Справа № 810/952/17
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2017-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2017 року м.Київ № 810/952/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Суть спору: ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2016 №16657-13.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що Генічеською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Херсонській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №16657-13, яким контролюючим органом було визначено суму податкового зобов'язання зі сплати орендної плати з фізичних осіб у сумі 141580,62 грн.

Проте, позивач не погоджується з правомірністю прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки нарахована сума орендної плати перевищує граничний розмір річної орендної плати, який передбачений ст.288 Податкового кодексу України. Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що сума орендної плати з фізичних осіб, яка визначена у спірному податковому повідомленні-рішенні, була нарахована позивачу на підставі обумовленої у договорі оренди №4АА072000022 від 26.12.2008 суми орендної плати з урахуванням показників коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за період з 2008 по 2016 роки.

12.05.2017 на електронну адресу суду від представника відповідача надійшла заява №952/1 0/21-10-10-008 від 11.05.2017 (вх.№874/17 від 12.05.2017) про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Також 12.05.2017 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання б/н від 15.05.2017 (вх.№5906/17 від 11.05.2017) про долучення документів по справі, до якого додані документи, які були прийняті судом.

Присутній у судовому засіданні позивач заявив клопотання про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши вказані клопотання позивача та представника відповідача, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для їх задоволення.

У зв'язку з цим, подальший розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження.

Частиною 4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з п.10 ч.1 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без виклику осіб, які беруть участь у справі, та проведення судового засідання на основі наявних у суду матеріалів у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вищий адміністративний суд України в пункті 11 Листа від 30.11.2009 р. №1619/10/ 13-09 зазначив, що під час вирішення справи у порядку письмового провадження його фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в такому разі не проводиться судове засідання і, відповідно, справа розглядається без участі секретаря.

На підставі цього, справа розглядається без проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

ВСТАНОВИВ:

11.08.2008 між Генічеською райдержадміністрацією (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець зобов'язався надати, а орендар прийняти у строкове платне користування земельну ділянку із земель запасу рекреаційного призначення, розташовану на території Стрілківської сільської ради Генічеського району Херсонської області. Відповідно до п.2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4,00 га. Пунктом 5 договору встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 156729 (сто п'ятдесят шість тисяч сімсот двадцять дев'ять) гривень, згідно з технічною документацією про нормативну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення, виготовленою Приватним підприємством «Експерт-Центр» (м.Херсон, вул. Червонофлотська, 33, ліцензія Держкомзему України бланк серія АВ №305 228 від 21.12.2006), та висновку державної експертизи землевпорядної документації від 11.02.2008 №201). Договір укладено на 49 (сорок дев'ять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмового орендодавця про намір продовжити його дію (п.8 договору). Відповідно до п.9 договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі трикратному розміру земельного податку, що становить 64840 (шістдесят чотири тисячі вісімсот сорок) гривень 56 копійок щороку. Згідно з п.10 договору обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації. Пунктом 11 договору визначено, що орендна плата вноситься у такі строки: рівними частками до 15 серпня та 15 листопада щорічно. За умовами п.14 договору земельна ділянка передається в оренду для розміщення готелю з розважальним комплексом. Відповідно до п.17 договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Підставою розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки є розпорядження голови Херсонської обласної державної адміністрації від 25.04.2007 №406/7 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки» та розпорядження голови районної державної адміністрації від 29.03.2007 №275 «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду». Пунктом 19 договору визначено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у тижневий строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. Згідно з п.41 договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Вказаний договір був зареєстрований у Генічеському реєстраційному окрузі Херсонської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель чинено запис від 26.12. 2008 за №4АА. Також між сторонами було погоджено Розрахунок розміру орендної плати за земельні ділянки державної власності, грошова оцінка яких проведена 29.01.2008 (Додаток до договору оренди земельної ділянки), в якому сторонами було визначено, зокрема: площу земельної ділянки - 4,00 га; розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту індексу інфляції - 156729,00 грн.; розмір щорічної орендної плати - 64840, 56 грн. Як вбачається з матеріалів справи, Генічеською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №16657-13, яким позивачу нараховано орендну плату з фізичних осіб за 2016 рік у сумі 141580,62 грн.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає наступне.

З 01.01.2011 набрав чинності Податковий кодекс України, який, відповідно до п.1.1 ст.1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (тут і далі - в редакції станом на моменту виникнення спірних правовідносин) орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Відповідно до ст.269 Податкового кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно зі статтею 270 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування земельним податком є, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Статтею 271 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування земельним податком є, зокрема, нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.

Відповідно до абз.1 п.288.1 ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з п.288.3 ст.288 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (п.288.4 ст.288 Податкового кодексу України).

Пунктом 288.5 ст.288 Податкового кодексу України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;

не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки;

може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Відповідно до п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно з п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою:

Кi = І : 100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін не перевищує 100 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 100.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель (п.289.2 ст.289 Податкового кодексу України).

Таким чином, норми Податкового кодексу України чітко визначають граничні розміри орендної плати.

При цьому, виходячи з принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших законодавчих актів, у разі їх суперечності, який закріплений у п.5.2 ст.5 Кодексу, до моменту внесення до такого договору оренди відповідних змін граничні розміри орендної плати в будь-якому разі не можуть відрізнятися від встановлених підпунктом 288.5.1 п.288.5 ст.288 Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі спірного податкового повідомлення-рішення ОСОБА_1 було нараховано суму орендної плати з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 141580,62 грн.

Проте, визначена відповідачем в оспорюваному податковому повідомленні-рішенні сума орендної плати перевищує граничний розмір, закріплений Податковим кодексом України.

Так, нормативна грошова оцінка орендованої позивачем земельної ділянки становить 156 729,00 грн.

За період з 2008 по 2016 рр. показники індексу споживчих цін є наступними: 2008 рік - 1,152; 2009 рік - 1,059; 2010 - 2014 роки - 1,00; 2015 рік - 1,249; 2016 рік - 1,433.

Таким чином річний розмір орендної плати за 2016 рік не може перевищувати 12% нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки, тобто 41066,50 грн. (156729,00 грн. х (1,152 х 1,059 х 1,249 х 1,433) х 12 %).

Водночас, при визначенні позивачем належної до сплати суми орендної плати за 2016 рік, контролюючий орган користувався не положеннями Податкового кодексу України, а обумовленим в договорі розміром орендної плати, який, як зазначено вище, суперечить кодифікованому нормативному акту.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення від 30.06.2016 №16657-13 підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині нарахування позивачеві грошового зобов'язання з орендної плати у розмірі 100514,12 грн. (141580,62 грн. - 41066,50 грн.)

За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 цієї статті закріплено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Судом встановлено, що позивачем за заявлену позовну вимогу було сплачено судовий збір в розмірі 2125,00 грн.

Разом з тим, положеннями ст.4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 встановлено, що сума судового збору, який підлягає до сплати за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцем позову майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік» №1801-VIII від 21.12.2016 прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні.

Отже, сума судового збору за заявлену позовну вимогу майнового характеру становить 1415,81 грн. (141580,62 грн. х1%/100%), що свідчить про те, що позивачем було надмірно сплачено судовий збір у сумі 709,19 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи задоволення судом позовної заяви майнового характеру на суму 100514,12 грн. при загальній ціні позову 141580,62 грн., сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача з Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, складає 1005,14 грн. (100514,12 грн. х 1415,81 грн. / 141580,62 грн.).

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що надмірно сплачена сума судового збору у розмірі 709 грн. 19 коп. підлягає поверненню позивачу у разі подання ним відповідного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області від 30.06.2016 №16657-13 в частині нарахування ОСОБА_1 орендної плати з фізичних осіб у розмірі 100514 (сто тисяч п'ятсот чотирнадцять) грн. 12 коп.

3.В іншій частині в позові відмовити.

4.Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1005 (одна тисяча п'ять) грн. 14 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Генічеської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (75500, Херсонська область, Генічеський район, місто Генічеськ, вулиця Братів Коваленків, будинок 60, ідентифікаційний код 39471254).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Дудін С.О.