Справа № 826/28173/15
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Підприємства з іноземними інвестиціями “Макдональдз Юкрейн Лтд”

до

1. Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

2. Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві

про

визнання бездіяльності протиправною, зобов’язання вчинити дії, стягнення коштів

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В судовому засіданні 28 липня 2016 року судом замінено відповідача 1 - Міжрегіональне головне управління Державної фіскальної служби України – Центральний офіс з обслуговування великих платників, його правонаступником - Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби (далі по тексту - Офіс); представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог заперечив, представники відповідача 2 до суду не прибули, у зв’язку із чим, на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

З огляду на не вчинення дій, направлених на повернення позивачу суми надмірно сплачених грошових зобов’язань у розмірі 29 792 947,00 грн., позивач повторно звернувся до відповідача 1 з листом від 16 листопада 2015 року, у якому просив надати до органів казначейства висновок про перерахування на рахунок позивача надміру сплачені грошові кошти з податку на прибуток підприємства у розмірі 29 792 947,00 грн. та надати позивачу копію такого висновку.

Позивач зазначає про протиправність бездіяльності відповідача 1 щодо не вчинення дій спрямованих на повернення позивачу суми надміру сплачених грошових зобов’язань, оскільки станом на момент розгляду справи за останнім обраховуються суми надмірно сплачених коштів в розмірі 11 816 857,00 грн., що підлягають поверненню позивачу з відповідного бюджету згідно із положеннями статті 43 Податкового кодексу України.

Відповідач 2 письмових заперечень проти адміністративного позову до суду не надав.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов’язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов’язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

За змістом підпункту 17.1.10 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України платнику податків надано право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов’язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов’язань визначені статтею 43 Податкового кодексу України, зокрема, згідно з пунктами 43.1, 43.2 вказаної статті помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов’язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов’язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

У відповідності до пунктів 43.3, 43.4 статті 43 Податкового кодексу України встановлено, що обов’язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов’язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов’язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов’язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку (пункт 43.4 Податкового кодексу України).

В силу вимог пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п’ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п’яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов’язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов’язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані (пункт 43.6 статті 43 Податкового кодексу України).

Порядком взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов’язань, затвердженого спільним наказом Міністерства доходів і зборів України та Міністерства фінансів України від 30 грудня 2013 року №882/1188 (далі по тексту - Порядок), що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов’язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Заява подається платником податку до органу державної податкової служби за місцем перебування на податковому обліку в довільній формі.

Разом з тим, за змістом пунктів 9, 10 Порядку надані податковим органом висновки про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов’язань реєструються територіальними органами Державного казначейства в Журналі обліку висновків, який ведеться в електронному вигляді. На підставі отриманих висновків органи Державного казначейства України здійснюють повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку, а саме згідно з Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787.

Відповідно до частини першої статті 25 Бюджетного кодексу України, Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішеннями, прийнятими державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Згідно з частиною другою статті 45 Бюджетного кодексу України, Державна казначейська служба України веде бухгалтерський облік всіх надходжень, що належать Державному бюджету України, та за поданням органів стягнення здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що умовою повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань, окрім відсутності податкового боргу у платника податку незалежно від виду боргу, є воля самого платника податків, яка виражається у подачі до відповідного контролюючого органу заяви про таке повернення.

Таким чином, з урахуванням змісту позовних вимог, у межах спірних правовідносин належить встановити факт надмірної сплати ПІІ “Макдональдз Юкрейн Лтд” суми грошових зобов’язань в розмірі 11 816 857,00 грн., відсутність податкового боргу та подання заяви про повернення коштів.

З матеріалів справи вбачається, що ПІІ “Макдональдз Юкрейн Лтд” зареєстроване як юридична особа та перебуває на податковому обліку в Міжрегіональному Головному управлінні ДФС – Центральному офісі з обслуговування великих платників (наразі - Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби).

ПІІ “Макдональдз Юкрейн Лтд” має у своєму складі відокремлені підрозділи (філії), які у 2013-2014 роках вважалися окремими платниками податку на прибуток та перебували на обліку в регіональних державних податкових інспекціях, а ПІІ “Макдональдз Юкрейн Лтд” у цьому періоді сплачувало податок на прибуток консолідовано. Наведені обставини сторонами не заперечуються та визнаються.

Зокрема, відповідно до показників декларації з податку на прибуток підприємств за 2014 рік позивачем самостійно задекларовано податкові зобов’язання за 2014 рік у розмірі 12 474 203,00 грн. (значення рядка 11 + значення рядка 12 декларації ). При цьому, сума податку на прибуток, нарахованого за місцезнаходженням філіалів, становить 6 652 453,00 грн. (рядок 13.2 додатка ЗП до декларації за 2014 рік).

Тобто, сума нарахованого податку, що за результатами декларування за 2014 рік мала бути сплачена за місцезнаходженням позивача, становить лише 5 821 750,00 грн. (12 474 203 - 6 652 453).

Окрім того, на виконання пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України у рядку 13.7 додатка ЗП до декларації за 2014 рік позивач задекларував суму нарахованих авансових внесків з податку на прибуток у розмірі 38 733 248,00 грн., визначені на підставі декларації за 2012 рік (авансові внески за січень та лютий 2014 року) та на підставі декларації за 2013 рік (авансові внески з березня по грудень 2014 року).

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем 1, частина вказаної суми авансових внесків, а саме у розмірі 28 217 635,00 грн. була сплачена позивачем за рахунок грошових коштів, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями (а.с. 108-116 т.1), а частина авансових внесків за червень-серпень 2014 року та частково за вересень 2014 року у загальному розмірі 10 515 613,00 грн. сплачена за рахунок переплати з податку на прибуток підприємств, що виникла у 2013 році.

З наведеного вбачається, що у 2014 році позивачем сплачено до бюджету суму коштів у розмірі 38 733 248,00 грн., що на 32 911 498,00 грн. більше ніж узгоджено (нараховано) податку за 2014 рік (32 911 498,00 грн. = 38 733 248,00 грн. – 5 821 750,00 грн.).

Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до показників декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік позивачем самостійно задекларовано податкові зобов’язання за 2015 рік у розмірі 24 439 165,00 грн. (відповідний показник відображений у рядку 19 податкової декларації за 2015 рік).

Зазначена сума податкових зобов’язань погашена позивачем наступним чином: 1 276 540,00 грн. було сплачено грошовими коштами, що підтверджується платіжним дорученням №3696 від 09 березня 2016 року; 2 067 984,00 грн. сплачені за рахунок переплати, що обліковувалась за позивачем до подання податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік (підтверджена актом звірення розрахунків з бюджетом №7874-20 від 07 серпня 2014 року); 21 094 641,00 грн. сплачені за рахунок переплати, яка виникла за результатами декларування за 2014 рік у розмірі 32 911 498,00 грн.

Таким чином, залишок невикористаної переплати, що сформувалась за результатами декларування за 2014 рік, складає 11 816 857,00 грн. (32 911 498, 00 грн. - 21 094 641,00 грн.) Докази здійснення оплати задекларованих сум авансових внесків з податку на прибуток підприємства підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними дорученнями.

При цьому, факт наявності надміру сплачених грошових зобов’язань у розмірі 11 816 857,00 грн. відповідачем 1 не заперечується та не спростований. До того ж, жодних доказів, які б свідчили про невизнання показників вищенаведених декларацій, неприйняття декларацій, визначення позивачу грошових зобов’язань за результатами перевірки даних декларацій відповідачем 1 не надано, а судом таких обставин не встановлено.

Як встановлено вище, ПП “Макдональдз Юкрейн Лтд” подало до відповідача 1 заяву про повернення надміру сплачених грошових коштів від 16 вересня 2015 року №2653/05-ЕВЕ.

Доказів наявності у ПІІ “Макдональдз Юкрейн Лтд” податкового боргу відповідачем 1 до суду не надано.

Наведене свідчить, що позивач має право на повернення з бюджету надмірно сплаченої суми по авансовим внескам з податку на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів у розмірі 11 816 857,00 грн.

Втім, станом на час розгляду справи з боку відповідача 1 вищезгаданий висновок не складений, відповідному органу казначейства не направлений та кошти, відповідно, не повернуті позивачу з бюджету, що, на переконання суду, свідчить про допущення протиправної бездіяльності податковим органом щодо не вчинення дій, направлених на повернення позивачу суми надміру сплачених грошових зобов’язань в розмірі 11 816 857,00 грн. на підставі поданої заяви.

Суд враховує, що відповідачем 1 не наведено жодних обставин, які могли б слугувати підставою для відмови у поверненні позивачу надміру сплачених грошових зобов’язань та, відповідно, підставою для неподання відповідачем до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку про таке повернення.

Посилання відповідача 1 на відсутність підстав для повернення надміру сплаченого грошового зобов’язання у зв’язку з тим, що за даними картки особового рахунку по авансовим внескам з податку на прибуток приватних підприємств у позивача обліковується переплата у меншому розмірі, ніж зазначено позивачем у його заяві, а також обставин перенесення залишків коштів авансових внесків з податку на прибуток підприємств на рахунки з обліку надходжень до бюджетів податку на прибуток підприємств та проведення закриття рахунків з обліку надходжень до бюджетів авансових внесків з податку на прибуток підприємств, суд до уваги не приймає, оскільки такі обставини не спростовують права платника податку на повернення надміру сплачених сум податків в порядку, визначеному статтею 43 Податкового кодексу України, а тому не звільняє податковий орган від обов’язку вчинити дії щодо повернення позивачу надміру сплачених сум.

При цьому, відповідач 1 не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували наведені вище обставини (карток особових рахунків тощо).

Також суд зазначає, що положеннями статті 43 Податкового кодексу України не передбачено обов’язку платника податків щодо подання повторних заяв про повернення надміру сплачених сум грошових зобов’язань, у разі зменшення суми переплати, а тому подання позивачем однієї заяви є достатньою підставою для вчинення контролюючим органом дій, спрямованих на повернення платнику податків надміру сплачених грошових зобов’язань.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не вчинення дій, направлених на повернення позивачу суми надміру сплачених грошових зобов’язань в розмірі 11 816 857,00 грн. на підставі поданої заяви.

У свою чергу, позовна вимога про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми надміру сплачених грошових зобов’язань в розмірі 11 816 857,00 грн. задоволенню не підлягає, оскільки право на повернення сплачених податків і зборів виникає на підставі висновку про повернення надмірно сплачених платежів, який направлено органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а тому, враховуючи відсутність вказаних обставин, така вимога є передчасною.

Зазначена позиція також узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладених у постановах від 24 листопада 2015 року у справі №21-3669а15 та від 02 грудня 2015 року у справі №21-2650а15.

Так, Верховний Суд України наголосив, що відшкодування податку з Державного бюджету України є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості, та зазначив, що вимога в частині стягнення з Державного бюджету України надмірно сплачених сум податкових зобов’язань не є правильним способом захисту прав платника податків.

З огляду на доведену протиправну бездіяльність відповідача 1 щодо не вчинення дій, направлених на повернення позивачу суми надміру сплачених грошових зобов’язань, суд приходить до висновку про необхідність зобов’язання вчинити дії з підготовки позивачу висновку про повернення спірних коштів, та про задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, на думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем 1 не доведено правомірність бездіяльності щодо неповернення надмірно сплачених коштів з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПІІ “Макдональдз Юкрейн Лтд” підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд встановив, що позивач при поданні позову до суду сплатив судовий збір у загальному розмірі 224 666,00, з яких 177 252,85 грн. за розгляд майнових вимог, а тому, враховуючи відмову у задоволенні вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 11 816 857,00 грн., сплачений судовий збір за розгляд майнових вимог відшкодуванню позивачу не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 11, 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Підприємства з іноземними інвестиціями “Макдональдз Юкрейн Лтд” задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників, що полягає у не вчиненні дій, направлених на повернення Підприємству з іноземними інвестиціями “Макдональдз Юкрейн Лтд” суми надмірно сплачених грошових зобов’язань у розмірі 11 816 857,00 грн. на підставі заяви від 16 вересня 2015 року №2653/05-ЕВЕ.

3. Зобов’язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби підготувати та подати до відповідного органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про повернення Підприємству з іноземними інвестиціями “Макдональдз Юкрейн Лтд” грошових коштів в розмірі 11 816 857,00 грн. (одинадцять мільйонів вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот п’ятдесят сім гривень нуль копійок).

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

5. Присудити з Державного бюджету України на користь Підприємства з іноземними інвестиціями “Макдональдз Юкрейн Лтд” понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 47 413,15 грн. (сорок сім тисяч чотириста тринадцять гривень п’ятнадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко