Справа № 346/3794/16-а
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5341/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Мацьків М. С.;

представника позивача ОСОБА_1;

представника третьої особи ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та товариства з додатковою відповідальністю «Коломийське автотранспортне підприємство» на додаткову постанову Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з додатковою відповідальністю «Коломийське автотранспортне підприємство» про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2016 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_3 до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з додатковою відповідальністю «Коломийське автотранспортне підприємство» про визнання незаконною відмови Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області у призначенні позивачу пенсії; зобовязання Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити позивачу з 07 жовтня 2015 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ч. 1 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) зарахувавши до пільгового стажу період роботи водієм міського пасажирського транспорту (автобуса) з 24 січня 1981 року по 06 жовтня 2015 року (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що відмова органу пенсійного фонду у призначенні пенсії є неправомірною так як позивач постійно працював водієм автобуса в Коломийському автотранспортному підприємстві, а пільгову довідку представити не може, оскільки первинні документи на підприємстві не збереглись.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2017 року позов задоволено. Визнано відмову Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_3 незаконною. Зобов'язано Коломийське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 07 жовтня 2015 року. Зобов'язано Коломийське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 період роботи водієм Коломийського автотранспортного підприємства з 24 січня 1981 року по 06 жовтня 2015 року у трудовий стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Додатковою постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2017 року поновлено ОСОБА_3 строк звернення до суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ПАТ «Коломийське автотранспортне підприємство» про визнання незаконною відмови в призначенні пенсії та призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Не погоджуючись з прийнятою додатковою постановою, відповідачем Коломийським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариством з додатковою відповідальністю «Коломийське автотранспортне підприємство» подано апеляційні скарги, в яких висловлено прохання скасувати оскаржувану додаткову постанову та прийняти нову, якою відмовити ОСОБА_3 у поновленні строку звернення до суду.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також зазначено, що підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду немає.

Представник третьої особи, у судовому засіданні, вимоги апеляційних скарг підтримав та просить такі задовольнити.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційних скарг заперечила та просить в задоволенні таких відмовити.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про дату, час і місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином, а тому, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника третьої особи, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів не знаходить підстав для їхнього задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Встановлено, що постановою Коломийського міськрайонного суду від 31 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано відмову Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_3 незаконною, зобов'язано Коломийське обєднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити ОСОБА_3 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 07 жовтня 2015 року, а також зарахувати ОСОБА_3 період роботи водієм Коломийського автотранспортного підприємства з 24 січня 1981 року по 06 жовтня 2015 року у трудовий стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Встановлено, що в постанові суду першої інстанції судом не було вирішено питання щодо вимоги ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до ст.168 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 10.05.2013 року «Про судове рішення в адміністративній справі» визначено, що за правилами статті 168КАС України суд будь-якої інстанції може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу лише у випадках, передбачених частиною першою статті 168 КАС України. Таке судове рішення він ухвалює в тому провадженні (письмовому, скороченому, розгляді справи в судовому засіданні тощо), в якому й ухвалювалось основне судове рішення. Питання про ухвалення додаткового судового рішення може бути заявлено до закінчення строку на виконання судового рішення. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Додаткове судове рішення є невід'ємною складовою основного судового рішення.

Вимога щодо пропущення строку звернення до суду була предметом дослідження в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч.1 ст.102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Більше того, слід зазначити, що відповідно до положень ст.55 Конституції України держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ч.4 ст.6 КАС України ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція) і практика Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є джерелом права.

Частиною 1 ст.6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

У справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні по справі «ОСОБА_2 проти Туреччини» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв'язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Згідно висновків, викладених у п.п.23,25 Рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України», суд зобов'язаний надавати відповідь на кожен з специфічних, доречних та важливих доводів заявника, а також давати обґрунтування своїх рішень.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином досліджено питання пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом у зв'язку із чим такий прийшов до вірного висновку про поновлення строку звернення, чим фактично забезпечив його можливість захистити свої права та інтереси, гарантовані ст.6 КАС України.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для прийняття додаткової постанови.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, додаткова постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування додаткової постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Коломийського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та товариства з додатковою відповідальністю «Коломийське автотранспортне підприємство» залишити без задоволення, а додаткову постанову Коломийського районного суду Івано-Франківської області від 06 квітня 2017 року в справі № 346/3794/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6
Повний текст судового рішення виготовлено 06 червня 2017 року.