Справа № 127/5703/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/5703/17

Головуючий у 1-й інстанції: Волошин С.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

06 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Мельник-Томенко Ж. М. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач у березні 2017 року звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача в частині встановлення щомісячного грошового утримання в меншому розмірі, без врахування часу роботи на прокурорських посадах органах прокуратури, половини строку навчання з денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та календарного періоду проходження строкової військової служби неправомірними;

- зобовязати відповідача зарахувати до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, періоди роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури, половини строку навчання з денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та календарного періоду проходження строкової військової служби;

- зобовязати здійснити перерахунок довічного грошового утримання в розмірі 90% заробітної плати судді без збереження граничної суми щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 10.04.2017 позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці в частині встановлення щомісячного грошового утримання ОСОБА_2, в меншому розмірі без врахування часу роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури, половини строку навчання з денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці зарахувати до стажу роботи на посаді судді Зайцева В. А., що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, період роботи в органах прокуратури на посаді помічника прокурора міста Вінниці, що становить 1рік 8 місяців 10 днів, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім.Дзержинського, що становить 1 рік 11 місяців, та календарний період проходження строкової військової служби, що становить 2 роки 3 місяці 6 днів.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці здійснити з 15.12.2016 перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_2, у розмірі 90% суддівської винагороди без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Присуджено на користь ОСОБА_2, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 гривень, які підлягають обов'язковому стягненню органами Державної казначейської служби України із Державного бюджету України шляхом їх безспірного списання із рахунка суб'єкта владних повноважень Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що з 05.08.1984 по 10.11.1986 ОСОБА_2 проходив строкову військову службу в Радянській армії. Загальний період перебування на військовій службі 2 роки 3 місяці 6 днів.

01.09.1987 він був зарахований на денний факультет №1 Харківського юридичного інституту імені ім.. Дзержинського (20.03.1991 реорганізований в Українську юридичну академію, підпорядковану Міністерству освіти України, в подальшому - перейменований в Національний юридичний університет імені ОСОБА_3), з якого був відрахований 30.06.1991 у звязку із закінченням навчання і тримання повної вищої освіти за спеціальністю "Правознавство" та здобуттям кваліфікації юриста, що підтверджується також архівною довідкою №3-104/257 від 06.03.2017, виданою Національним юридичним університетом імені ОСОБА_3.

Загальний період навчання у ВНЗ склав 3 роки 9 місяців 28 днів.

01.08.1992 позивач призначений помічником прокурора м. Вінниці, 11.04.1994 звільнений з посади у звязку з призовом на військову службу. Загальний період роботи на посаді помічника прокурора - 1 рік 8 місяців 11 днів.

З 11.04.1994 по 30.11.2006 позивач перебував на службі в Збройних Силах України. Відповідно до послужного списку позивач був призначений суддею військового суду Вінницького гарнізону.

19.06.2007 ОСОБА_2 був призначений суддею Апеляційного суду Вінницької області.

14.12.2016 наказом голови Апеляційного суду Вінницької області №104/2-07к на підставі рішення №3078/0/15-16 "Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Апеляційного суду Вінницької області у відставку" від 08.12.2016 позивача виведено зі штату суддів Апеляційного суду Вінницької області у звязку з поданням заяви про звільнення у відставку.

Стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, згідно розрахунку Апеляційного суду Вінницької області №2-41/4/2017 від 13.01.2017, складає 27 років 09 місяців 2 дні, з яких: 2 роки 3 місяці 5 днів служба в рядах Радянської армії, 1 рік 11 місяців період навчання у Харківському юридичному інституті, 1 рік 7 місяців 10 днів робота на посаді помічника прокурора м.Вінниці (з 01.09.1992 по 11.04.1994).

15.12.2016 позивач подав до Управління Пенсійного фонду в м. Вінниці всі необхідні документи щодо призначення довічного грошового утримання, з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

16.01.2017 рішенням Управління Пенсійного фонду України (протокол №14816) позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 82 відсотків грошового утримання судді з 15.12.2016, тобто лише з врахуванням стажу роботи на посаді судді (21 рік 11 місяців 26 днів) при загальному стажі 28 років 9 місяців 14 днів.

21.02.2017 на письмове звернення позивача з приводу зарахування до стажу судді часу роботи на посаді помічника прокурора м.Вінниці, половини строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім.Дзержинського та календарного періоду проходження строкової військової служби та призначення щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% управлінням Пенсійного фонду в м. Вінниці була надана відповідь за №31/3-1про відмову з посиланням на те, що постанова КМ України від 03.09.2005 № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" втратила чинність на підставі постанови КМ України від 01.12.2010 №1097.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності вчинених дій та прийнятих рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2014 у справі № 19-рп/2004 вказано, що незалежність суддів є невід'ємною складовою їхнього статусу, конституційним принципом організації та функціонування судів і професійної діяльності суддів. ВизначеніКонституцієюта законами України гарантії незалежності суддів як необхідні умови здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом мають бути реально забезпечені. Не допускається зниження рівня гарантій незалежності і недоторканності суддів у разі прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів.

Будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя і права громадян на захист прав і свобод незалежним судом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 14.12.2011 № 18-рп/2011 офіційно розтлумачив поняття "щомісячне довічне грошове утримання", зокрема таке поняття означає неоподатковану грошову виплату як судді, який, маючи право на відставку продовжує працювати на посаді судді і одержує її з Державного бюджету України у вигляді щомісячного грошового утримання, так і судді у відставці, який одержує її з Пенсійного Фонду.

Відповідно до п. 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Частиною 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) вказано, що судді у відставці, які мають стаж роботи на посаді судді не менш 20 років, виплачується за його виборам пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більш ніж 90% заробітку судді.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 № 54 доповнено постанову Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 абзацом другим пункту 3-1, згідно якого до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вказав, що до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, крім періоду роботи на посаді судді (21 рік 11 місяців 26 днів), мають бути зараховані такі періоди: 1 рік 8 місяців 10 днів-період роботи безпосередньо на посаді помічника прокурора м. Вінниці, 1 рік 11 місяців половина строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті ім.Дзержинського, 2 роки 3 місяці 5 днів календарний період проходження строкової військової служби. Загальний стаж, що підлягає до застосування при визначенні розміру щомісячного грошового утримання, складає 27 років 10 місяців 2 дні.

Разом з тим, ч. 3 ст. 141 Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ (у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VIII) вказано, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим, ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, суд першої інстанції правильно вказав, що позивач, відставку якого прийнято Верховною радою України, відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ, ст.ст.126,131 Конституції України, має право на призначення йому довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав права громадян на достатній життєвий рівень і сформулював правову позицію, згідно якої, Конституцією України та законами України відокремлюються певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначена за спеціальними законами, в тому числі і Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач порушив права позивача, гарантовані Конституцією України на пенсійне забезпечення та достатній рівень життя, такі дії відповідача є протиправними та такими що порушують права позивача, закріплені у Конституції України.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв'язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5