Справа № 809/2235/15
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Справа № 876/4147/16

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

участю секретаря Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року у справі за позовом Публічне акціонерне товариство "Нафтохімік Прикарпаття" до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА :

ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" 04.06.2015 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29.04.2015 року відповідачем донараховано в інтегрованій картці ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" пеню по коду бюджетної класифікації 21080900 Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 4 513 184,30 грн. Вважає, що Державною податковою інспекцією у Надвірнянському районі необґрунтовано та безпідставно нараховано вказану пеню.

Просить суд винести рішення, яким визнати такі дії відповідача протиправними та зобовязати ДПІ у Надвірнянському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області внести зміни до інтегрованої картки ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" та виключити з неї нараховану пеню по коду бюджетної класифікації 21080900 Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 4 513 184,30 грн.

Оскаржуваною постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року позовну заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що 29.04.2015 року по КОР ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» по коду бюджетної класифікації 21080900 «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій» було проведено операцію за кодом 10А про зарахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший в сумі 2512920,35 грн., відповідно до Листа ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» від 28.04.2015 року №703-юр «Про зарахування переплати», в результаті чого нараховано пеню на борг минулих років в сумі 4513184,30 грн.

Термін «грошове зобовязання платника податків» є новелою податкового законодавства України, що має досить широкий зміст та згідно п.п.14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України може включати, в залежності від виду діяльності платника податків та конкретної ситуації, наступні складові елементи: податкове зобовязання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк( (п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України); штрафні (фінансові) санкції (штраф), як плата у вигляді фіксованої суми та відсотків, що справляється з платника податків у звязку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням, яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.п.14.1.265. п.14.1 ст.14 ПК України).

Діючий ПК України не містить переліку штрафних (фінансових санкцій), які не повязані з порушенням податкового законодавства України, при цьому включаються в поняття грошового зобовязання платника податків. Вказані штрафні (фінансові) санкції передбачені окремими законами, зокрема Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» щодо порушення порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Пеня є одним з елементів податкового боргу, яка визначається у п.п.14.1.162 ПК України, як відсоток нарахований на суму грошового зобовязання не сплачений в строк. Так, як пеня нараховується у звязку з порушенням грошового зобовязання, то за своєю природою вона є штрафною фінансовою санкцією. Однак діючий ПК України у п.111.2 ст. 111 встановлює, що фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) або пені. Тобто пеня не є штрафною (фінансовою) санкцією. Оскільки грошове зобовязання платника податків складається з штрафної (фінансової) санкції та податкового зобовязання, пеня не є частиною грошового зобовязання. Визначення податкового боргу згідно ПК України вимагає встановлення обставин, за яких грошове зобовязання є узгодженим.

Аналіз норм ПК України дозволяє прийти до висновку, що грошове зобовязання є узгодженим, якщо сума зобовязання було визначена самостійно платником податків у податковій декларації або на підставі рішення податкового органу. Якщо рішення податкового органу було оскаржено, то таке грошове зобовязання вважатиметься узгодженим після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження. Загальний строк сплати узгодженого грошового зобовязання встановлений ст.. 57 ПК України становить 10 календарних днів з моменту його узгодження. Окремий строк у 30 календарних днів встановлений для сплати грошового зобовязання, нарахованого контролюючим органом з підстав не повязаних з порушенням податкового зобовязання (наприклад, через порушення порядку застосування реєстраторів розрахункових операцій).

З моменту закінчення строку на оплату платником податку узгодженого грошового зобовязання, таке зобовязання набуває статусу податкового боргу, а на суму податкового боргу відповідно до статті 129 ПК України нараховується пеня.

Підсумовуючи вище наведене Надвірнянська ОДПІ вважає, що оскільки постанова Івано- Франківського окружного адміністративного суду від 30.06.2010 року по справі №2а-587/10/0970 про стягнення з ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2512920,35 грн. набрала законної сили 02.04.2015 року після винесення ухвали Вищим адміністративним судом України, зарахування коштів в сумі 2512920,35 грн. було здійснено 29.04.2015 року під час дії ПК України, правомірно нарахована пеня в сумі 4513184,30 грн. на суму боргу 2512920,35 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що Згідно положень пункту 1 розділу ІІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України № 765 від 05.12.2013 року , нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають:- зобовязання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; - суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; - зобовязання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; - пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобовязань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; - пеня на суму заниження податкового зобовязання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; - проценти за користування розстроченням (відстроченням).

Таким чином, порядком не передбачено ведення в інтегрованій картці платника податків обліку щодо штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ЗУ Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг , які не є податковими зобовязаннями.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 29.04.2015 року відповідачем донараховано в інтегрованій картці ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" пеню по коду бюджетної класифікації 21080900 Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій в сумі 4 513 184,30 грн.

Відповідач листом № 1560/10/09-09-23-018 від 30.04.2015 року повідомив ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" про те, що вказана пеня нарахована 29.04.2015 року (в результаті зарахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший в сумі 2 512 920,35 грн.) на борг минулих років, який виник на підставі рішення господарського суду № К-13139/07 від 29.11.2009 року, а також на рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 22.11.2011 року та № НОМЕР_3 від 15.11.2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Івано-Франківської області у справі № А-14/183 від 07.06.2005 року за позовом ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" до Надвірнянської обєднаної державної податкової інспекції про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2007 року визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Надвірнянської обєднаної державної податкової інспекції № /0 від 03.03.2005 року, яким до позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 2 512 920,35 грн.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 19.11.2009 року змінено рішення господарського суду Івано-Франківської області від 07.06.2005 року та ухвалу Львівського апеляційного господарського суду від 16.05.2007 року. Позов задоволено частково. Визнано податкове повідомлення-рішення Надвірнянської обєднаної державної податкової інспекції № /0 від 03.03.2005 року недійсним в частині визначення штрафу в розмірі 2512 920,35 грн. накладеного на підставі пункту 1 статті 17 ЗУ Про застосування реєстраторів розрахункових операцій , сумою податкового зобовязання ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття". В позові про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Надвірнянської обєднаної державної податкової інспекції № /0 від 03.03.2005 року - відмовлено.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно положень пункту 1 розділу ІІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України № 765 від 05.12.2013 року (надалі Порядок), нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: - зобовязання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; - суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; -зобовязання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства;- пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобовязань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; - пеня на суму заниження податкового зобовязання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; - проценти за користування розстроченням (відстроченням). Таким чином, Порядком не передбачено ведення в інтегрованій картці платника податків обліку щодо штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ЗУ Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг , які не є податковими зобовязаннями.

Як встановлено судом, постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.06.2010 року по справі № 2а-587/10/0970 за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах Державної податкової інспекції в Надвірнянському районі до ВАТ Нафтохімік Прикарпаття про стягнення заборгованості, стягнуто з ВАТ Нафтохімік Прикарпаття в дохід держави 2 512 920,35 грн. заборгованості по сплаті фінансових санкцій, яка набрала законної сили 02.04.2015 року.

Відповідно до листа ПАТ Нафтохімік Прикарпаття № 703-юр від 28.04.2015 року, відповідачем здійснено зарахування штрафних санкцій в сумі 2 512 920,35 грн. шляхом перерахунку коштів з бюджетного рахунку де обліковувалась переплата за платежем податок на прибуток підприємств.

Окрім того, суд зазначає, що штрафні санкції, застосовані згідно податкових повідомлень-рішень № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 від 22.11.2011 року та № НОМЕР_3 від 15.11.2012 року сплачені позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями.

Відповідно до вимог частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо вимог про зобовязання внести зміни до інтегрованої картки, то суд апеляційної інстанції також вважає, що такі вимоги задоволеними бути не можуть.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обовязків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані ПК України.

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу визначено, що податковий контроль це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 ПК України).

Відповідно до статті 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 статті 72 ПК для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, повязаних із визначенням обєктів оподаткування (податкових зобовязань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, повязаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Відповідно до статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 74.1); зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань (пункт 74.2).

Як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 09.12.2014 по справі № 21-511а14, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю, і така інформація не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

За таких обставин дії контролюючого органу щодо внесення до електронної бази даних інформації, є лише службовою діяльністю працівників податкового органу на виконання своїх професійних обовязків. Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обовязкових юридичних наслідків.

А тому висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови не вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 202 КАС України є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. ч 3 160 ст. 195, 196, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Надвірнянському районі ГУ ДФС в Івано-Франківській області задовольнити..

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 18.11.2015 року у справі № 809/2235/15 скасувати та прийняти нову, якою в позові ПАТ "Нафтохімік Прикарпаття" відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Ніколін

Судді О.М. Гінда

ОСОБА_1