Справа № 2-а-3053/10/2110
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2012-02-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2012 р.Справа № 2-а-3053/10/2110

Категорія:10.3.1.Головуючий в 1 інстанції: Полив'яний В.М.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Скрипченка В.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 23 листопада 2010 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона про визнання дій неправомірними, зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2010 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з адміністративним позовом до відповідача просила суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, зобовязати відповідача виплатити підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до вимог закону за період з 01 січня 2007 року по вересень 2010 року включно.

Постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 23 листопада 2010 року адміністративний позов задоволений частково: визнана протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком позивачу, встановленої ч. 1 ст. ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за період з 21 квітня по 21 жовтня 2010 року; зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»,за період з 21 квітня по 21 жовтня 2010 року, з урахуванням вже проведених нарахувань та виплачених сум. В задоволені інших позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції встановив, що позивач має право на отримання підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»з урахуванням шестимісячного строку звернення до суду за період з 21 квітня по 21 жовтня 2010 року.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1, є пенсіонером, дитиною війни, та, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набув чинності з 01 січня 2006 року, має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 15 Положення про Пенсійний фонд України, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, покладено на управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Херсона.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про застосування ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»при обчисленні надбавки до пенсії, встановленої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Посилання відповідача на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком»у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»застосовується до визначення пенсії, що призначаються виключно за цим Законом, і не стосується дітей війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є безпідставними, тому що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог заявлених за період з 21 квітня по 21 жовтня 2010 року.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(у редакції від 18.11.2004, чинній у 2010 році) дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Апеляційний суд вважає, що п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, відповідно до якої позивачу здійснювалося підвищення в розмірі в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суперечать положенням ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, з 21 квітня по 21 жовтня 2010 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про право позивача на отримання підвищення до пенсії як дитина війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в період з 21 квітня по 21 жовтня 2010 року, з урахуванням часу звернення позивача до суду з адміністративним позовом

Апеляційний суд погоджується з обраним судом першої інстанції засобом поновлення порушеного права позивача.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволені інших позовних вимог, у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 99, ст. 100 КАС України, суд першої інстанції повинен був вирішити питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду та не встановивши поважних причин пропуску цього строку залишити без розгляду позовні вимоги заявлені за період з 01 січня 2007 року по 20 квітня 2010 року.

Таким чином, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм процесуального прав.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, але з помилковим застосуванням норм процесуального права, у звязку з чим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а оскаржена постанова змінена.

Керуючись ст. 100, ст. 195, ч. 1 ст. 197, п. 2 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, ст. 207, ч. 5 ст. 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 23 листопада 2010 року змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1, заявлені за період з 01 січня 2007 року по 20 квітня 2010 року, залишити без розгляду.

В іншій частині постанову Дніпровського районного суду м. Херсона від 23 листопада 2010 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: суддя /підпис/ ОСОБА_2

суддя /підпис/ ОСОБА_3

суддя /підпис/ ОСОБА_4