Справа № 606/222/17
Суддя: Малярчук В. В.
Дата ухвалення: 2017-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 606/222/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Малярчук В.В.

з участю секретаря судового засідання - Зіньковській Н.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі адміністративну справу за позовомОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок і виплату щорічної разової грошової допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни ІІ групи за 2016 рік відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведення виплат.

Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що ОСОБА_1 є інвалідом війни, що підтверджується посвідченням, серії НОМЕР_1 від 11 грудня 2015 року, та має право на пільги, встановлені законодавством України. Згідно із ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», інвалідам війни повинна щорічно, до 05 травня, виплачуватися разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. При визначенні мінімального розміру пенсії за віком не було встановлено обмежень щодо можливості застосування мінімального розміру пенсії. Зміни до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не внесено. Таким чином, щорічну разову грошову допомогу ветеранам війни - інвалідам війни слід було сплачувати у повному обсязі. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» станом на 05.05.2016 року мінімальна пенсія за віком складає 1130 гривень. Таким чином, він повинен був отримати у 2016 році - 9040 гривень (1130х7), однак отримав лише 2600 грн. Враховуючи те, що Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» не було встановлено окремого правового регулювання виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, то відповідач був зобов'язаний виплатити допомогу у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком як передбачено в законі, а не в розмірі 2600 грн. як встановлено постановою КМУ від 02.03.2016р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Представник відповідача - Управління соціального захисту населення Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області суду направив заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги не визнає, та заперечує проти їх задоволення.

Дослідивши надані позивачем письмові докази на підтвердження позовних вимог, ознайомившись з запереченням відповідача на адміністративний позов у сукупності прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

ОСОБА_1 є інвалідом війни, ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 11 грудня 2015 року.

Відповідно до частини п'ятої ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до п.26 розділу VІ «Прикінцеві і перехідні положення» Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, серед іншого, ст.ст.12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Кабінетом Міністрів України на виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України прийнято Постанову від 02.03.2016р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови установлено у 2016 році виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:I групи - 2975 гривень; II групи - 2600 гривень; IIІ групи - 2310 гривень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

В рішенні Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень. Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

В рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012 зазначено, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України. Однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги - принципам пропорційності і справедливості.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Крім того, право встановлювати законодавчі обмеження щодо виплати пенсії узгоджуються з правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у справі «Великода проти України», яка полягає в тому, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу №1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акту, яким встановлено таке право власності. Крім того, суд стверджує, що перша і найважливіша вимога ст. 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. При цьому, суд зазначає, що зменшення розміру пенсії очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава.

В силу вимог п. 1 частини першої № 141 постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» установлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах, зокрема, інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 14 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто та інших місць примусового тримання, визнаним інвалідами загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:I групи - 2975 гривень; II групи - 2600 гривень; IIІ групи - 2310 гривень.

Відповідно до ст. 117 Конституції України постанови Кабінету Міністрів України є обов'язковими до виконання.

Управління праці та соціального захисту населення Теребовлянської РДА здійснило виплату разової щорічної допомоги ОСОБА_1 за 2016 рік в розмірі 2600 грн., визначених чинним законодавством.

За таких обстави, суд вважає, що щорічна разова грошова допомога до 05 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачу у розмірі 2600 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», які не визнані не конституційними та не скасовані, і в яких чітко вказаний розрахунок такої допомоги.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позов є не обгрунтованим та таким, що до задоволення не підляає.

Керуючись ч.2 ст.11,т.ст. 17,50, 72, 86, 99, 100, 158, 160, 162, 163, 186, 244-2 ч.1 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.19,46,95,117 Конституції України, ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Постановою Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову про визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Теребовлянської РДА Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплати різниці між належною до сплати сумою разової грошової допомоги до 05 травня 2016 року та фактично виплаченою сумою у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням виплачених коштів та зобов'язання здійснити виплату недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як інваліду війни ОСОБА_1 в 2016 році до 05 травня відповідно до в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок державного бюджету.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня отримання сторонами копії постанови.

Головуючий В.В. Малярчук