Справа № П/811/544/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2017 року Справа № П/811/544/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_2 (далі - третя особа), в якому просить суд:

- визнати відмову відповідача викладену в листі від 26.09.2016 року №О-14427/0-8679/0/6-16 в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідно до договору №91 від 10.12.2015 р. незаконною;

- зобов'язати відповідача погодити проект землеустрою та передати у власність земельну ділянку площею 2,0 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться на території Павлиської селищної ради, Онуфріївського району, Кіровоградської області.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач листом від 26.09.2016 року повідомив про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області. Рішення про відмову обґрунтовано тим, що заява позивачем подана з порушенням законодавства, оскільки згідно пояснювальної записки та завдання на виконання робіт підставою для виконання робіт є договір №91 пз від 10.12.2015 р., при цьому позивачем не дотримано вимог розпорядження голови Онуфріївської районної державної адміністрації. Також позивач наголошує, що зазначені дії відповідача є протиправними.

Відповідачем до суду надано письмові заперечення на позов, в яких зазначено, що оскаржувані дії Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є законними та обґрунтованими, при цьому наголошено, що у відповідності до вимог ч.3 ст. 2 КАС України суд позбавлений повноважень зобов'язувати відповідача затвердити проект землеустрою та передати позивачу в оренду земельну ділянку (а.с.41-43).

Третя особа - ОСОБА_2, своїм правом на надання письмових заперечень не скористався, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, 18.05.2017 року представником позивача подано до суду клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.52). Відповідач та третя особа належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України, в судове засідання призначене 12.05.2017 року не прибули (а.с.36-34).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

На підставі усної ухвали від 18.05.2017 року із занесенням до журналу судового засідання, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку письмового провадження за наявності відповідного клопотання сторін (а.с.53-54).

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Розпорядженням Голови Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області від 03.09.2012 р. за №912-р було вирішено надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої передачі її у власність ОСОБА_1 площею 2,00 га в тому числі 2,00 га ріллі із земель резервного фонду Павлиської селищної ради для ведення особистого селянського господарства (а.с.8).

При цьому п. 2 вказаного Розпорядження зобов'язано громадянку ОСОБА_1 у місячний термін замовити виготовлення проектної документації.

ОСОБА_1 16.08.2016 року через центр надання адміністративних послуг Онуфріївської райдержадміністрації звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області (а.с.48).

До вказаної заяви позивачем додані: проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; висновок державної експертизи землевпорядної документації (а.с.48).

В свою чергу, Головне управління Держгеокадастру України у Кіровоградській області листом від 26.09.2016 року №О-14427/0-8679/0/6-16 повідомило позивача, що за результатами розгляду поданих позивачем матеріалів, встановлено, що проект землеустрою розроблений ФОП ОСОБА_2 відповідно до Розпоряджень голови Онуфріївської районної державної адміністрації від 03.09.2012 р. №905-р, 902-р, 911-р, 903-р, 912-р, 906-р, 916-р, 900-р; від 01.09.2012 р. №904-р; від 31.08.2012 р. №896-р, якими громадян зобов'язано у місячний термін замовити виготовлення проектної документації. Згідно пояснювальної записки та завдання на виконання робіт підставою для виконання робіт є договір №91 пз від 10.12.2015 р. Тому, враховуючи вищевикладене та недотримання вимог розпоряджень голови Онуфріївської районної державної адміністрації, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не має підстав для задоволення такої заяви (а.с.7).

Позивач не погоджуючись з відмовою в затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулась із даним позовом до суду.

Предметом даного адміністративного позову є правомірність дій Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області при винесені листа від 26.09.2016р. О-14427/0-08679/0-16, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність загальною площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства на території Павлиської селищної ради Онуфріївського району Кіровоградської області.

Проаналізувавши зміст зазначеного листа відповідача суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою та суттю даний лист фактично є рішенням Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яким ОСОБА_1 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність у розмірі 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

При вирішенні даного спору суд враховує наступні фактичні обставини справи.

Так, в матеріалах справи наявна копія проекту землеустрою 2012 року щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення (резервного фонду) (контур №43,56) громадянам Павлиської селищної ради на території Павлиської селищної ради, Онуфріївського району, Кіровоградської області, який виготовлений ФОП ОСОБА_2 на замовлення громадян Павлиської селищної ради на підставі Договору №994/а пз від 26.09.2012 року та Розпоряджень голови Онуфріївської районної державної адміністрації від 03.09.2012 року №905-р, 902-р, 911-р, 903-р, 912-р, 906-р, 916-р, 900-р; від 01.09.2012 року №904-р; від 31.08.2012 року № 896-р (а.с.9).

Разом з тим, позивачем також долучено до матеріалів справи копію проекту землеустрою 2015 року щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають в державній власності (землі резервного фонду) (контур №43,56) громадянам Павлиської селищної ради за межами населених пунктів на території Павлиської селищної ради, Онуфріївського району, Кіровоградської області (а.с.10).

Вбачається, що даний проект виготовлений ФОП ОСОБА_2 на замовлення громадян Павлиської селищної ради на підставі Договору №91 пз від 10.12.2015 року та Розпорядження голови Онуфріївської районної державної адміністрації від 03.09.2012 року №905-р, 902-р, 911-р, 903-р, 912-р, 906-р, 916-р, 900-р; від 01.09.2012 року №904-р;від 31.08.2012 року № 896-р

На підтвердження обґрунтованості своїх позовних позивачем долучено копії договорів про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 26.09.2012 року №994/а пз, від 10.12.2015 року №91 пз (а.с.46-47).

У відповідності до положень чинного земельного законодавства вищевказаний проект землеустрою 2015 року щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам Павлиської селищної ради, ФОП ОСОБА_2 було подано до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області для проведення державної експертизи землевпорядної документації.

Так, із висновку державної експертизи землевпорядної документації від 21.04.2016 р. №320 Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вбачається, що даний проект погоджений відділом Держгеокадастру в Онуфріївському районі (а.с.11).

Натомість, за результатами розгляду наданої документації із землеустрою, яка погоджується, відповідач прийшов до висновків про встановлення недоліків проекту, детальних опис яких викладений у десятому пункті висновку від 21.04.2016 р. №320, а саме:

1) прізвища громадян в розробленій документації та розпорядженнях голови Онуфріївської районної державної адміністрації від 03.09.2012 №905-р, №902-р привести у відповідність до фактичного;

2) відсутня довідка з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель землекористувачами угіддями (стаття 50 Закону України «Про землеустрій»);

3) перелік обмежень у використанні земельних ділянок доповнити датою його складання;

4) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання привести у відповідність до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженої наказом Держкомзему України від 18.05.2010 року №376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 р. №391/176864;

5) відповідно до планово-картографічних матеріалів на земельній ділянці площею 0,0747 га розташований об'єкт нерухомого майна. Долучити інформацію щодо розташованого на земельній ділянці площею 0,0747 га об'єкту нерухомого майна, в разі необхідності копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна погодження органу містобудування та архітектури, інформацію щодо можливого використання об'єкту нерухомого майна для ведення особистого селянського господарства (стаття 50 Закону України «Про землеустрій», стаття 186-1 Земельного кодексу України, стаття 6 Закону України «Про особисте селянське господарство»).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст.22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. «а» ч.3 ст.22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст.33 ЗК України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Пунктом «в» ч. 3 ст.116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2.0 гектара.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

У спірних правовідносинах, з огляду на Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03 лютого 2015 року № 14, таким органом є відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Держгеокадастр України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України (Мінагрополітики України), іншими актами законодавства України, дорученнями Президента України та Міністра.

У відповідності до положень статті 1 Закону України «Про землеустрій» проект землеустрою - це сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Згідно статті 50 вказаного Закону проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

- завдання на розроблення проекту землеустрою;

- пояснювальну записку;

- копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

- рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

- письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

- довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

- матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

- відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за наявності таких об'єктів);

- розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

- розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

- акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

- акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

- перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

- викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

- кадастровий план земельної ділянки;

- матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

- матеріали погодження проекту землеустрою.

Також порядок узгодження проекту землеустрою, прийняття висновку щодо його погодження або відмова у такому погодженні регулюються ст.186-1 Земельного кодексу України.

Положення вказаної статті визначають, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені зокрема в частині першій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Органам, зазначеним у частинах першій - третій статті 186-1 Земельного кодексу України, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати:

- додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій" ;

- надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями;

- проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій статті 186-1 Земельного кодексу України, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Виходячи із аналізу вищевикладених норм чинного законодавства приходить до висновку, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Між тим, суд звертає увагу, що повторне подання проекту землеустрою та повторна відмова у погодженні проекту не позбавляють розробника проекту усунути недоліки та знову подати проект на погодження.

Так, позивачем долучено до матеріалів справи копії договорів про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 26.09.2012 року №994/а пз, від 10.12.2015 року №91 пз (а.с.46-47).

За змістом вказаних договорів вбачається, що вони укладені між громадянином ОСОБА_5 (замовник) та ОСОБА_2 (виконавець), предметом яких є зобов'язання виконавця виконати з дотриманням вимог законодавства організаційно-комерційні роботи по розробленню проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення (резервного фонду) на території Павлиської селищної ради, Онуфріївського району, Кіровоградської області, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Подані позивачем вказані договори судом оцінюються критично та не беруться до уваги, оскільки жодним чином не створюють правових наслідків для ОСОБА_1.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку що ОСОБА_1 вимоги Розпорядження голови Онуфріївської районної державної адміністрації від 03.09.2012 року №912-р в частині замовлення виготовлення проектної документації у місячний термін з моменту винесення даного розпорядження дотримано не було.

При цьому, позивачем не надано суду інших належних та допустимих доказів у розумінні Кодексу адміністративного судочинства для підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

Положення ст. 9 КАС України передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об'єктивному дослідженні.

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, стаття 70 Закону України «Про землеустрій» визначає, що спори, які виникають при здійсненні землеустрою, вирішуються судом.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що кожен орган, який проводить погодження поданих проектів землеустрою, здійснює такий розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно.

Натомість, суд у свою чергу не може підміняти внутрішню компетенцію Відділу Держгеокадастру у Кіровоградській області чи іншого органу та розглядати визначені у висновку пункти із зауваженнями по суті встановлених неузгодженостей проекту нормам чинного законодавства, іншої документації, надавати експертні тлумачення цим пунктам, а лише надає правову оцінку діям відповідача щодо правомірності чи протиправності винесеного рішення.

Вирішення питань щодо затвердження проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб'єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. №21-87а13, а згідно з статтею 244-2 КАС України суд зобов'язаний привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суд зауважує, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб'єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Під час судового розгляду справи судом не було встановлено ознак протиправності в діях відповідача під час винесення оскаржуваного рішення. Закон надає позивачу право усунути недоліки проекту та повторно подати його відповідачу. При цьому кожне зауваження оскаржуваного рішення містить роз'яснення невідповідності положень проекту вимогам законодавства та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Відповідач належним чином виконав свій обов'язок щодо розгляду наданого для погодження проекту, у рамках вимог чинного законодавства визначив у листі-висновку вичерпний перелік недоліків допущених позивачем.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в силу ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні даного адміністративного позову.

Щодо вирішення питання про судовий збір, то суд зазначає, що на підставі ст.ст. 87, 94 КАС України, положень Закону України «Про судовий збір», з урахуванням рішення суду про відмову у задоволенні даного адміністративного позову, сплачена позивачем сума судового збору поверненню з Державного бюджету України не підлягає.

Керуючись ст.ст.71, 86, 94, 159-163, 167, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 254 КАС України.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня її отримання.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду Л.І. Хилько