Справа № 22-а-10683/08
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2011 р.Справа № 22-а-10683/08

Категорія:Головуючий в 1 інстанції: Панчук А.І.

Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля М.П.

суддів Потапчука В.О.

Семенюка Г.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 вересня 2008 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої грошової компенсації замість не отриманого продовольчого забезпечення,-

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 в якому просив визнати дії командування військової частини НОМЕР_1 незаконними та стягнути на його користь з відповідача грошові кошти за існуючу заборгованість за невидане продовольче забезпечення на суму 24027 грн. 15 коп.

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 вересня 2008 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, а позовну заяву залишити без розгляду, посилаючись при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Також відповідачем було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Колегією суддів одразу було відкрито провадження по суті справи, тому що вважає, що строк апеляційного оскарження не пропущений.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи сторони просили слухати справу за їх відсутністю, про що є докази в матеріалах справи (а.с.30; 44)

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а також враховуючи те що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, - дійшла висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198 та п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 27 жовтня 2004 року № 282, на підставі наказу Командувача 5 АвК ВПС ЗС України від 19 жовтня

2004 року № 059 ПМ, позивача звільнено з військової служби у запас і з 16 грудня 2004 року виключили із списків особового складу частини.

Як вбачається з матеріалів справи правонаступником військової частини НОМЕР_2 є військова частина НОМЕР_1 (а.с.10).

Згідно ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`гарантовано, що військовослужбовці одержують за рахунок держави грошове забезпечення, а також речове майно і продовольчі пайки або за бажанням військовослужбовця грошову компенсацію замість них.

Як вбачається із позовної заяви заборгованості по продовольчому забезпеченню позивача до 10 березня 2000 року у відповідача немає.

Законами України № 1459-111 від 17.02.2000 року «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів`та № 1577-111 від 23.03.2000 року, № 2463-ІІІ від 29.05.2001 року було запроваджено мораторій на видачу військовослужбовцям продовольчих пайків або грошової компенсації замість них шляхом призупинення дії ч. 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Наведені норми Законів діють по даний час.

На виконання зазначеного Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 426 від 29.03.2002 року, якою затверджено нові норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України, а постанова Кабінету Міністрів України № 316 від 12.03.1996 року втратила чинність.

Відповідно до переліку норм забезпечення продовольчими пайками, які визначені додатком № 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 426 від 29.03.2002 року, норма № 7 продовольчого забезпечення «Пайок для видачі на руки генералам, адміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом у Збройних Силах України, Прикордонних військах, Національної гвардії, Службі безпеки, Цивільній обороні`була вилучена.

Таким чином, на підставі вище викладеного, колегія суддів не знаходить правових підстав для здійснення виплати грошової компенсації замість продовольчого пайка за період з моменту запровадження мораторію (10.03.2000 р.) і до моменту скасування норми № 7.

Крім того, Законами України про Державний бюджет України на 2001-2004 роки витрати на придбання продуктів харчування за нормою № 7 або компенсації замість них не передбачені, тому відповідачу з державного бюджету кошти на вказані цілі не виділялися, через що були відсутні фактичні можливості виплати грошової компенсації за відповідний період.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 70 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано суду належних доказів у підтвердження обставин, якими обґрунтовано заявлені вимоги.

Отже, судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови, якою слід відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 вересня 2008 року задовольнити частково.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 вересня 2008 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої грошової компенсації замість не отриманого продовольчого забезпечення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої грошової компенсації замість не отриманого продовольчого забезпечення.

Постанова апеляційного суду набирає чинності через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання чинності безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: / М.П. Коваль/

Суддя: / В.О. Потапчук/

Суддя: / Г.В. Семенюк/