься назва скаржника, вихідна та вхідна дати заяви з відповідними реєстраційними номерами, а тому ідентифікувати коло осіб, прав та обов'язків яких стосується така скарга, неможливо. Також суд зауважує, що з урахуванням вимог пунктів 10, 11 Порядку №1128, надання копії скарги та доданих до неї документів заінтересованим особам, в т.ч. і позивачу, за допомогою розміщення інформації на веб-сайті, є технічно неможливим.

Отже, суд приходить до висновку, що Комісія належним чином завчасно не повідомила ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» про розгляд скарги ТОВ «Горяц-Т», чим порушило приписи пунктів 9, 10, 11 Порядку №1128, якими чітко передбачено, що суб'єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); 2) шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін'юсту; 3) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги), оскільки викладена на веб-сайті інформація не може вважатися належним повідомленням позивача, а копії скарги та доданих до неї документів заінтересованим особам, в т.ч. і позивачу, обов'язок встановлення яких відповідно до відомостей реєстрів (п.9 Порядку №1128), покладено на відповідача, таким особам не надавались.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб ("Беєлер проти Італії", "Онер'їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі"). Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер'їлдіз проти Туреччини", та "Беєлер проти Італії").

Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії").

Отже, внаслідок порушень, вчинених Комісією, порушено право позивача подати письмові пояснення по суті скарги. Зазначене вплинуло на майнові права ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО».

При цьому, суд допускає можливість прийняття Комісією аналогічного висновку у разі дотримання останньою процедури розгляду скарги.

Поряд з цим, суд також вважає за необхідне зазначити, що супровідним листом від 09.03.2017 року №2/4176-0-33-17/19К Міністерство юстиції України повідомило позивача про прийнятий на підставі наведеного висновку Комісії Наказ від 22.02.2017 року №635/5, хоча п.17 Порядку 1128 передбачено надіслання засвідченого в установленому законодавством порядку копії рішення, прийнятого за результатом розгляду скарги, скаржнику, суб'єкту оскарження, а також особам, які брали участь у розгляді скарги по суті, протягом трьох робочих днів з дня його прийняття.

З наведеного вбачається, що відповідачем повідомлено ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» про прийняте рішення, при цьому позивач не був залучений відповідачем як особа, яка брала участь у розгляді скарги по суті, не є скаржником та суб'єктом оскарження.

Відповідно до п.п.6, 8 розділу ІІІ Положення № 37/5, рішення з питань, що розглядаються на засіданнях комісії, приймаються шляхом голосування простою більшістю голосів присутніх на засіданні. У разі рівного розподілу голосів голос Голови комісії є ухвальним.

Рішення комісії оформляються висновком, який підписується Головою комісії, секретарем та членами комісії, що брали участь у засіданні комісії.

В пункті 12 Порядку № 1128 вказано, що за результатами розгляду скарги суб'єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу.

Відповідно до п.19 Порядку №1128, рішення, дії або бездіяльність суб'єкта розгляду скарги можуть бути оскаржені до суду.

У рішенні «Меньшакова проти України» від 08.04.2010 Європейського суду з прав людини виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду. Так, Суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків відповідного характеру.

У справі «Шаповал проти України» (рішення від 31.07.2012 року) судом вказано, що для того, щоб право доступу до суду було ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити акт, який є втручанням в її права. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права та інтереси.

Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке згідно з практикою Європейського суду з прав людини, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом.

Отже, за результатом розгляду скарги, відповідачем приймається рішення у формі висновку який може бути оскаржено в суді, а тому посилання третьої особи на неможливість оскарження висновку є безпідставними.

За вказаних вище та встановлених судом обставин, відповідачами не забезпечено об'єктивний і всебічний розгляд скарги ТОВ «Горяц-Т», оскільки Комісією порушено приписи пунктів 9, 10, 11 Порядку № 1128, а отже, Комісією порушено процедуру розгляду скарги, внаслідок чого рішення, оформлене висновком, складеним за результатами її розгляду, є протиправним.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Днем подання скарги вважається день її фактичного отримання Міністерством юстиції України або його територіальним органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від скаржника поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті.

Пунктами 4, 8 ч. 8 ст.37 наведеного Закону встановлено, що Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо: наявна інформація про судове провадження у зв'язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав; закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Судом встановлено, що згідно ухвали господарського суду Одеської області про порушення провадження по справі та залучення третіх осіб від 30.11.2016 року по справі №916/3248/16, 28.11.2016 року за вх.№3479/16 господарським судом Одеської області одержано заяву ТОВ «Горяц-Т» до ПАТ «ПОРТО-ФРАНКО», третя особа на стороні відповідача: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К., в якій позивач просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.10.2016р. прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності комплекс не житлових приміщень №502 (першого поверху) і підвалу (літ. А) загальною площею 606,5 кв.м,, що знаходиться в м. Одеса, вул.. Канатна, буд. №29 на нового власника ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО", скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № невідомий про реєстрацію за ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО" права власності на комплекс не житлових приміщень №502 (першого поверху) і підвалу (літ. А) загальною площею 606,5 кв.м, що знаходиться в м. Одеса, вул.. Канатна, буд. №29 та даною ухвалою суду порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду (а.с.86).

Отже, станом на 28.11.2016 року заявнику було відомо про наявність оскаржуваних рішень приватного нотаріуса, тобто 28.01.2017 року закінчився встановлений законом строк подачі скарги, при цьому на момент розгляду скарги Комісією в провадженні господарського суду Одеської області існував спір між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав, що має наслідком відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведені обставини, рішення Комісії, оформлене висновком від 21.02.2017 року підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення сторін, суд встановив, що рішення Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, оформлене висновком від 21.02.2017 року прийнято всупереч вимогам законодавства та поза межами повноважень, наданих відповідачам чинним законодавством України у зв'язку з порушенням процедури розгляду скарги.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Горяц-Т», про визнання протиправним та скасування висновку від 21.02.2017 року - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати висновок Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 21.02.2017 року, складеного за результатом розгляду скарги №4176-0-33-17 від 15.02.2017 року.

Постанову може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено та підписано колегією суддів 06.06.2017 року.

Головуючий суддя /підпис/ П.П.Марин

Суддя В.В.Андрухів

Суддя Я.В.Балан

.