Справа № 809/254/17
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/4880/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Курильця А.Р.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування припису і постанов, -

В С Т А Н О В И Л А:

06.02.2017р. ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати припис управління Держпраці в Івано-Франківській області №09-01-0102/689-587 від 22.12.2016 та постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №№09-01-021/7, 09-01-021/8, 09-01-021/9 від 05.01.2017.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перевірка була проведена безпідставно, з порушенням статей 4, 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", у відсутності позивача. Також, позивач вважає порушенням процедури розгляду справи про накладення фінансових санкцій за порушення вимог законодавства про працю, з мотивів неналежного повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду та порушення строку розгляду справи. Вважає прийняття оскаржуваних припису та постанов виключно на припущеннях та без урахування фактичних обставин, які не відповідають дійсності. Водночас, позивачка при оскарженні постанови №09-01-021/9 від 05.01.2017 визнає недотримання вимог статті 83 Кодексу законів про працю України, при цьому, не погоджується з висновками відповідача щодо порушень вимог підпунктів 2.5, 7.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, пункту 1 частини 1 статті 36, частини 1 статті 53 Кодексу законів про працю України та розміром застосованої фінансової санкції без врахування встановленої законом на момент виявлення порушення.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017р. позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано припис №09-01-0102/689-587 від 22.12.2016. Визнати протиправним та скасовано постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №09-01-021/7 від 05.01.2017, №09-01-021/8 від 05.01.2017, №09-01-021/9 від 05.01.2017 в частині накладення штрафу в розмірі 1750,0 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь позивачки сплачений судовий збір в сумі 1632,0 грн.

Управління Держпраці в Івано-Франківській області оскаржило дану постанову, з підстав неповного з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відповідач діяв в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений нормами діючого законодавства.

В ході проведення перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_2 здійснила фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінету Міністрів України.

Також при проведенні перевірки встановлено порушення ст.106 КЗпП України, а саме: оплата праці за роботу в надурочний час ФОП ОСОБА_1 працівникам у подвійному розмірі не проводить. Так, згідно табеля обліку використання робочого часу за жовтень 2016 року працівниця ОСОБА_3 _ відпрацювала 168 годин (при нормі робочого часу у жовтні 2016 року 159 годин.) і прицьому оплату праці за роботу в надурочний час у подвійному розмірі не проведено.

Крім того, відповідно до п. 2.5. гл. 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників з кожним записом , що заносяться до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення та звільнення власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівників під розписку в особовій картці, в якій має повторюватися запис з трудової книжки. Однак, у ФОП ОСОБА_1 особові картки на працівників не велися.

Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача, який просить залишити без змін рішення суду, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу від 13.12.2016 №1283-Д та направлення на перевірку від 13.12.2016 №04-13/15-10/6786 головним державним інспектором відділу з питань за додержанням законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці в Івано-Франківській області ОСОБА_4 було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1

Підставою проведення перевірки став лист Управління праці Івано-Франківської міської ради від 28.09.2016 про виявлення неоформленого працівника ОСОБА_5, яка стажується без оформлення трудового договору у магазині ІНФОРМАЦІЯ_1 який належить позивачу (а.с.87) та згода на проведення позапланової перевірки Державної служби України з питань праці (а.с.65).

За результатами проведення позапланової перевірки складено Акт додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування №09-01-0102/689 від 22.12.2016, відповідно до якого виявлені порушення: частин 1 та 3 статті 24, пункту 1 частини 1 статті 36, частини 1 статті 53, статей 83, 106 Кодексу законів про працю України, підпунктів 2.5, 7.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, частини 2 статті 30 Закону України "Про оплату праці" (а.с.19-32).

22.12.2016 Управління Держпраці в Івано-Франківській області видано припис №09-01-0102/689-587 про усунення виявлених перевіркою порушень та дотримуватись норм законодавства про працю (а.с.33-34).

На підставі акту перевірки, Управлінням Держпраці у Івано-Франківській області 05.01.2017 прийнято постанови про накладення на позивача штрафу №№09-01-021/7, 09-01-021/8, 09-01-021/9 (а.с.35-37).

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного:

Щодо постанови №09-01-021/7 від 05.01.2017, то така прийнята відповідачем у зв'язку із встановленим порушенням частин 1, 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини 2 статті 265 цього Кодексу.

Відповідачем, як суду першої, так і апеляційної інстанції не доведено факт допуску до роботи ОСОБА_6, як працівника без укладення трудового договору, а, відповідно, і відсутні підстави притягнення позивача до відповідальності передбаченої абз. 2 ч. 2 ст.265 КЗпП України.

Постанова №09-01-021/8 від 05.01.2017 прийнята відповідачем за встановлене порушення позивачкою вимог статей 106, 107 Кодексу законів про працю України, відповідальність за яке передбачено абзацом 4 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Згідно табелю обліку робочого часу працівниця ОСОБА_3 працювала 14.10.2016, який є святковим днем, і оплата за вказаний день повинна здійснюватись у подвійному розмірі. Нездійснення оплати праці за понаднормовий час у подвійному розмірі вважає, що стверджено розрахунковою відомістю та видатковим касовим ордером, чим порушено вимоги статті 106 та статті 107 вказаного Кодексу.

Колегія суддів приймає до уваги твердження представника позивача і з таким погодився суд першої інстанції, що зазначення відпрацьованих годин 14.10.2016 працівниці ОСОБА_3 є наслідком механічної помилки, допущеної при складанні табелю обліку робочого часу, яка виправлена позивачем відповідно до наказ № 1-о від 23.12.2016 про виправлення друкарської помилки при заповненні табеля робочого часу за жовтень 2016 року по найманому працівнику та внесено виправлення до табелю робочого часу та відзначено 14.10.2016 як вихідний день (а.с.43, 44).

Таким чином, відповідачем, суду першої та апеляційної інстанції не доведено порушення позивачем статті 106 та статті 107 Кодексу законів про працю України. Інших доказів, які б підтверджували факт роботи магазину «Лолі» 14.10.2016 відповідачем не надано.

Щодо постанови №09-01-021/9 від 05.01.2017, то така прийнята у зв'язку із встановленими актом перевірки порушеннями вимог пункту 2.5 глави 2, підпункту «б» абзацу 1 пункту 7.1 глави 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, пункту 1 частини 1 статті 36, частини 1 статті 53, статті 83 Кодексу законів про працю України, частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці», відповідальність за порушення яких передбачена абзацом 8 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено факт несвоєчасної виплати при звільненні працівнику ОСОБА_3 грошової компенсації за два дні невикористаної відпустки, що є порушенням вимог статті 83 Кодексу законів про працю України. Зазначене порушення є самостійною підставою для застосування відповідальності передбаченої статтею 265 Кодексу законів про працю України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що твердження відповідача щодо поширення норм статті 265 Кодексу законів про працю України, а саме порушення позивачем вимог підзаконного нормативного акту - Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників не заслуговує на увагу, оскільки така не є актом трудового законодавства в розумінні згаданої статті, а тому покладення відповідальності за її порушення у зазначеному порядку є безпідставним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо визначення розміру штрафу, враховуючи розмір мінімальної заробітної плати 1450,00 грн., а не визначену 3200,00 грн., оскільки суд не наділений повноваженнями визначення розміру штрафу таке є компетенцією органу, який його призначає.

Щодо визнання протиправним та скасування припису №09-01-0102/689-587 від 27.12.2016 прийнятого за результатами перевірки позивача.

Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання - пункт 8 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Вказаний припис містить фіксацію норм законодавства, які на думку відповідача порушив позивач, вимогу усунути порушення вимог вказаного законодавства та вимогу дотримуватись норм законодавства про працю, однак, як і оскаржувані постанови містить лише зазначення норм законодавства без конкретизації порушення, за які передбачено відповідальність.

Щодо законності проведення перевірки, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем дотримано вимоги пункту 3 Порядку проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 №390 - позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Заслуговує на увагу колегії суддів покликання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо вирішення питання судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України - якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, структурні підрозділи виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об'єднаних територіальних громад, на які покладені функції із здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення - п.20 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тобто відповідач звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, судовий збір підлягає стягненню з державного бюджету.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову - ч.2 згаданої статті.

Колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині визнання протиправною та скасування постанови Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу №09-01-021/9 від 05.01.2017 щодо накладення штрафу в розмірі 1750,0 грн. та стягнення судового збору з прийняттям в цій частині нової постанови про скасування зазначеної оскарженої постанови відповідача та розподілом судового збору.

В решті постанова суду підлягає залишенню без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.94, 160 ч.3, 195, 196, п.1, 3 ч.1 ст.198, ст.200, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області - задоволити частково.

Абзац п»ятий, шостий та сьомий резолютивної частини постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07 березня 2017р. у справі №809/254/17 - скасувати та прийняти в цій частині нову постанову, якою:

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №09-01-021/9 від 05.01.2017.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ін. код НОМЕР_1) сплачений судовий збір в сумі 2272 (дві тисячі двісті сімдесят дві) грн. 00 коп.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. І. Мікула
А. Р. Курилець
Повний текст судового рішення виготовлено 08.06.17