Справа № 242/1871/17
Суддя: Капітонов В. І.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 242/1871/17
Провадження № 2-а/242/141/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Нарижній О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до УПФУ в м. Авдіївка про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, в якому зазначив, що 03 січня 2017 року він звернувся до УПФУ в м. Авдіївка із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення». Рішенням УПФУ в м. Авдіївка позивачу було відмовлено в призначенні пенсії. Відповідно до даного рішення, позивачу до пільгового стажу не зарахований період його роботи в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП « Донецька залізниця» в якості муляра з 01 лютого 1995 року по 12 травня 2010 року, оскільки підприємство знаходиться на тимчасово окупованій території України. Вважає дії відповідача такими , що порушують його право на пенсійне забезпечення.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення УПФУ в м. Авдіївка № 2 від 16 лютого 2017 року про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, зобовязати відповідача зарахувати до його пільгового стажу період роботи з 01 лютого 1995 року по 15 травня 2010 року в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП « Донецька залізниця», зобовязати відповідача призначити йому пенсію на підставі п. «б» ст.. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» з 03 січня 2017 року, а також стягнути з відповідача на його користь суму сплаченого судового збору.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, а також надав письмові заперечення, відповідно до яких 03 січня 2017 року позивач звернувся до управління для призначення пенсії за віком на підставі п «б» ст. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» . До пільгового стажу роботи позивача не зарахований період його роботи з 01 лютого 1995 року по 12 травня 2010 року на посаді муляра (каменщика) в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП « Донецька залізниця», оскільки достовірність довідки, уточнюючої особливий характер праці від 08 серпня 2016 року неможливо перевірити, так як м. Донецьк, визнаний тимчасово окупованою територією. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обовязком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 9 КАС України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. У разі невідповідальності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Управління Пенсійного фонду в м. Авдіївка № 2 від 16 лютого 2017 року позивач звернувся до УПФУ в м. Авдіївка 03 січня 2017 року про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. « б» ст.. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До пільгового стажу позивача не зарахований період його роботи з 01 лютого 1995 року по 12 травня 2010 року на посаді муляра (каменщика) в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП «Донецька залізниця». Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємство знаходиться в м. Донецьк, яке визнано тимчасово окупованою територією. Згідно наданих документів ОСОБА_1 має право на пенсію по досягненню 60 років. В призначенні пенсії на підставі п. «б» ст.. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» позивачу відмовлено.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Постановою КМУ від 12.06.1993 р. № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в п. 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Відповідно до копії трудової книжки БТ-І № 3234637 ОСОБА_1 з працював з 01 лютого 1995 року по 12 травня 2000 року на посаді муляра (каменщика) в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП « Донецька залізниця».

На підставі вищезазначеного, суд вважає неправомірними дії відповідача щодо не зарахування вказаного періоду до його пільгового стажу, оскільки він підтверджується належно оформленими записами в трудовій книжці.

Відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них

не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, не зараховуючи до пільгового страхового стажу вищевказаний період роботи позивача, діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення та вийшов за межі своїх повноважень. А отже оскаржене рішення є незаконним, та таким, що порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення на пільгових умовах і підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд виходячи за межі позовних вимог, дійшов висновку про необхідність зобовязання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 січня 2017 року, оскільки на підставі його заяви було прийнято відповідачем рішення 16 лютого 2017 року про відмову в призначенні пенсії, яке підлягає скасуванню, та саме це посприяло зверненню з відповідним адміністративним позовом до суду за захистом порушеного права.

Що стосується вимог позивача щодо зобовязання відповідача призначити йому пенсію, суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки прийняття рішення щодо призначення пенсії належить до повноважень Управління Пенсійного Фонду України, тому зазначена вимога не ґрунтується на вимогах Закону.

З огляду на вищезазначене, суд приходить висновку про відмову позивачу щодо зобовязання відповідача призначити йому пенсію.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі вищевикладеного суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань УПФУ в м. Авдіївка Донецької області.

Керуючись ст. ст. 3, 19, 22, 55 Конституції України, ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-112, 121, 122-143, 151-154, 158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення» суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в м. Авдіївка Донецької області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка Донецької області № 2 від 16 лютого 2017 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії відповідно до п. «б» ст.. 13 Закону України « Про пенсійне забезпечення».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03 січня 2017 року № 23 про призначення пенсії відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобовязати Управління Пенсійного фонду в м. Авдіївка при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 03 січня 2017 року № 23 зарахувати до його пільгового стажу період його роботи з 01 лютого 1995 року по 15 травня 2010 року в Донецькому будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні ДП « Донецька залізниця».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Авдіївка Донецької області судові витрати по справі в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Апеляційного адміністративного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до суду апеляційної інстанції.

Суддя В. І. Капітонов