Справа № 564/672/17
Суддя: Олійник П. В.
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/672/17

Рядок статзвіту № 88

02 червня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними щодо відмови у проведенні нарахування та виплати недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Костопільського районного суду Рівненської області із позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень, зобов'язання вчинення дій щодо нездійснення перерахування, донарахування та виплати йому разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік відповідно до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та зобов'язати відповідачів здійснити нарахування та виплату йому недоплаченої разової щорічної грошової допомоги до 05 травня за 2016 рік як учаснику бойових дій відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» у розмірі 5 (п'яти) мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1, виданим 05 липня 2016 року Управлінням персоналу штабу управління оперативного командування «Південь» та відповідно має пільги, встановленні Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Так, у 2016 році йому було проведено виплату щорічної разової грошової допомоги у розмірі 920 грн., рахуючи, що вказана допомога була виплачена не в повному обсязі у грудня 2016 року він звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації з вимогою здійснити йому нарахування та виплату недоплаченої частини разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням проведених виплат. Однак Управлінням праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації йому було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії та вказано, що у 2016 році разову грошову допомогу до 05 травня учасникам бойових дій виплачується у розмірі 920 грн., встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»». Дану відмову позивач вважає протиправною, так як вона суперечить вимогам Конституції України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішенню Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 та Європейській конвенції з прав людини, що і стало причиною звернення до суду.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явився про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судове засідання не з'явився, скерував до суду заперечення проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи свою позицію тим, що нарахування та виплата позивачу у 2016 році щорічної разової допомоги була проведена відповідно до Постанови КМУ від 02.03.2016 р. № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»», а тому відповідач діяв правомірно, відповідно до чинного законодавста. Просив суд проводити розгляд справи у його відсутності.

Представник Управління праці та соціального захисту населення Костопільської райдержадміністрації в судове засідання не з'явився, скерував до суду заперечення в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову, з тих підстав, що позивачу, як учаснику бойових дій, було нараховано та виплачено разову грошову допомогу до 5 травня в розмірі 920, 00 гривень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»».

Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини та дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 відповідно до положень ст. 5, 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є учасником бойових дій, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_1, виданого 05 липня 2016 року Управлінням персоналу штабу управління оперативного командування «Південь» . Згідно ст. 12 цього Законупередбачено виплату щорічної одноразової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня.

У 2016 році позивачеві було виплачено таку допомогу у розмірі 920 грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 141 «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань»».

Позивач та представник позивача вважає, такі дії Управління праці та соціального захисту населення Костопільської РДА та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Рівненської області неправомірними, оскільки відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 107- VI від 22.10.1993 року (із доповненнями відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»» № 367-ХІV від 25.12.1998 року) щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107- VI від 28.12.2007 року частину 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було викладено у новій редакції, згідно якої розмір грошової допомоги до 05 травня учасникам бойових дій визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Однак, рішенням Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року дану зміну визнано неконституційною і вона втратила свою чинність.

Таким чином починаючи з 22 травня 2008 року, відновлено частину 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій має становити п'ять мінімальних пенсій за віком.

На що і покликається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог.

Однак, Законом України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015 р., розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Таким чином, із набуттям чинності Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, встановленого ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Зазначений Закон набрав чинності з 1 січня 2015 року, його положення у встановленому порядку не були визначені неконституційними.

Враховуючи, що Закон України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" прийнятий пізніше Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то у спірних правовідносинах, підлягають застосуванню норми Закону України від 28.12.2014 р. N 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин".

Так, відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" - у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченоїЗаконами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «;Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до ч.2 ст.95 Конституції України виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Відповідно до ч. 2 ст.8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

В рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Крім того, згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державі, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме статті 21 Конституції України.

Повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов'язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

Таким чином, виплачуючи позивачу в 2016 року допомогу до 5 травня в розмірах, визначених постановою КМ України від 02.03.2016р. № 141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", відповідачі діяли у межах повноважень та у відповідності до законів та Конституції України.

За таких обставин, суд приходить висновку, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня за 2016 рік була нарахована та виплачена позивачеві у розмірі 920 грн. відповідно до положень Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", а тому позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 17, 71, 122, 158-159, 161-163, 167, 256 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Костопільської районної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат департаменту соціального захисту населення Рівненської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними щодо відмови у проведенні нарахування та виплати недоплаченої щорічної разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Костопільський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови..

СуддяП. В. Олійник