Справа № 817/216/17
Суддя: Друзенко Н.В.
Дата ухвалення: 2017-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 травня 2017 р.Р і в н е 817/216/17
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_3

до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимоги , -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 09.09.2016 та податкової вимоги №7616-17 від 17.11.2016.

Позовні вимоги в повній мірі були підтримані представником позивача в судовому засіданні та обґрунтовані тим, що ДПІ у м.Рівному провела документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_3 за відсутності підстав для її проведення та без належного повідомлення такої особи про початок її проведення. На підставі акту такої перевірки податковим органом прийнято спірні рішення: №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 325681,75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 81420,44 грн. та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору в розмірі 24471,81 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 6117,95 грн. Підставою для висновків контролюючого органу про порушення податкового законодавства є те, що ОСОБА_3 не дотрималась підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, а саме не включила до складу загального річного оподатковуваного доходу дохід, який отриманий як додаткове благо від ПАТ "Укрсоцбанк" при прощенні суми боргу. Наголошував на тому, що основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі, а ОСОБА_3 фактично такого доходу не отримувала. Крім того, доводив, що податковий орган не перевіряв, чи прощена банком для позивач сума не включає в себе відсотки та штрафні санкції, які ні за яких умов не вважаються додатковим благом. Крім того, зауважив, що позивачем фактично повернуто на рахунок банку кошти, які перевищують розмір отриманих в якості кредиту. За наведеного доводив, що спірні податкові повідомлення-рішення, як і виставлена на їх виконання податкова вимога, є протиправним та таким, що підлягають скасуванню. Просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що відповідно до відомостей з центральної бази даних з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів та відомостей а також письмового повідомлення ПАТ "Укрсоцбанк", ОСОБА_3 в II кварталі 2015 року отримала доходи у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, шляхом укладення з банком відповідного договору в розмірі 1632062,76 грн. У зв'язку з цим такий дохід за мінусом суми, що не підлягає оподаткуванню (609,00 грн.) підлягав відображенню за ознакою доходу у річній декларації. Однак, ОСОБА_3 не відобразила відповідний дохід та добровільно не подала декларацію про отриманий дохід до ДПІ у м.Рівному, за що її було притягнуто до відповідальності та донараховано, як суму податку на доходи фізичних осіб, так і суму військового збору, а також застосовано штрафні санкції. На таких підставах доводила, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення, як і податкова вимога винесена на їх виконання, є правомірними. Просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24.12.2007 між ПАТ "Укрсоцбанк" (Кредитор) та ОСОБА_3 (Позичальник) було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії №738/107М. На виконання умов такого договору банк видав ОСОБА_3 кредит в загальному обсязі 107000 доларів США, наступними траншами: 25000 25.12.2007, 5000 27.12.2007, 15000 03.04.2008, 50000 14.04.2008, 2000 21.04.2008, 10000 12.05.2008 (а.с.10).

26.06.2015 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 укладено договір про внесення мін №3 до Договору відновлювальної кредитної лінії №738/107М від 24.12.2007, за умовами якого сторони визначили, що заборгованість за кредитом становить 76998,37 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 61638,49 доларів США, заборгованість по комісіям 1352,47 доларів США. Згідно з п.3.1 сторони домовились, що погашення заборгованості в сумі 39000,00 доларів США здійснюється позичальником не пізніше 26.06.2015. А згідно з п.3.3. у разі належного виконання позичальником умов, які викладені в п.3.1, залишкова заборгованість за кредитом в сумі 76998,37 доларів США, та заборгованість за процентами в сумі 22638,49 доларів США, заборгованість по комісіям в сумі 1352,47 доларів США підлягають анулюванню. Датою анулювання (прощення) такої заборгованості вважається дата виконання позичальником умов, зазначених в п.3.1 цього договору про внесення змін. В абзаці другому цього пункту міститься застереження про те, що шляхом укладення цього договору позичальник погоджується, що він повідомлений про свій обовязок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної залишкової заборгованості і відобразити такий дохід у річній податковій декларації (а.с.12).

Погашення заборгованості в сумі 39000,00 доларів США здійснено ОСОБА_3 26.06.2015, що не заперечується стороною позивача і підтверджується довідкою банку від 06.04.2016 (а.с.9).

Та обставина, що банк анулював 76998,37 доларів США, саме як залишкову заборгованість за кредитом (а не заборгованість за нарахованими відсотками та комісіями), що за курсом НБУ на день анулювання становить 1632062,76 грн., підтверджено довідкою банку (а.с.11).

За даними ЦБД ДРФО ДФС України відповідач встановив, що ОСОБА_3 в 2015 році отримала дохід у вигляді додаткового блага в сумі 1631453,76 грн. від ПАТ "Укрсоцбанк".

Оскільки ОСОБА_3 податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік про отримані вищевказані доходи не подавала, 13.05.2016 податковий орган направив їй рекомендованою поштовою кореспонденцією (а.с.49) письмовий запит про подання декларації, або надання пояснень (а.с.39).

Позивач отримання даного запиту заперечує. Відповідно, декларація не була подана.

На запит податкового органу ПАТ "Укрсоцбанк" 23.05.2016 надіслало письмове повідомлення, яким підтвердило, що ОСОБА_3 в 2 кварталі 2015 року було нараховано дохід у вигляді анульованої основної суми кредитної заборгованості в розмірі 1631453,76 грн. (а.с.37-38).

У зв'язку з цим 04.08.2016 в.о. начальника ДПІ у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області видав наказ №292 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_3 (а.с.40-41).

Зазначений наказ разом з повідомленням про проведення перевірки надісланий позивачу рекомендованою поштовою кореспонденцією, яка вручена не була з незалежних від відповідача обставин (за закінченням терміну зберігання)(а.с.51).

З врахуванням вимог п.42.1, 42.2 ст.42 Податкового кодексу України, дані документи вважаються належним чином врученими.

22.08.2016 ревізором-інспектором ДПІ у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку отримання доходу у вигляді додаткового блага за період з 1 січня по 31 грудня 2015 року фізичної особи ОСОБА_3 , за результатами якої складено акт №101//17-16-13-03 від 22.08.2016 року (а.с.17-20). Актом зафіксовано, що позивачем порушено абзац «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, ст.179 Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 325681,75 грн., а також порушено п.16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого визначено суму податкових зобовязань з військового збору в сумі 24471,81 грн.

На підставі акта перевірки 09.09.2016 ДПІ у м.Рівному прийняла податкові повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 325681,75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 81420,44 грн. та №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з військового збору в розмірі 24471,81 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 6117,95 грн.(а.с.15-16).

Вказані податкові повідомлення-рішення надіслані позивачу рекомендованою поштовою кореспонденцією, яка вручена не була з незалежних від відповідача обставин (за закінченням терміну зберігання)(а.с.50).

17.11.2016 року ДПІ у м.Рівному виставила позивачу податкову вимогу №7616-17, за якою станом на 16.11.2016 сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобовязаннями становить 437482,32 грн., в тому числі 407102,19 грн. по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування та 30380,13 по військовому збору (а.с.14).

Надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням та податковій вимозі, суд враховує наступне.

Відповідно до пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Згідно з п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячних (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом.

Загальний оподатковуваний дохід є будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 цієї статті.

Так, відповідно до абзацу "д" пп.164.2.17 п.164.2, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50% однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

Згідно з пунктами 54.1, 54.2 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Пунктом 54.3 цієї статті передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

З матеріалів справи слідує, що контролюючий орган під час перевірки встановив, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів, громадянка ОСОБА_3 в II кварталі 2015 року отримала доходи - додаткове благо в розмірі 1631453,76 грн. у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням. При цьому, вказана сума є сумою саме основного боргу, і не включає в себе ні відсотків за користування кредитом, ні комісій, ні штрафів, ні пені. Сума додаткового блага розрахована банком за мінусом 50% однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, що дорівнювала 609,00 грн.

Враховуючи це, ДПІ у м.Рівному донарахувала позивачу суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 325681,75 грн., де сума середньомісячного доходу, що оподатковується відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною у відповідному періоді) за ставкою 15% становить 12180,00 грн., а тому сума податку на доходи фізичних осіб складає 1827,00 грн. (12180,00 грн.(десятикратний розмір мінімальної зарплати) х 15% = 1827,00 грн.), при цьому сума середньомісячного доходу, що оподатковується за ставкою 20% становить 1631453,76 грн. - 12180,00 грн. = 1619273,76 грн. х 20% = 323854,75 грн. І загальна сума донарахованого податку 1827,00 грн. + 323854,75 грн. = 325681,75 грн.

Вказаний розрахунок в повній мірі відповідає вимогам п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент отримання позивачем доходу), за яким ставка податку становить 15 % бази оподаткування, а якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 %.

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 цієї статті, дохід з джерелом їх походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дисидентів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентами або нерезидентами в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна. Доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; г) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); є) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Таким чином, об'єктом оподаткування на доходи фізичних осіб є також дохід, одержаний платником податку на доходи фізичних осіб як додаткове благо.

Визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Тобто, законодавець передбачає сплату податку у випадку саме отримання додаткового блага, яке залишилось у платника податку після списання боргу установою банку, у вигляді отриманих раніше коштів чи користування майном.

Відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 07.05.2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Судом встановлено, що податок на доходи фізичних осіб нарахований відповідачем для позивача лише на основну суму прощеного боргу, тобто на суму неповернутого кредиту, а тому таке нарахування в повній мірі відповідає вимогам податкового законодавства.

Покликання представника позивача на пункт 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України суд не приймає до уваги, позаяк буквальний зміст вказаної норми свідчить, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобовязання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Разом з тим, між ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_3 жодних угод про зміну валюти зобовязання за договором відновлювальної кредитної лінії №738/107М, укладено не було. Відповідно, вказана норма не може поширювати свою дію на їхні правовідносини.

В силу вимог пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлено військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу, тобто фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні. Обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. А ставка збору становить 1,5 % від обєкта оподаткування.

З огляду на наведене, відповідачем для позивача цілком підставно та обґрунтовано нараховано військовий збір на рівні 24471,81 грн. (631453,76 грн. х 1,5%).

Крім того, відповідно до абзацу 2 п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25% суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. Відтак, сума штрафних (фінансових) санкцій, нарахована позивачу також правомірно.

В силу вимог п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

За правилами п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

В свою чергу, згідно з п.42.1 ст.42 Податкового кодексу України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. А згідно з п.42.2. - документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Таким чином відповідач законно і підставно сформував і надіслав позивачу податкову вимогу за №7616-17 від 17.11.2016.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

За встановлених обставин суд приходить до висновків, що відповідачем доведено належними доказами, що при прийнятті спірних податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги суб'єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом.

Враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, позовні вимоги до задоволення не підлягають повністю.

З врахуванням приписів статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в позові до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 09.09.2016 та податкової вимоги №7616-17 від 17.11.2016, - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Друзенко Н.В.