Справа № 815/1488/17
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1488/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року м. Одеса Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

суддів Левчук О.А., Корой С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом позову державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, Державної екологічної інспекції України про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 8, 9 припису Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, що є додатком до припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017 року № 2/2-19, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (надалі по тексту позивач) звернулося до суду з позовом до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд визнати протиправними та скасувати пункти 2, 8, 9 припису Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, що є додатком до припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017 року № 2/2-19.

Ухвалою суду від 12.04.2017 року, яка занесена до журналу судового засідання, залучено до участі у розгляді справи у якості другого відповідача Державну екологічну інспекцію України.

В обґрунтування позовних вимог позивач в цілому зазначив, що в період з 12.12.2016 року по 30.12.2016 року Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря на підставі наказу від 08.12.2016 року № 177 та направлення на перевірку №95 була проведена планова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» та його філіями. На підставі висновків акту перевірки Державною екологічною інспекцією Північно-Західного регіону Чорного моря 10 січня 2017 року винесено припис №2/2-19, згідно з яким Білгород-Дністровській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» необхідно: відповідно до пункту 2 припису, експлуатація сміттєспалювальної пічки можливо тільки при наявності позитивного висновку державної екологічної експертизи; відповідно до пункту 8 припису, оформити документи, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку, яка використовується Білгород-Дністровською філією Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (надалі по тексту Білгород-Дністровська філія ДП «АМПУ»; відповідно до пункту 9 припису, не утворювати відходи без дозволу на операції у сфері поводження з відходами. Не погоджуючись із з пунктами 2, 8, 9 припису, який є додатком до припису від 10.01.2017 року № 2/2-19 та вважаючи їх безпідставними і необґрунтованими, позивач звернувся за захистом до суду.

Від відповідачів до суду надійшли письмові заперечення на позов, в яких відповідачі позовні вимоги не визнали та в задоволенні позову просили відмовити у повному обсязі, посилаючись в цілому на те, що Держекоінспекцією, згідно до вимог природоохоронного законодавства визначено порушення під час здійснення господарської діяльності Білгород-Дністровською філією ДП «АМПУ» та на їх усунення видано відповідний припис.

У судове засідання зявились представник позивача та представник відповідача Державної екологічної інспекції України.

Представник відповідача - Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином та своєчасно.

Враховуючи думки представника позивача та представника відповідача Державної екологічної інспекції України, керуючись положеннями ч.6 ст.128 КАС України, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та обставини.

Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища, відповідно до ст. 34 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Згідно з ч. 1 ст. 34 України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Компетенцією центрального органу виконавчої влади , що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері оборони навколишнього природного середовища визначено у ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»

За змістом частини першої цієї статті, до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері оборони навколишнього природного середовища, окрім іншого, належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог законодавства зокрема про екологічну та радіаційну безпеку; про охорону та раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів;про охорону атмосферного повітря; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.

На виконання, зокрема, вимог Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», а також Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.09.2008 року №464 затверджено Порядок організації та проведення перевірок субєктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства (надалі по тексту - Порядок №464).

На підставі акта, який складено за результатами перевірки, протягом пяти днів з дня її завершення, у разі виявлення порушень вимог природоохоронного законодавства складається припис про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини восьмої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-У (надалі по тексту - Закон №877-V) приписом є обовязкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) субєкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Із наведеного нормативного регулювання вбачається, що контроль за охороною навколишнього природного середовища та використання природних ресурсів покладено на Держекоінспекцію та її територіальні органи. З цією метою вони в межах своїх повноважень та у визначеному законодавством порядку проводять перевірки, з-поміж іншого, субєктів господарювання на предмет дотримання вимог природоохоронного законодавства та видають припис про усунення виявлених порушень, якщо такі є.

Судом встановлено, що Держекоінспекцією на виконання пункту 16559 Плану комплексних заходів державного нагляду (контролю) органів державного нагляду (контролю) на 2016 рік, затвердженого наказом Мінекономрозвитку України від 30.11.2016 року №1533 та пункту 4 Плану заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства Державної екологічної інспекції України на IV квартал 2016 року, згідно до наказу Державної екологічної інспекції України від 08.12.2016 року №177, направлення Державної екологічної інспекції України від 08.12.2016 року №95 у період з 12.12.2016 року по 30.12.2016 року проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та його філій.

Отже, відповідач діяв в межах повноважень передбачених законодавством України в сфері екологічного контролю.

За результатами проведеного планового заходу, Держекоінспекцією України складений акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 30.12.2016 року та винесений припис від 10.01.2017 року №2/2-19 (а.с. 74-75, 79-93 том 1).

Судом встановлено, що Державна екологічна інспекція Північно-Західного регіону Чорного моря (далі - Держекоінспекція) була залучена до проведення даного заходу, як територіальний орган Держекоінспекції України.

На виконання вимог наказу Міністерства екології та природних ресурсів від 02.10.2012 року №483 «Про затвердження уніфікованих форм актів перевірок дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містить перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)», Держекоінспекцією, в ході перевірки філій складені відповідні акти і приписи по філіям, які перевірялися та не підлягали реєстрації і нумерації у звязку з тим, що складені документи є невідємною частиною акту перевірки та припису Держекоінспекції України.

Судом встановлено, що Держекоінспекцією складені документи по перевіркам філій, були передані Голові комісії Держекоінспекції України, для складання узагальнюючого акту перевірки від 30.12.2016 року та винесення припису від 10.01.2017 року № 2/2-19.

Під час проведення планового заходу державного нагляду (контролю) дотримання вимог природоохоронного законодавства України, під час реалізації господарської діяльності Білгород-Дністровською філією ДП «АМПУ», Держекоінспекцією складаний акт від 30.12.2016 року в якому визначені порушення вимог природоохоронного законодавства України, який також є невідємною частиною акту Держекоінспекції України від 30.12.2016 року. За встановлені порушення винесений припис щодо їх усунень, який також є невідємною частиною припису Держекоінспекції України від 10.01.2017 року №2/2-19 (а.с. 76-78 том 1).

Надаючи правову оцінку оскарженим пунктам 2, 8, 9 припису Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, що є додатком до припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017 року № 2/2-19, суд виходив з наступного.

Так, пункт 2 припису Держекоінспекції приписував: експлуатація сміттєспалювальної пічки можливо тільки при наявності висновку державної екологічної експертизи.

Як встановлено в ході проведення перевірки, джерело №002 - сміттєспалювальна піч працює без висновку державної екологічної експертизи, що є порушенням п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 року №808 «Про затвердження переліку видів діяльності та обєктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку».

Так, відповідно до п.11 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 року №808 «Про затвердження переліку видів діяльності та обєктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку» поводження з відходами: небезпечними (збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізація, видалення, знешкодження і захоронення); побутовими (оброблення, перероблення, утилізація, знешкодження і захоронення) відноситься до виду діяльності, що становить підвищену екологічну небезпеку.

Під час проведення перевірки, Білгород-Дністровською філією ДП «АМПУ» надано довідку від 22.12.2016 року № 12/02.2.3-14/2551/16 про те, що останнє спалювання відходів перевезень не позначених іншим способом (харчових відходів з суден) БДФ ДП «АМПУ» у сміттєспалювальній печі здійснювалось 22.12.2016 року.

Пункт 8 припису Держекоінспекції приписував необхідність оформлення документів, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку, яка використовується Білгород-Дністровською філією ДП «АМПУ».

Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України «Про морські порти України» було утворене ДП «Адміністрація морських портів України» та його філії. Згідно розподільчих балансів між Адміністраціями та портами, майно портів та землі на яких розташовується дане майно перейшло на баланс ДП «АМПУ», в даному випадку землі на яких розташовується майно Білгород-Дністровської філії ДП «АМПУ» перейшло на його баланс.

Пунктом 4 Уніфікованою формою акту (питання в галузі охорони земельних ресурсів) передбачено, зокрема (п.п.4.1), наявність документів, що посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку, на виконання вимог статті 125, частин 1-3, 5 статті 126 Земельного Кодексу України, на що при здійсненні заходу державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища посилається Держекоінспекція.

Пункт 9 припису Держекоінспекції приписував позивачу не утворювати відходи без дозволу на операції у сфері поводження з відходами. При проведені планового заходу державного нагляду (контролю) дотримання вимог природоохоронного законодавства України Одеської філії ДП «АМПУ», встановлено порушення останньою вимог природоохоронного законодавства у сфері поводження з відходами.

Так, відповідно до ст.1 Закону України від 05.03.1198 року №187/98-ВР «Про відходи» поводження з відходами - це дії спрямовані на запобігання утворенню відходів, їх збирання, перевезення, сортування, зберігання, оброблення, перероблення, утилізацію, видалення, знешкодження і захоронення, включаючи контроль за цими операціями та нагляд за місцями видалення; операції поводження з відходами-це збирання, перевезення, зберігання, сортування, оброблення (перероблення), утилізація, видалення, знешкодження і захоронення відходів.

Згідно з ст.17 Закону України «Про відходи» субєкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобовязані, в тому числі, мати ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з відходами і/або дозвіл на транскордонне перевезення небезпечних відходів; мати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000.

Положеннями п. а) ч. 1 ст. 32 даного Закону передбачено, що з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоровя людини забороняється провадити будь-яку господарську діяльність, повязану з утворенням відходів, без одержання від місцевих органів виконавчої влади дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ч.5 ст. 33 Закону України «Про відходи» визначені для зберігання та видалення відходів місця чи обєкти повинні використовуватися лише для відходів, заявлених на одержання дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Згідно з ч.2 ст.55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» здійснення операцій у сфері поводження з відходами дозволяється лише за наявності дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами на визначених місцевими радами територіях із додержанням санітарних та екологічних норм у спосіб, що забезпечує можливість подальшого використання відходів як вторинної сировини і безпеку для навколишнього природного середовища та здоровя людей.

ОСОБА_1 екологічної безпеки та дозвільної системи Міністерства екології та природних ресурсів України №7/1409-14 від 20.05.2014 року «Щодо скорочення документів дозвільного характеру» повідомлено, що з 26 квітня 2014 року субєкти господарювання можуть провадити господарську діяльність без одержання лімітів на утворення та розміщення відходів та розміщення відходів та дозволів на розміщення відходів.

В той же час Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру» внесено зміни до Закону України «Про відходи» та «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності», якими передбачено скасування дозволу на розміщення відходів та, одночасно, передбачено дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами.

Слід зазначити, що дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, що передбачений положеннями Закону України «Про відходи» міститься у Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності (Додаток до Закону України від 19.05.2011 року №3392- VI).

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача, що у звязку зі здійсненням позивачем операцій у сфері поводження з відходами, останній зобовязаний мати відповідний дозвіл, а тому Державною екологічною інспекцією в Одеській області правомірно зроблено висновок про порушення позивачем положень ст.ст. 17, 32, 33 Закону України «Про відходи», ст. 55 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачами доведено належними доказами, що при прийнятті оскаржуваних пунктів припису вони діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, на підставі ст. 10 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 11 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними доказів, зясувавши обставини у справі; перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» слід відмовити.

При цьому, суд враховує, що в рішенні Конституційного суду України від 09.07.2002 року у справі за конституційним зверненням товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кампус Коттон клаб» щодо офіційного тлумачення положення частини другої ст. 124 Конституції України (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) в п. 3 зазначено, що положення частини другої ст. 124 Конституції України треба розглядати у системному зв'язку з іншими положеннями Основного Закону України, які передбачають захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюють юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Тобто кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у т.ч. судовий захист. Для забезпечення судового захисту Конституція України у ст. 124 встановила принципи здійснення правосуддя виключно судами. Із змісту частини другої ст. 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції на всі правовідносини, що виникають у державі, випливає, що кожен із суб'єктів правовідносин у разі виникнення спору може звернутися до суду за його вирішенням.

Таким чином, позивач, враховуючи свою адміністративну правосубєктність, керуючись ст.ст. 48,56 КАС України, скористався своїм правом на судовий захист, при цьому згідно ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року його право не може бути обмежене, однак при встановлених обставинах підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Білгород-Дністровської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, Державної екологічної інспекції України про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 8, 9 припису Державної екологічної інспекції Північно-Західного регіону Чорного моря, що є додатком до припису Державної екологічної інспекції України від 10.01.2017 року № 2/2-19 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Якщо апеляційну скаргу не буде подано в строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя С.О. Cтефанов

Судді О.А. Левчук

ОСОБА_2