Справа № 815/1808/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1808/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: Кудрявцева Т.В. (представник за довіреністю)

відповідач: Орловська В.В. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень №№ , від 19.01.2017 р., -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить скасувати податкові повідомлення-рішення №№ , від 19.01.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами документальної позапланової виїзної перевірки складено акт, висновки якого базуються на припущеннях і не враховують докази та відомості щодо господарської діяльності ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" у періоді, який перевірявся, та, відповідно, донарахування податкових зобов'язань та покладення на позивача відповідальності у вигляді штрафних санкцій є безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству. Так, позивач вказав, що має в наявності всі первинні документи, що відповідно ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підтверджують здійснення господарських операцій з ПП «ФУЛТОН», ПП «ІОНФОРМС», ПП «СУНСЕТ», ПП «ТАЙМФОРКС», ТОВ «АКАДЕМ-ПЛАНІНГ», ПП «ОРІОС», ТОВ «АКТИНОР», ТОВ «АГРОТЕХМЕНЕДЖМЕНТ», ТОВ «ЛЕПЕР», ТОВ «КОСМОПОЛІТ ГРУП», ПП «ГУВЕРЛАСТ», ТОВ «ТОРГОВА ГРУПА «ЕРІДАН», ТОВ «ЯРМАНДИ ГРУП», ПП «НУАНСЕ», ТОВ «ДОЛОРС», ПП «ФЛУРІОН», ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД», ТОВ «ВПК «АГРОРЕСУРС», ПАТ «КИЇВХЛІБ», ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ», що свідчить про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача, необґрунтованість та протиправність винесення відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, наведених у письмових запереченнях (т.2, а.с. 184-190).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на підставі п.78.1.4 п. 78.1 ст.78 ПК України, відповідно до наказу державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № 628 від 19.12.2016р., направлення на перевірку № 450/15-54-14-01 від 09.12.2016 р. проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" () з питань взаємовідносин з покупцями та постачальниками за період з 01.10.2016р. по 31.10.2016р.

За наслідками перевірки складено акт № 3503/15-54-14-01/1934903 від 28.12.2016р. (т.1, а.с. 11-54), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

п.п.16.1.12 п.16.1 ст. 16, п.44.1, п.44.3 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5 ст.198 ПК України, в результаті чого встановлено:

завищення рядку 9 Декларацій «Усього податкових зобов'язань» на суму 50550921 грн.,

завищення рядку 17 Декларацій «Усього податкового кредиту» на суму 52552105 грн.,

завищення рядку 19 Декларацій «Від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» у сумі 2 001 184 грн.

За результатами перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

№ від 19.01.2017 р., яким ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" зменшено суму податкового кредиту за платежем податок на додану вартість на суму 50550921 грн. (т.1, а.с. 55);

№ від 19.01.2017 р., яким ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на суму 2001184 грн. (т. 1, а.с. 56).

Позивач, не погоджуючись з зазначеними рішеннями контролюючого органу, звернувся з позовом до суду, в якому просить їх скасувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.78.1.4 п. 78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності, зокрема, такої підстави: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до пп.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Судом встановлено, що копії наказу державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № 628 від 19.12.2016р., направлення на перевірку № 450/15-54-14-01 від 09.12.2016р. щодо проведення позапланової виїзної документальної перевірки 12.12.2016 р. вручено під розписку головному бухгалтеру підприємства ОСОБА_3.

Відповідно до пп.16.1.12 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов'язаний забезпечувати збереження документів, пов'язаних з виконанням податкового обов'язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України об'єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно п.п. 14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2. ст.198 ПК України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше; дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до ст.39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За змістом п.198.5 ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися.

За приписами п.200.4 ст. 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-ХІV від 16.07.1999р. визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Статтею 2 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Зокрема, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України№88 від 24.05.1995р., первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відповідно до п.п.2.15, 2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам, а відтак, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Таким чином, із системного аналізу вищеокреслених законодавчих положень вбачається, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти приймання - передачі товарів (робіт, послуг), тощо), мають силу первинних документів лише у разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності усіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Також, право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб'єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв'язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов'язкові реквізити.

Юридичним фактом, який породжує право платника на податкову вигоду (зокрема, у вигляді права на зменшення об'єкта оподаткування ПДВ на суму податкового кредиту), є реальність господарської операції.

За відсутністю факту придбання товарів відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту.

Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів (робіт, послуг) однією стороною, та їх отримання іншою стороною, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об'єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Відтак, податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків. При цьому, за відсутності факту придбання товарів (робіт, послуг) або в разі, якщо придбані товари (роботи, послуги) не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів чи сплати грошових коштів. До того ж, наявність цивільно-правового договору також не є безумовним свідченням правомірності та реальності вчинення платником податку господарської операції навіть у тому разі, якщо такий договір не визнано недійсним у судовому порядку.

Так, в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України №742/11/13-11 від 02.06.2011р. судом касаційної інстанції наголошено, що судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому, приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Тобто, з наведених законодавчих положень випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та віднесення сум до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використанні їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

При цьому як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містити достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов'язує реалізацію права платника на податкову вигоду.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Слід також зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість витрат (у тому числі і по сплаті ПДВ) первинними документами покладається на платника, позаяк саме він виступає суб'єктом, що використовує включену постачальником до ціни товару суму ПДВ при обчисленні суми податку, яка підлягає перерахуванню до бюджету, а також зменшує об'єкт оподаткування податку на прибуток за фактом понесення витрат.

У постанові від 8 вересня 2009 року (додаток до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 22.04.2010 р. № 568/11/13-10) Верховний Суд України зазначив, що надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину. При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов'язання).

Однак податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку судам слід: з'ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у операціях, що досліджуються; визначити об'єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв'язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Як вбачається зі змісту акта перевірки, за період з 01.10.2016р. по 31.10.2016р. ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" задекларовано податку на додану вартість по рядку 19 Декларації «Від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду» в сумі 18017741 грн. (т.1, а.с. 54).

Перевіркою повноти нарахування та визначення сум податку на додану вартість за період з 01.10.2016р. по 31.10.2016р. встановлено завищення податкових зобов'язань на суму 50550 921 грн., в результаті чого встановлено завищення від'ємного значення по податку на додану вартість на суму 2 001184 грн., в результаті порушень податкового законодавства.

Як вбачається з акта перевірки, відповідачем зроблено висновок про порушення податкового законодавства за наслідками взаємовідносини ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" з ПП «ФУЛТОН», ПП «ІОНФОРМС», ПП «СУНСЕТ», ПП «ТАЙМФОРКС», TOB «АКАДЕМ-ПЛАНІНГ», ПП «ОРЮС», TOB «АКТИНОР», TOB «АГРОТЕХМЕНЕДЖМЕНТ», TOB «ЛЕПЕР», TOB «КОСМОПОЛІТ ГРУП», ПП «ГУВЕРЛАСТ», TOB «ТОРГОВА ГРУПА «ЕРІДАН», TOB «ЯРМАНДИ ГРУП», ПП «НУАНСЕ», TOB «ДОЛОРС», ПП «ФЛУРІОН», а також з контрагентами-покупцями TOB «ФОЗЗІ-ФУД», TOB «ВПК «АГРОРЕСУРС», ПАТ «КИЇВХЛІБ», TOB «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ».

Згідно акта перевірки, основними підставами для висновку щодо порушень податкового законодавства у періоді, що перевірявся, послугувало встановлення посадовими особами контролюючого органу, що до складу податкового кредиту позивачем віднесено суми ПДВ з вартості придбаних товарів, придбаної сільськогосподарської продукції, щодо якої відсутня інформація про транспортування, відсутні сертифікати якості зернових, відсутні документи складського обліку, відсутні відомості щодо походження товару; що в сукупності, на думку контролюючого органу, ставить під сумнів реальність придбання товарів. Також зазначено про неможливість придбання товару контрагентами та зроблено висновок щодо обриву ланцюга постачання. Крім того, контролюючим органом вказано, що у кожній з податкових накладних відсутнє заповнення поля «Вид цивільно-правового договору», чим порушено вимоги наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» № 1307 від 31.12.2015 р. (т.1, а.с. 50).

Перевіряючи законність віднесення ПДВ за податковими накладними, отриманими від зазначених контрагентів, до складу податкового кредиту за період, що перевірявся, суд виходить з наступного.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" є: Код КВЕД 01.63 Післяурожайна діяльність; Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; Код КВЕД 52.24 Транспортне оброблення вантажів (основний); Код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Судом встановлено, що 01.05.2015р. між ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (постачальник) та ТОВ «ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ» (покупець) укладено договір поставки № 01/05-01, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, що передбачені цим договором. Додатком до даного договору поставки від 11.10.2016р. передбачено, що постачальник продає, а покупець купує товар. Постачальник зобов'язаний здійснити поставку товару не пізніше 31.10.2016р. на умовах FXW Одеський морський торгівельний порт зерновий термінал ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл» (т.2, а.с. 245- 247).

На підтвердження факту виконання умов договору № 01/05-01 від 01.05.2015р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №14526 від 11.10.2016р., №14599 від 30.11.2016р.; карток аналізу зерна (т. 2, а.с. 248-249; т.5, а.с. 11-14).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: № 20 від 11.10.2016р., № 37 від 30.12.2016р. (т.1, а.с. 57; т.3, а.с. 1).

На підтвердження факту оплати згідно вищевказаного договору надано засвідчені копії платіжних доручень (т.3, а.с. 2-20).

01.10.2016р. між ПП «ФУЛТОН» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 12/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (пшениця) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.2, а.с. 224-225).

На підтвердження факту виконання умов договору № 12/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №15 від 03.10.2016р., №10 від 03.10.2016р., №12 від 02.10.2016р. (т. 2, а.с. 226-228).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №26 від 31.10.2016р. (т.1, а.с. 94).

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними (т.3, а.с. 185-239).

01.10.2016р. між ТОВ «ЛЕПЕР» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 02/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (пшениця фуражна 6 класу, українського походження) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т. 3, а.с. 88-89).

На підтвердження факту виконання умов договору № 02/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №№ 1-7 від 04.10.2016р. (т. 3, а.с. 90-96).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №№ 1-7 від 04.10.2016р. (т.1, а.с. 151-157).

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними (т.3, а.с. 134-156).

01.10.2016р. між ТОВ «ЯРМАНДИ ГРУП» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 03/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (пшениця фуражна 6 класу, українського походження) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т. 3, а.с. 102).

На підтвердження факту виконання умов договору № 03/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №№ 5-10 від 04.10.2016р. (т. 3, а.с. 103-106).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №№ 4-10 від 04.10.2016р. (т.1, а.с. 68-74).

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними (т.3, а.с. 114-133).

01.10.2016р. між ТОВ «ДОЛОРС» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 05/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (пшениця фуражна 6 класу, українського походження) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т. 3, а.с. 107-108).

На підтвердження факту виконання умов договору № 05/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №№ 3-5, 7-8 від 04.10.2016р. (т. 3, а.с. 109-113).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №№ 3-8 від 04.10.2016р. (т.1, а.с. 193-198).

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними (т. 4, а.с. 59-68).

01.10.2016р. між ПП «ГУВЕРЛАСТ» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 14/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (пшениця) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.2, а.с. 229-230).

На підтвердження факту виконання умов договору № 14/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №2 від 01.10.2016р., №3 від 02.10.2016р., №4 від 03.10.2016р. (т. 2, а.с. 231-233).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманої від контрагента податкової накладної: № 25 від 31.10.2016р. (т.1, а.с. 199).

01.10.2016р. між ПП «ІОНФОРМС» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 13/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (пшениця, ячмінь та інша сільськогосподарська продукція) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.2, а.с. 234-235).

На підтвердження факту виконання умов договору № 13/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії: специфікації, видаткових накладних: №№ 5, 6 від 01.10.2016р., №№7, 8 від 02.10.2016р., №№ 10, 11 від 03.10.2016р., №№ 12,14 від 04.10.2016 р. (т. 2, а.с. 237-244).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №20 від 31.10.2016р. (т.1, а.с. 181).

01.10.2016р. між ТОВ «АГРОТЕХМЕНЕДЖМЕНТ» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 16/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (пшениця фуражна 6 класу, українського походження) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.2, а.с. 211-212).

На підтвердження факту виконання умов договору № 16/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №№ 2-12 від 03.10.2016р. (т. 2, а.с. 213-223).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №№ 2-12 від 03.10.2016р. (т.1, а.с. 207-217).

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними (т.4, а.с. 69-135).

01.10.2016р. між ТОВ «ТОРГОВА ГРУПА «ЕРІДАН» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 01/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (пшеницю фуражну 6 класу, українського походження) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т. 2, а.с. 24-25).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №№ 3-13 від 03.10.2016р. (т.1, а.с. 182-192).

На підтвердження факту виконання умов договору № 01/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №№ РН0000003- РН00000013 від 03.10.2016 р. (т.2, а.с. 26-36).

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними (т. 4, а.с. 136-165).

01.10.2016р. між ТОВ «КОСМОПОЛІТ ГРУП» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 10/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (пшениця фуражна 6 класу, українського походження) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т. 3, а.с. 75).

На підтвердження факту виконання умов договору № 10/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №№ РН-0000009- РН-0000027 від 03.10.2016р., (т. 3, а.с. 76-87).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №№ 3-25 від 03.10.2016р. (т.1, а.с. 158-180).

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними (т. 4, а.с. 166-193).

01.10.2016р. між ТОВ «АКТИНОР» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 04/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (пшениця фуражна 6 класу, українського походження) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т. 3, а.с. 97).

На підтвердження факту виконання умов договору № 04/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №№ 4-10 від 04.10.2016р. (т. 3, а.с. 98-101).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №№ 4-10 від 04.10.2016р. (т.1, а.с. 200-206).

Факт транспортування товару підтверджено товарно-транспортними накладними (т.3, а.с. 157-184).

Як вбачається зі змісту товарно-транспортних накладних, реєстру товарно-транспортних накладних (т.4, а.с.37-58), контрагентами позивача ТОВ «ДОЛОРС», ТОВ «ЯРМАНДИ ГРУП», ТОВ «ЛЕПЕР», ПП «ФУЛТОН», ПП «ГУВЕРЛАСТ», ПП «ІОНФОРМС», ТОВ «АГРОТЕХМЕНЕДЖМЕНТ», ТОВ «ТОРГОВА ГРУПА «ЕРІДАН», ТОВ «КОСМОПОЛІТ ГРУП», ТОВ «АКТИНОР», згідно вищевказаних договорів здійснювалось транспортування товару до пункту розвантаження: Одеський морський торгівельний порт зерновий термінал ТОВ «Олімпекс Купе Інтернешнл».

Крім того, судом встановлено, що між ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (замовник) та ТОВ «Відродження» (виконавець) укладено договір на переробку давальницької сировини № 034Д16 від 01.08.2016р., предметом якого є проведення виконавцем робіт з приймання та переробки сировини, що поставляється замовником, в готову продукцію з подальшим відвантаженням за дорученням замовника на умовах даного договору. Сировина, партія сировини та/або насіння - насіння соняшнику, що поставляється замовником для їх подальшої переробки в готову продукцію. Переробка сировини -виконання виконавцем комплексу робіт з приймання та переробки сировини в готову продукцію. Продукція, партія продукції, кінцева та/або готова продукція - олія соняшникова пресована нерафінована, макуха соняшникова. За умовами договору вивантаження, зберігання, навантаження насіння та/або кінцевої продукції здійснює виконавець, якщо із замовником окремо не домовлено інше. Відповідно до п.7.1 цього договору давальницька сировина поставляється певними партіями автомобільним транспортом на умовах DAP ТОВ «Відродження», Кіровоградська область, смт. Голованівськ, вул. Матросова, 40в, згідно з Міжнародними правилами по інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС у редакції 2010р., за винятком застережень в цьому договорі (т.1, а.с. 233-237).

На підтвердження факту виконання умов вищевказаного договору позивачем надано до суду засвідчені копії: сертифікатів якості, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ВЗ-0000180 (т.2, а.с. 193-210; т.3, а.с. 73).

01.10.2016р. між ПП «ОРІОС» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 07/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (насіння соняшника) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.1, а.с. 238).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №№ 123-132 від 18.10.2016р. (т.1, а.с. 111-120).

На підтвердження виконання умов договору № 07/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №№ 123-132 від 18.10.2016р. (т.1, а.с. 239-248).

Факт транспортування товару до пункту розвантаження (Кіровоградська область, смт. Голованівськ, вул. Матросова, 40в) підтверджено товарно-транспортними накладними (т.2, а.с. 37-116).

01.10.2016р. між ПП «ФЛУРІОН» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 08/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (насіння соняшника) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.2, а.с. 6).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №№ 2-6 від 19.10.2016р., № 13 від 19.10.2016р. (т.1, а.с. 88-94).

На підтвердження факту виконання умов договору № 08/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №№ 2-6, 13 від 19.10.2016р. (т.2, а.с. 7-9).

Факт транспортування товару до пункту розвантаження (Кіровоградська область, смт. Голованівськ, вул. Матросова, 40в) підтверджено товарно-транспортними накладними (т.2, а.с. 117-166).

01.10.2016р. між ПП «СУНСЕТ» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 11/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (насіння соняшника) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.2, а.с. 1).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №№ 94-97, 99, 101 від 31.10.2016р. (т.1, а.с. 103-110).

На підтвердження факту виконання умов договору № 11/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №№ 93-101 від 31.10.2016р. (т.2, а.с. 2-5).

Факт транспортування товару до пункту розвантаження (Кіровоградська область, смт. Голованівськ, вул. Матросова, 40в) підтверджено товарно-транспортними накладними (т.3, а.с. 240-250; т. 4, а.с. 1-56).

01.10.2016р. між ПП «ТАЙМФОРКС» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 15/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (соняшник, ячмінь та інша сільськогосподарська продукція) в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кількість (вага) сільськогосподарської продукції визначається під час перевантажування транспорту в пункті передачі (т.2, а.с. 10).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №№ 8, 10-15, 23 від 31.10.2016р. (т.1, а.с. 95-102).

На підтвердження факту виконання умов договору № 15/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії: специфікацій №№1-4 від 01.10.2016р.; видаткових накладних: № 1 від 01.10.2016р., № 2 від 02.10.2016р., № 3 від 03.10.2016р., №4 від 03.10.2016р., № 5 від 04.10.2016р., №6 від 05.10.2016р., № 7 від 06.10.2016р., №9 від 08.10.2016р. (т.2, а.с. 11-17).

За наслідками вказаних правовідносин з ТОВ «АКАДЕМ-ПЛАНІНГ» позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №№ 42-54 від 05.10.2016р. (т.1, а.с. 75-87).

01.10.2016р. між ПП «НУАНСЕ» (постачальник) та ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (покупець) укладено договір поставки № 09/10/2016-МЮ, відповідно до якого продавець бере на себе зобов'язання передати, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію (насіння соняшника) в порядку та на умовах, визначених цим договором (т.2, а.с. 18).

За наслідками вказаних правовідносин позивачем сформовано податковий кредит з ПДВ на підставі отриманих від контрагента податкових накладних: №№ 2-7, 10, 12-14 від 20.10.2016р. (т.1, а.с. 121-150).

На підтвердження факту виконання умов договору № 09/10/2016-МЮ від 01.10.2016р. позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №№ 2-7, 10, 12-14 від 20.10.2016р. (т.2, а.с. 19-23).

Факт транспортування товару до пункту розвантаження (Кіровоградська область, смт. Голованівськ, вул. Матросова, 40в) підтверджено товарно-транспортними накладними (т. 4, а.с. 194-250; т. 5, а.с. 1-10).

15.06.2016р. між ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (постачальник) та ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» (покупець) укладено договір поставки № 15/06/16/ПОЗ, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, що передбачені цим договором (т.3, а.с. 21-22).

На підтвердження факту виконання умов договору № 15/06/16/ПОЗ від 15.06.2016р. позивачем надано засвідчені копії: акта прийому-передачі товару, видаткової накладної № 14515 від 05.10.2016 р. (т.3, а.с. 23); податкових накладних: № 3 від 03.10.2016р., № 10 від 05.10.2016р., № 34 від 11.10.2016р., № 27 від 22.09.2016 р. (т.1, а.с. 66-67; т.3, а.с. 24).

На підтвердження факту оплати згідно вищевказаного договору надано засвідчені копії платіжних доручень (т.3, а.с. 25-30).

17.06.2016р. між ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (постачальник) та ТОВ «ВПК «АГРОРЕСУРС» (покупець) укладено договір поставки №25/16, відповідно до якого у порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов'язується передати у власність покупця олію соняшникову нерафіновану не виморожену 1-го ґатунку, в асортименті, кількості, за ціною та на умовах і в строки вказані в специфікація, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар відповідно до умов даного договору (т.3, а.с. 58-60).

На підтвердження факту виконання умов договору позивачем надано засвідчені копії видаткових накладних: №14544 від 02.10.2016р., №14537 від 03.10.2016р., №14545 від 03.10.2016р., №14538 від 04.10.2016р., №14539 від 05.10.2016р., №14540 від 06.10.2016р., №14541 від 07.10.2016р., №14542 від 07.10.2016р., №14527 від 18.10.2016р., №14528 від 18.10.2016р., №14543 від 01.10.2016р. (т. 3, а.с. 61-71); податкових накладних: № 27 від 18.10.2016р., № 28 від 18.10.2016р., № 34 від 11.10.2016р. (т.1, а.с. 63-65).

19.01.2016р. ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (постачальник) та ПАТ «КИЇВХЛІБ» (покупець) укладено договір поставки №СГ 1901-16, відповідно до якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар на умовах, що передбачені цим договором (т.3, а.с. 31-34).

На підтвердження факту виконання умов договору №СГ 1901-16від 19.01.2016р. позивачем надано засвідчені копії: акта прийому-передачі товару, видаткової накладної: №14526 від 11.10.2016р. (т. 3, а.с. 35-36); податкових накладних: № 31 від 21.10.2016р., № 30 від 21.10.2016р., № 29 від 21.10.2016р. (т.1, а.с. 58-62).

На підтвердження факту оплати згідно вищевказаного договору надано засвідчені копії платіжних доручень (т.3, а.с. 38-57).

Згідно з п.п.2.1, 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи.

Таким чином, іншим визначеним законодавством обов'язковим критерієм щодо підтвердження показників податкової звітності платника податків є забезпечення належного бухгалтерського обліку відповідних господарських операцій, в тому числі дотримання вимог щодо підстав для здійснення такого обліку, якими можуть бути первинні документи, оформлені згідно з вимогами чинного законодавства.

Поряд з цим, у бухгалтерському та податковому обліку підприємства враховуються лише ті первинні документи, що складені за наслідками фактично проведеної господарської операції, тобто, зміст господарської операції превалює над її формою. Отже, правомірність формування платником відповідних показників бухгалтерського та податкового обліку має оцінюватись з урахуванням сукупності умов, визначених законодавством України як підстави для їх формування.

Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

В акті перевірки зазначено про проведення транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов'язання, з метою штучного формування податкових зобов'язань та податкового кредиту, які не мають реального товарного характеру (т.1, а.с. 22).

Відтак, з метою визначення правомірності формування позивачем вказаних показників податкової звітності з податку на додану вартість дослідженню підлягає реальність відповідних господарських операцій, що відбувались між позивачем та його контрагентами. Крім того, оцінці суду підлягають наявність належним чином оформлених первинних документів, які стали підставою для формування показників податкової звітності, використання платником податків придбаних товарів (послуг) в межах господарської діяльності.

Отже, під час дослідження обсягу податкових прав і обов'язків платника за господарською операцією суд не обмежується перевіркою формальної відповідності поданих платником податків документів вимогам податкового законодавства, а оцінює всі докази в сукупності та взаємозв'язку для встановлення дійсного економічного змісту господарської операції. Аналогічна позиція, викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 10.06.2015 р. в справі № К/800/17762/13.

Водночас, суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст.70 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об'єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Проте, відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо наявності обвинувального вироку суду, рішень суду про стягнення одержаного за нікчемними правочинами, наявності рішень суду про визнання правочинів недійсними.

Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за можливими допущеними порушеннями законодавства інших юридичних осіб, на господарюючих суб'єктів не покладається обов'язок та не надається право контролювати дотримання законодавства платником податків, який виступає контрагентом у господарській операції.

Відповідно до ст.ст.46-49 ПК України ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку. При цьому такий платник несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку, що позивачем виконано зобов'язання за договорами, укладеними з вищезазначеними контрагентами, а саме: прийнято товар та сплачено грошові кошти, про що свідчать належним чином оформлені первинні документи, які містять всі необхідні реквізити, передбачені п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підписані уповноваженими особами, підписи завірені відповідними печатками підприємств, тобто відповідають вимогам п. 201.1 та п.201.7 ст. 201 Податкового кодексу України, що свідчить про реальність господарських операцій по виконанню зазначених договорів.

Суд зазначає, що належних доказів, які б підтверджували викладені в акті висновки, відповідачем не надано.

Актом перевірки позивача підтверджується надання останнім відповідачу первинної документації щодо господарських операцій з вищевказаними суб'єктами господарювання. При цьому протилежного не доведено відповідачем, невідповідність зазначеної документації нормам Податкового кодексу України відповідачем не встановлено.

Відповідачем не надано до суду акту, складеного у довільній формі (як того вимагає Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 727 від 20.08.2015 р.), що засвідчував би такі факти ненадання (відмови від надання) або надання не в повному обсязі документів (їх копій), пояснень, довідок та інформації ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД".

Наявні у позивача первинні документи щодо оспорюваних господарських операцій відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", ст.ст. 44, 201 ПК України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою.

Як встановлено судом та протилежного не доведено відповідачем, надані ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" документи, складені за результатами проведених операцій з вищезазначеними контрагентами, містять необхідну для цілей оподаткування інформацію щодо змісту спірних господарських операцій та мають усі необхідні реквізити первинних документів, що дозволяють ідентифікувати учасників цих операцій та встановити факт поставки товарів. Видані контрагентами позивачу податкові накладні не мають недоліків, а порядок їх заповнення відповідає чинному на момент їх виписки законодавству.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства, з огляду на те, що його контрагентами не було подано до контролюючого органу звітність з податку на додану вартість за жовтень 2016р., оскільки жодна норма податкового законодавства не вимагає від платника податків контролювати законність державної реєстрації, видачі свідоцтва платника ПДВ, сплату до бюджету податків та ведення бухгалтерського та податкового обліку своїх контрагентів. Контроль за дотриманням платниками податків податкового законодавства та своєчасну сплату ними податків здійснює податкова служба. Таким чином, сама по собі несплата податку продавцем (у томі числі і ухилення від сплати) при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця.

Суд відхиляє доводи відповідача, що відсутність товарно-транспортних накладних на перевезення вантажів автомобільним транспортом свідчить про нереальність господарських операцій по договорам з вищенаведеними контрагентами, з огляду на наступне.

Розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997р., передбачено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Тобто оформлення товарно-транспортних накладних здійснюється при отриманні послуг з перевезення та є обов'язковим первинним документом, що свідчить про реалізацію товарно-матеріальних цінностей та на підставі якого формуються доходи та податкові зобов'язання з податку на додану вартість платника податку при операціях з реалізації/ постачання товарно-матеріальних цінностей.

Пунктом 11.4 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.97р. (далі - Правила), передбачено, що товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). При цьому, згідно п.11.6 вказаних Правил перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику. Водночас у Правилах вказані терміни вживаються в такому значенні: замовник - вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів; вантажовідправник - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення; вантажоодержувач - будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку; перевізник - фізична або юридична особа - суб'єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, за умовами договорів, укладених між TOB "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" та контрагентами товар передається згідно з умовами СРТ (згідно з Міжнародними правилами по інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС), тобто «перевезення сплачене до» означає, що продавець сплачує за перевезення товару до вказаного місця призначення.

Таким чином, TOB "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" за умовами договорів не здійснювалось організації перевезень товарів, які ним придбавались/продавались (місце поставки визначалось умовами договорів). При цьому, позивачем надано до суду копії товарно-транспортних накладних, які приєднано до матеріалів справи та досліджено судом.

З наведеного в сукупності вбачається, що в даному конкретному випадку позивач не є учасником транспортних відносин, у зв'язку з чим наявність у нього транспортних документів не є обов'язковою.

Крім того, слід зазначити, що відсутність товарно-транспортних накладних не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку валових витрат та податкового кредиту платника податків. Документи обумовлені правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей. Аналогічну правову позицію неодноразово висловлено Вищим адміністративним судом, в тому числі в ухвалі від 27.10.2015р. К/800/68235/14.

Щодо тверджень відповідача про відсутність довіреностей на отримання ТМЦ, суд вважає за необхідне зазначити, що довіреність на отримання ТМЦ є розпорядчим первинним документом, який фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства щодо уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Відтак, довіреність на отримання ТМЦ не є документом, що підтверджує факт здійснення господарської операції з реалізації товару, тобто не містить даних про її виконання, а тому не служить обґрунтуванням для облікових записів та не є підставою для відображення господарської операції в обліку. Водночас, дані, що зазначаються в довіреностях не відображаються у регістрах бухгалтерського та податкового обліку платника податку та не здійснюють впливу на показники бухгалтерського обліку.

Суд вважає необґрунтованими твердження контролюючого органу про порушення позивачем вимог законодавства з огляду на те, що в останнього відсутні сертифікати якості зернових, оскільки зазначені документи не містять відомостей про учасників та умови господарської операції та не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, які фіксують рух активів, відтак не можуть слугувати підтвердженням чи спростуванням реальності господарської операції.

Більш того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо скорочення кількості документів дозвільного характеру» № 1193-VII від 09.04.2014р. внесено зміни до Закону України "Про зерно та ринок зерна", якими вилучено, як такі, поняття Сертифікат щодо відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки та Сертифікат якості зерна та продуктів його переробки і, відповідно усі положення, що стосуються таких видів сертифікації.

Суд критично ставиться до тверджень контролюючого органу щодо недоліків заповнення позивачем податкових накладних, оскільки в них відсутнє заповнення поля «Вид цивільно-правового договору», чим порушено вимоги наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» № 1307 від 31.12.2015 р., з огляду на наступне.

Пунктом 201.1 ст.201 ПК України визначено обов'язкові реквізити, які зазначаються в окремих рядках у податковій накладній.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо удосконалення адміністрування податку на додану вартість» № 643-VIII від 16.07.2015р. внесено зміни до ПК України, виключено зокрема, пп. «ґ» п.201.1 ст.201 ПК України (податковий номер платника податку (продавця та покупця) пп. «и» п.201.1 ст.201 ПК України (вид цивільно-правового договору).

Крім того, форма податкової накладної, затверджена наказом Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015 р., не містить графи та поля «вид цивільно-правового договору».

Так, включена позивачем до складу податкового кредиту оспорювана сума податкового кредиту на відповідну дату була підтверджена наявними в матеріалах справи податковими накладними, які оформлені та зареєстровані з дотриманням вимог п.201.1 ст.201 ПК України.

Відповідачем не спростовано, що на момент складення податкових накладних за періоди, що перевірялись, вищевказані контрагенти позивача були зареєстровані як платники ПДВ та відповідно мали право на складання податкових накладних.

Окрім того, суд враховує, що позивачем надано документи, що підтверджують пов'язаність здійснених витрат з господарською діяльністю, подальше використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності позивача.

З урахуванням вищевказаних норм та матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що контролюючий орган, складаючи акт за результатами проведеної перевірки, керувався лише припущеннями, без належного самостійного дослідження господарських операцій, дійшов хибного висновку про безтоварність укладених позивачем із контрагентами правочинів, завищення позивачем суми від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, заниження податку на додану вартість.

Частиною 1 ст.5 КАС України встановлено, що адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі «Щокін проти України», зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов'язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв'язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб'єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Розглядаючи справу «Інтерспав» проти України про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, Європейський суд з прав людини висловив свою думку, яка полягає в наступному: «коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань».

Вищенаведений висновок Європейський суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії", у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов'язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Рішення Європейського суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" застосовуються судами як джерело права.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За таких обставин, позивач не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, за умови необізнаності позивача щодо таких порушень.

Відповідачем не надано доказів того, що ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" порушує вимоги податкового законодавства. Проте, з огляду на викладені позиції вищих судових інстанцій та положення норм права, факти порушень контрагентами позивача податкового законодавства не приймаються судом як доказ того, що позивач був безпосередньо залучений до можливих зловживань контрагента у системі оподаткування і тому повинен бути позбавленим права на податковий кредит з податку на додану вартість, відповідно до отриманої податкової накладної після отримання робіт/послуг.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

З огляду на зазначене суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Одеській області №№ , від 19.01.2017 р. є такими, що не відповідають нормам чинного законодавства, тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Підпунктом 1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою встановлюється ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб'єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем належить сплачувати 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Суд зазначає, що за подачу цього позову належало сплатити судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, що становить 788281,57 грн. (сімсот вісімдесят вісім тисяч двісті вісімдесят одна гривня 57 коп.).

Позивачем частково сплачено судовий збір в розмірі 100000,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 258 від 07.04.2017 р. (т.1, а.с. 226).

Ухвалою від 10 січня 2017 року відкрито провадження по справі та відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що ТОВ "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" має бути сплачено за місцем розгляду справи та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 688281,57 грн. (шістсот вісімдесят вісім тисяч двісті вісімдесят одна гривня 57 коп.).

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про необхідність присудити позивачу сплачений судовий збір у розмірі 788281,57 грн. (сімсот вісімдесят вісім тисяч двісті вісімдесят одна гривня 57 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 159-164, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" до Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень №№ , від 19.01.2017 р.,- задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 19.01.2017 р.

Визнати протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 19.01.2017 р.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (65003, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Отамана Головатого, будинок 67/69, ) на користь Державного бюджету України судовий збір у розмірі 688281,57 грн. (шістсот вісімдесят вісім тисяч двісті вісімдесят одна гривня 57 коп.) на р/р № 4005, отримувач коштів УК у м. Одесі/Київський район, код отримувача 38016923, банк отримувача ГУДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код класифікації доходів бюджету 22030001.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗЮКРАЙН КОРП ЛТД" (65003, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Отамана Головатого, будинок 67/69, ) судовий збір у розмірі 788281,57 грн. (сімсот вісімдесят вісім тисяч двісті вісімдесят одна гривня 57 коп.).

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06.06.2017 р.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.