Справа № 815/7290/16
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/7290/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В. розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області та з урахуванням уточнень, позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04 листопада 2016 року № 2716, в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15 листопада 2016 року № 1321 о/с, в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області;

поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 листопада 2016 року по дату винесення судового рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 05 вересня 2016 року при реагуванні на повідомлення громадянки ОСОБА_2 щодо скоєння відносно неї протиправних дій громадянином ОСОБА_3, дотримувався вимог Конституції і законів України, наказів та інших нормативно - правових актів Міністерства внутрішніх справ України, що свідчить про те, що позивач дисциплінарного проступку не скоював. Службове розслідування по факту нібито допущених позивачем порушень законодавства та присяги працівника поліції при здійсненні службової діяльності, проведено з суттєвими порушеннями вимог Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України та інших нормативних актів. За таких обставин повністю спростовуються висновки службового розслідування про вчинення позивачем неправомірних дій, зазначених у оскаржуваному наказі, а тому відсутні і підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

03.04.2017р. від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача.

Представник відповідача у судове засідання, яке призначено на 25.05.2017р. не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно. У запереченнях на адміністративний позов, представник відповідача просив відмовити у задоволені позовних вимог, зазначивши, що 04.11.2016р. ГУНП в Одеській області видано наказ № 2716 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, яким за грубе порушення вимог ст. 30 Конституції України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІУ, п. 2 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 6, ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 7, ч. 1 ст. 8, п. 1, 2, 3, 4, ч. 1 ст. 18, п. 14 ч. 1 ст. 23, ч. 7 ст. 42, ч.ч. 1, 4 ст. 43, ч. 2 ст. 44, ч. 6 ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги працівника поліції, дії поза межами п. 3.1.8., п. 3.1.9. Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України № 940 від 22.10.2012р., що виразилося у незаконному проникненні до будинку ОСОБА_3, неправомірному застосуванні заходів поліцейського примусу, ненаданні домедичної допомоги та несвоєчасному доставлені потерпілого до медичної установи, неповідомленні свого керівника про застосування фізичної сили та спецзасобів, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, слідчого Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області, звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». Із зазначеним наказом позивача було ознайомлено під підпис. Зазначений наказ було реалізовано, наказом ГУНП в Одеській області 1321 о/с від 15.11.2016р. З наведених підстав, посадові особи ГУНП в Одеській області діяли в рамках наданих законом повноважень, не порушуючи прав та законних інтересів позивача.

Враховуючи відсутність потреби заслухати свідка або експерта, та можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, суд вирішив за доцільне розглянути справу у порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що старший сержант поліції ОСОБА_1 проходив службу в поліції, на посаді поліцейського Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області

Наказом т.в.о. начальника ГУ НП в Одеській області № 2716 від 04.11.2016 р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за грубе порушення вимог ст. 30 Конституції України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІУ, п. 2 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 6, ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 7, ч. 1 ст. 8, п. 1, 2, 3, 4, ч. 1 ст. 18, п. 14 ч. 1 ст. 23, ч. 7 ст. 42, ч. ч. 1, 4 ст. 43, ч. 2 ст. 44, ч. 6 ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги працівника поліції, дії поза межами п. 3.1.8., п. 3.1.9. Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України №940 від 22.10.2012р., що виразилося у незаконному проникненні до будинку ОСОБА_3., неправомірному застосуванні заходів поліцейського примусу, ненаданні домедичної допомоги та несвоєчасному доставлені потерпілого до медичної установи, неповідомленні свого керівника про застосування фізичної сили та спецзасобів, старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області, звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію». (а.с.22-24)

Вищезазначений наказ № 2716 від 04.11.2016р. було реалізовано наказом ГУ НП в Одеській області № 1321о/с від 15.11.2016р. та звільнено ОСОБА_1 з 16.11.2016р. (а.с.136)

Підставою для видання оскаржуваних наказів слугували результати перевірочних заходів ГУНП в Одеській області щодо подій 05.09.2016р. за участю ОСОБА_1

Зокрема, інспектором відділу УКЗ ГУНП в Одеській області ст.лейтенантом поліції ОСОБА_5 та старшим інспектором з особливих доручень відділу УКЗ ГУНП майору поліції ОСОБА_6 на підставі наказу ГУ НП в Одеській області від 07.09.2016р. №2153 проведено службове розслідування за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3. співробітниками Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУ НП, яке мало місце 05.09.2016р. за адресою: Одеська область, Іванівський район, с.Калинівка, вул.Степова, 7, за результатами якого складено висновок. (а.с. 89-97)

Так, згідно висновку о 20 год. 50 хв. 05.09.2016р. до чергової частини Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП по спецлінії «102» надійшло повідомлення від мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, яка повідомила, що її співмешканець ОСОБА_3, знаходячись у стані алкогольного спяніння, вчиняє відносно неї хуліганські дії. Вказане повідомлення було зареєстроване до ЖЄО Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП за № 2453 від 05.09.2016р.

Дана інформація засобами телефонного звязку була передана черговому слідчому Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4., який перебував у смт. Лещівка Іваніського району Одеської області спільно із слідчо-оперативною групою у складі: оперуповноваженого старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7, поліцейського сержанта поліції ОСОБА_8 та поліцейського старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на відпрацюванні повідомлення про вчинення крадіжки.

Після відпрацювання вищевказаного повідомлення слідчо-оперативна група Іванівського ВП у вказаному складі, на службовому автомобілі під керуванням поліцейського старшого сержанта поліції ОСОБА_1 направилась до с. Калинівка, прибувши на вул. Степову приблизно о 22 год. 20 хв., до співробітників поліції звернулась заявниця - ОСОБА_2, яка їхала на автомобілі марки ВАЗ-2106 спільно із своїм співмешканцем ОСОБА_9, та повідомила, що її колишній цивільний чоловік - ОСОБА_3 прийшов за адресою їх мешкання, ІНФОРМАЦІЯ_2, де перебуваючи у стані алкогольного спяніння наніс їй декілька ударів по спині після чого вигнав її з будинку.

Прийшовши до вказаного будинку співробітники поліції виявили, що ворота вказаного будинку зачинені, після чого спитали дозволу на вхід у ОСОБА_2, яка в усній формі їм дозволила, після входу на територію домоволодіння співробітники поліції виявили, що двері до будинку зачинені, за усною згодою ОСОБА_2, співробітники поліції, не переконавшись у належності будинку, не провівши жодних дій, спрямованих на встановлення законного власника будинку у вигляді опитування сусідів, тощо прийняли рішення про проникнення до домоволодіння за вказаною адресою.

З цією метою поліцейський старший сержант поліції ОСОБА_1 заліз у відкрите вікно, розташоване з лівого боку будинку, після чого відкрив вхідні двері та впусти до приміщення старших лейтенантів поліції слідчого Піщанського Д.М., оперуповноваженого ОСОБА_7 та поліцейського сержанта поліції ОСОБА_8

У приміщенні кімнати, розташованої з лівого боку будинку на ліжку спав ОСОБА_3, в ході службового розслідування не встановлено точних обставин нанесення тілесних ушкоджень останньому, однак в ході відібрання пояснень у громадянина ОСОБА_3 останній пояснив, що він проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 спільно із дружиною ОСОБА_10 та трьома малолітніми дітьми.

Раніше проживав у своєму будинку, розташованому за адресою: Одеська область, Іванівський район, с. Калинівка, вул. Степова, 7, спільно із цивільною дружиною ОСОБА_2. та їх спільними дітьми. Раніше його дочка - ОСОБА_11 скаржилася батьку на поведінку нового співмешканця ОСОБА_2, який зловживаючи алкогольними напоями веде себе агресивно, у звязку з чим, вона боїться приїжджати до матері.

ОСОБА_3 особисто знайомий із співмешканцем ОСОБА_2 - ОСОБА_9 Після роботи, 05.09.2016р. він вирішив приїхати до с. Калинівка та вказати останньому на його неналежну поведінку. Так, приблизно о 20 год. 00 хв. 05.09.2016р. ОСОБА_3 приїхав до будинку за вказаною адресою, зайшовши на подвіря, йому на зустріч вибігла ОСОБА_2, яка почала кричати, після чого з будинку вийшов ОСОБА_9, після розмови з яким останній спільно із ОСОБА_2 та дітьми поїхали до будинку ОСОБА_9, при цьому ОСОБА_2 емоційно повідомила, що викликає поліцію.

Після відїзду, ОСОБА_3 зачинив калітку та двері будинку та ліг спати. Прокинувшись від відчуття болю та нанесення ударів, ОСОБА_3 побачив, що знаходиться на підлозі, при цьому світло у кімнаті вимкнене, а з усіх боків йому наносять удари, після чого у кімнаті ввімкнули світло та він побачив, що на ліжку стоїть раніше незнайомий йому чоловік у чоботях військового зразка та чорній формі співробітника поліції, зовні схожий на старшого сержанта поліції ОСОБА_1, а з іншого боку, біля бильця ліжка стоять двоє інших співробітників поліції, зовні схожих на старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та сержанта поліції ОСОБА_8, при цьому старший лейтенант поліції ОСОБА_7, з яким ОСОБА_3 особисто знайомий стояв біля входу до кімнати. ОСОБА_3 почав запитувати у чому річ, однак співробітники поліції не пояснивши підстав вторгнення, наділи на останнього кайданки.

Проведенням перевірочних дій було встановлено, що після фактичного затримання, поліцейський сержант поліції ОСОБА_12, на прибудинковій території будинку за вказаною адресою склав відносно ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 175 КУпАП, при цьому старший лейтенант поліції слідчий Піщанський Д.М. відібрав пояснення у ОСОБА_2, а старший лейтенант поліції оперуповноважений ОСОБА_7 у ОСОБА_3, по закінченню оформлення адміністративного матеріалу, співробітники поліції посадили ОСОБА_3 до службового автомобілю та відвезли до Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП. На території домоволодіння № 7 по вул. Степова в с. Калинівка, одразу після нанесення ударів ОСОБА_3 відчув різкий біль з лівого боку черева, про що неодноразово повідомляв співробітників поліції, прохаючи застібнути кайданки спереду.

У адміністративній будівлі Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП, біль в районі черева посилювався, у звязку із чим, він звернувся до співробітників поліції із проханням про його транспортування до медичного закладу, після чого співробітники поліції, а саме: слідчий старший лейтенант поліції ОСОБА_4, оперуповноважений старший лейтенант поліції ОСОБА_7, поліцейський сержант поліції ОСОБА_8 та поліцейський старший сержант поліції ОСОБА_1, на службовому автомобілі відвезли ОСОБА_3 до Іванівської центральної районної лікарні, де останньому встановлено діагноз: закрита травма живота, розрив селезінки, внутрішньочеревна кровотеча, гостра анемія важкого ступеня, геморагічний шок, забій, синці мяких тканин спини, плечей, садно біля правого плеча, алкогольне спяніння.

В результаті отриманих травм ОСОБА_3 проведено операцію: верхньосрединна лапаротомія. Спленектомія. Дренування черевної порожнини.

Вказані обставини підтверджуються відібраними поясненнями ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_16, вилученим відео файлом камери зовнішнього спостереження Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП.

В ході опитування співробітників Іванівського ВП Біляївського ВП ГУНП, слідчого Піщанського Дениса Миколайовича, оперуповноваженого ОСОБА_7, поліцейського ОСОБА_8, поліцейського ОСОБА_1, які надали аналогічні пояснення, пояснивши, що у період часу з 05.09.2016р. на 06.09.2016р. вони спільно несли службу в складі слідчо-оперативної групи Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП.

Приблизно о 21 год. 00 хв. оперативний черговий Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП зателефонував на номер мобільного телефону слідчого Іванівського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4, який спільно із вказаними співробітниками поліції перебував у смт. Лещівка Іваніського району Одеської області на відпрацюванні повідомлення про вчинення крадіжки.

Після відпрацювання вищевказаного повідомлення слідчо-оперативна група Іванівського ВП Біляївського ВП ГУНП у вказаному складі, на службовому автомобілі під керуванням поліцейського старшого сержанта поліції ОСОБА_1 направилась до с.Калинівка, прибувши на вул. Степову приблизно о 22 год. 20 хв., до співробітників поліції звернулася заявниця - ОСОБА_2, яка їхала на автомобілі марки ВАЗ-2106 спільно із своїм співмешканцем ОСОБА_9, яка повідомила, що її колишній цивільний чоловік - ОСОБА_3 прийшов за адресою їх мешкання: будинку №7 по вул. Степовій, де перебуваючи у стані алкогольного спяніння вчиняв відносно неї хуліганські дії, після чого вигнав її з будинку.

Прийшовши до вказаного будинку співробітники поліції виявили, що ворота вказаного будинку зачинені після чого спитали дозволу на вхід у ОСОБА_2, яка в усній формі їм дозволила, далі останні побачили, що двері до будинку також зачинені, співробітники поліції, за усним дозволом ОСОБА_2, прийняли рішення про проникнення до домоволодіння за вказаною адресою.

З цією метою поліцейський ОСОБА_1 заліз у відкрите вікно, розташоване з лівого боку будинку, після чого відкрив вхідні двері та впустив до приміщення старших лейтенантів поліції слідчого Піщанського Д.М., оперуповноваженого ОСОБА_7 та поліцейського сержанта поліції ОСОБА_8

У середині будинку всі співробітники, крім старшого лейтенанта ОСОБА_7 зайшли до кімнати, у якій на ліжку лежав ОСОБА_3, підійшовши до якого старший сержант поліції ОСОБА_1 почав його будити штурхаючи в плече.

Коли ОСОБА_3 прокинувся, то різко піднявся з ліжка та нібито розпочав і нецензурно виражатися в бік співробітників поліції, розмахувати кулаками, далі сержант поліції ОСОБА_8 схопив його за праву руку та потягнув донизу, в результаті чого ОСОБА_3 впав на підлогу, а старший лейтенант поліції ОСОБА_4 підійшов ззаду та одяг на нього кайданки.

Далі, поліцейський сержант поліції ОСОБА_8, на прибудинковій території будинку за вказаною адресою склав відносно ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 175 КУпАП, при цьому старший лейтенант поліції слідчий Піщанський Д.М. відібрав пояснення у ОСОБА_2, а старший лейтенант поліції оперуповноважений ОСОБА_7 у ОСОБА_3

По закінченню оформлення адміністративного матеріалу правопорушник розпочав скаржитися на біль в районі черева, після чого співробітники поліції запропонували йому проїхати до Іванівської ЦРЛ, на що ОСОБА_3 дав свою згоду, та у супроводі: вказаних співробітників поліції, на службовому автомобілі приїхали до Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП, де взяли направлення на медичний огляд та поїхали до Іванівської ЦРЛ.

При цьому, опитані співробітники поліції пояснили, що тілесних ушкоджень ОСОБА_3 не спричиняли та свідками протиправних дій з боку співробітників поліції не були.

Аналізуванням встановлених обставин спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 були виявлені істотні порушення вимог чинного законодавства співробітниками Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП.

Так, Інструкція з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затверджена наказом МВС України № 940 від 22.10.2012р. регламентує діяльність органів і підрозділів внутрішніх справ з питань реагування на заяви, повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події.

Згідно до вимог п. 3.1.8., п. 3.1.9. вказаної Інструкції працівникам поліції при реагуванні на повідомлення про кримінальні правопорушення та інші події надається право безперешкодно входити в будь-який час доби до житла чи до іншого володіння особи, яка перебуває під домашнім арештом або адміністративним наглядом, з метою перевірки виконання встановлених судом обмежень, на земельні ділянки, у жилі та інші приміщення громадян за їхньої згоди.

У порушення вказаного нормативно-правового акту, співробітники Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП слідчий старший лейтенант поліції ОСОБА_4, оперуповноважений старший лейтенант поліції ОСОБА_7, поліцейський сержант поліції ОСОБА_8 та поліцейський старший сержант поліції ОСОБА_1 перед незаконним проникненням на прибудинкову територію та у приміщення будинку №7 по вул. Степовій в с. Калинівка Іванівського району Одеської області обмежилися нібито отриманим усним дозволом ОСОБА_2, яка не є фактичним власником вказаної оселі, не провівши жодних дій, спрямованих на встановлення законного власника будинку у вигляді опитування сусідів, тощо.

Окрім того, вказаними співробітниками поліції були порушені основні права та свободи людини надані ст. 30 Конституції України, згідно до вимог якої, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше, як за вмотивованим рішенням суду.

Аналізуючи обставини викладені у висновку службового розслідування, в сукупності з обставинами, якими позивач обґрунтовує свій адміністративний позов судом встановлено, що власником будинку №7 по вулиці Степова в селі Калинівка Іванівського району Одеської області є ОСОБА_3, проте за вказаною адресою ОСОБА_3 не проживає. Фактичними користувачами вказаного будинку є його діти та їх матір, колишня цивільна дружина ОСОБА_3, ОСОБА_17

Згідно зі ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 397 Цивільного кодексу України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що не зважаючи на те, що ОСОБА_17 не є власником вказаного житлового будинку, вона є користувачем будинку, а відтак мала право на надання усного дозволу для проникнення до будинку №7 по вулиці Степова в селі Калинівка Іванівського району Одеської області, оскільки ОСОБА_3 визначив житлове приміщення, яке мають право займати його діти та колишня цивільна дружина ОСОБА_17 - будинок №7 по вулиці Степова в селі Калинівка Іванівського району Одеської області і за його згодою ОСОБА_17 разом з неповнолітніми дітьми проживають у вказаному будинку, а домовленість або рішення про те, що ОСОБА_17 втрачає право користування вказаним будинком відсутні.

Матеріалами справи підтверджується що, вищевказані співробітники Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП вчинили дії, що суперечать принципам діяльності Національної поліції України, при цьому порушивши вимоги п. 2 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 6, ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 7, ч. 1 ст. 8, п. 1, 2, 3, 4, ч. 1 ст. 18, п. 14 ч. 1 ст. 23, ч. 7 ст. 42, ч.ч. 1, 4 ст. 43, ч. 2 ст. 44, ч. 6 ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію», спаплюживши цінності, що визначають зміст і спрямованість діяльності держави, знехтувавши правами ОСОБА_3, необгрунтовано застосували до останнього заходи фізичного впливу, після чого, не зважаючи на скарги ОСОБА_3 на різкий біль, не надавали йому невідкладну, зокрема домедичну і медичну допомогу, не забезпечили терміновий виклик бригади швидкої допомоги, при цьому порушивши ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІV. Вказані порушення вимог чинного законодавства, як результат призвели до тяжких наслідків для здоровя ОСОБА_3

При цьому, старший сержант поліції ОСОБА_1, функцією якого фактично є керування службовим автотранспортом, проникнув до приватного домоволодіння та приймати участь у незаконному затриманні із застосуванням заходів фізичного впливу.

З метою зясування обставин справи судом неодноразово викликався у якості свідка ОСОБА_3, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, однак, відповідно до рапорту СКП Іванівського ВП Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_18 здійснити привід не виявилось можливим, оскільки про неодноразову відвідувані адреси місця проживання свідок був відсутній та місцезнаходження ОСОБА_3 не встановлено. (а.с.229-230)

Окрім того, судом було витребувано протокольною ухвалою суду від 17.02.2017р. у Іванівської центральної районної лікарні медичну карту ОСОБА_3 та інформацію стосовно того, чи перебував ОСОБА_3 на медичному обліку у гастроентеролога та матеріали експертизи видаленого органу, рентгену та опис рентгену селезінки ОСОБА_3 від 05.09.2016р., та ренген і опис ренгену, якщо проводився перед операцією, яка відбувалася 06.09.2016р. Зазначений запит було отримано Іванівською центральною районною лікарнею 05.03.2017р., однак витребувані документи на дату розгляду справи на дано не було.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з ч.2 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст.2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року N 3460-IV, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 1 Статуту визначено, що службовою дисципліною є дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

Згідно зі статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку (частина перша). У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові (частина друга).

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни наведені в статті 12 Статуту, найсуворішим з яких є звільнення з органів внутрішніх справ, що застосовується як крайній захід дисциплінарного впливу.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на осіб рядового і начальницького складу врегульовано статтею 14 Статуту.

Зокрема, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органів внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Порядок накладення дисциплінарного стягнення встановлений ст.14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України», який визначає, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення.

Грубі порушення позивачем вимог ст. 30 Конституції України, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-ІУ, п. 2 ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 6, ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 7, ч. 1 ст. 8, п. 1, 2, 3, 4, ч. 1 ст. 18, п. 14 ч. 1 ст. 23, ч. 7 ст. 42, ч. ч. 1, 4 ст. 43, ч. 2 ст. 44, ч. 6 ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію» та Присяги працівника поліції, дії поза межами п. 3.1.8., п. 3.1.9. Інструкції з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події, затвердженої наказом МВС України № 940 від 22.10.2012р., що стало підставою для звільнення позивача, підпадає під поняття порушення службової дисципліни, за яке може бути накладене дисциплінарне стягнення відповідно до статті 12 Статуту.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 64 Закону України «Про національну поліцію» при прийнятті на службу до поліції позивач приносив присягу та клявся, у тому числі вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обовязки. Проте вчинені ОСОБА_1 дії свідчать про застосування з боку працівника поліції, якою є позивач, недозволених методів, які призвели до порушення прав та інтересів людини в результаті порушення вимог чинного законодавства, що не може сприяти зміцненню авторитету поліції.

На підставі встановлених у судовому засіданні фактів, оцінюючи докази, які є у справі їх достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що при звільненні позивача з органів внутрішніх справ, відповідачем було враховано, що ОСОБА_1. спаплюжив цінності, що визначають зміст і спрямованість діяльність держави, знехтувавши правами ОСОБА_3, необгрунтовно застосувавши до нього заходи фізичного впливу, після чого, незважаючи на скарги ОСОБА_3 на різкий біль, не надали йому невідкладну, зокрема домедичну і медичну допомогу, у звязку з чим, суд вважає, що відповідач Головне управління Національної поліції в Одеській області при винесенні спірного наказу №2716 від 04.11.2016р. в частині пункту 3 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно, своєчасно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Отже підстави для скасування оскаржуваного наказу відсутні.

Оскільки судом встановлено правомірність оскаржуваного наказу відповідача, похідні позовні вимоги позивача щодо поновлення його на посаді, задоволенню також не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 8, 9, 11, 86, 94, 159 - 163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04 листопада 2016 року № 2716, в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15 листопада 2016 року № 1321 о/с, в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області; поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області; стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 листопада 2016 року по дату винесення судового рішення відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Балан Я.В.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04 листопада 2016 року № 2716, в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 15 листопада 2016 року № 1321 о/с, в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого сержанта поліції ОСОБА_1, поліцейського Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області; поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого Іванівського відділу поліції Роздільнянського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Одеській області; стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 листопада 2016 року по дату винесення судового рішення відмовити.