Справа № 826/4821/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29 травня 2017 року 15:23 год. № 826/4821/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

за участю секретаря судового засідання Патук А.С.,

представника відповідача Гнатишена Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Верховного Суду України (далі - ВСУ) про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- зобов'язати відповідача внести зміни до наказу від 11.01.2017 №13-к в частині визначення посадового окладу судді ВСУ не в розмірі 20800 грн., а в розмірі 41600 грн., застосувавши для його визначення не "розрахункову величину 1600 грн.", а мінімальну заробітну плату 3200 грн.;

- провести перерахунок і виплату позивачу з 01.01.2017 суддівської винагороди із посадового оклад судді ВСУ в розмірі 41600 грн. з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 01.01.2017 позивачу, як судді ВСУ, що не проходила кваліфікаційного оцінювання, суддівська винагорода обраховується за правилами, встановленими ст. 133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", і посадовий оклад повинен визначатися виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 3200 грн. згідно із ст. 8 Закону України від 21.12.2016 №1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік". Водночас Закон України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким передбачена "розрахункова величина 1600 грн.", не може бути застосований при визначенні посадового окладу судді, що не проходив кваліфікаційного оцінювання, оскільки цей Закон прийнятий раніше вищевка-заних і не є законом про судоустрій або законом, який вносить зміни до закону про Державний бюджет України. Позивач зазначає, що зверталася до Голови ВСУ із заявою про внесення змін до наказу від 11.01.2017 №13-к у частині визначення їй посадового окладу в розмірі 41600 грн., а не 20800 грн., у задоволенні якої було відмовлено. Позивач вважає, що порушено її право на отримання суддівської винагороди в належному розмірі, яке (право) підлягає захисту в судовому порядку, тому просить задовольнити свій позов.

Під час розгляду справи позивач підтримала заявлений позов з наведених у позовній заяві підстав. В усних поясненнях просила суд звернути рішення до негайного виконання.

Представник відповідача не визнав позовних вимог, надав до суду письмові заперечення, в яких просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на правомірність визначення позивачу посадового окладу в розмірі 20800 грн. згідно із п. 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Також у запереченнях зазначив і надав до суду копію листа Міністерства соціальної політики України від 03.02.2017 №2258/0/2-17/28, адресованого ВСУ, в якому зазначено, що розмір посадового окладу судді ВСУ до прохо-дження кваліфікаційного оцінювання має визначатися у розмірі, який йому був встановлений до 1 січня 2017 року.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено і підтверджується наявними у справі постановою Верховної Ради України від 21.12.2006 №516-V "Про обрання суддів", роздрукованою з офіційного порталу Верховної Ради України, та копією наказу ВСУ від 05.01.2007 №6-к, що позивача 21.12.2006 обрано на посаду судді ВСУ безстроково та зараховано з 02.01.2007 до штату названого суду, де позивач працює суддею на час розгляду цієї справи.

Судом встановлено і підтверджується наявною у справі копією наказу ВСУ від 11.01.2017 №13-к, що відповідно до ч. 2 ст. 41, ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд"), п. 23 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів", п. 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" встановлено з 1 січня 2017 року суддям ВСУ оклад у розмірі 20800 грн.

Судом встановлено і підтверджується наявною у справі довідкою ВСУ б/н і б/д, що посадовий оклад позивача з 1 січня 2017 року складає 20800 грн. (1600 грн. (розрахункова величина відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України") х 10 х 1,3). Згідно з наявними у справі довідкою ВСУ від 22.03.2017 №461, копіями розрахункових листів за січень-березень 2017р. позивачу нараховувалася суддівська винагорода в розмірі 39520 грн. щомісячно, виходячи з посадового окладу в розмірі 20800 грн.

Судом встановлено і підтверджується наявним у справі листом ВСУ від 23.02.2017 №202-585/0/8-17, що у відповідь на заяву позивача від 09.02.2017 стосовно внесення змін до наказу від 11.01.2017 №13-к їй повідомлено про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Також на підставі пояснень сторін, судом встановлено, що на час розгляду даної справи позивач не проходила кваліфікаційного оцінювання на предмет підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді чи відповідності займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України від 02.06.2016 №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", що передбачено пп. 4 п. 16-1 Перехідних положень Конституції України, п. 22 Розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів". Дана обставина визнається і не заперечується сторонами по справі.

Спірні правовідносини виникли у сфері оплати праці і стосуються визначення розміру посадового окладу судді ВСУ, який не проходив кваліфікаційного оцінювання.

Статтею 130 Конституції України встановлено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначено Законом України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402).

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону №1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із п. 22 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Підпунктом 4 п. 16-1 Перехідних положень Конституції України (доповнено згідно із Законом України від 02.06.2016 №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)") передбачено, що відповідність займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)", має бути оцінена в порядку, визначеному законом.

Пунктом 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 передбачено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами).

Оскільки позивач не проходила кваліфікаційного оцінювання у розумінні пп. 4 п. 16-1 Перехідних положень Конституції України, п. 22 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402, то, як вірно зазначають обидві сторони, суддівська винагорода позивачу визначається відповідно до Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №2453).

Відповідно до ч. 2 ст. 133 Закону №2453 суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно п. 3 ч. 4 ст. 133 Закону №2453 посадовий оклад суддів ВСУ встановлюється пропорційно до посадового окладу судді місцевого суду з коефіцієнтом 1,3. Водночас відповідно до ч. 3 цієї статті посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Отже, згідно із п. 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402, ч. 3 та п. 3 ч. 4 ст. 133 Закону №2453 посадовий оклад позивача з 01.01.2017 до проходження нею кваліфікаційного оцінювання становить 1,3 х 10 мінімальних заробітних плат.

06.12.2016 прийнято Закон України №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №1774), який набрав чинності 01.01.2017.

Згідно з п. 3 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат (абз. 1); до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень (абз. 2).

Згідно з п. 9 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону до приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

21.12.2016 прийнято Закон України №1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" (далі - Закон №1801), який набрав чинності 01.01.2017.

Згідно із ст. 8 цього Закону установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня на рівні 3200 гривень.

Вирішуючи спір про те, який із вказаних законодавчих актів слід застосовувати при визначенні посадового окладу позивачу з 01.01.2017, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 10 Закону України від 24.03.1995 №108/95-ВР "Про оплату праці" розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України <…> (ч. 1); зміни розміру мінімальної заробітної плати іншими законами України та нормативно-правовими актами є чинними виключно після внесення змін до закону про Державний бюджет України на відповідний рік (ч. 3).

Отже, спеціальним законом у питаннях розміру мінімальної заробітної плати є закон про Державний бюджет України на відповідний рік. Не заперечуючи можливість встанов-лення особливих умов застосування мінімальної заробітної плати в інших законодавчих актах (наприклад, Закон №1774), суд констатує, що якщо такі особливості стосуються зміни розміру мінімальної заробітної плати, то необхідно вносити відповідні зміни до закону про Державний бюджет України. При цьому, згідно із ч. 1 ст. 52 Бюджетного кодексу України (зі змінами, внесеними Законом України від 20.12.2016 №1789-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України") зміни до закону про Державний бюджет України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до закону про Державний бюджет України.

У контексті фактичних обставин справи, яка розглядається, норми п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774 у частині застосування мінімальної заробітної плати у розмірі 1600 грн. не відповідають розміру мінімальної заробітної плати (3200 грн.), встанов-леному з 01.01.2017 ст. 8 Закону №1801, тому могли бути застосовані лише після внесення відповідних змін чи доповнень до Закону №1801. Однак відповідних змін до Закону №1801 не вносилося, а сам Закон №1774, як вірно зазначає позивач, не є законом про внесення змін ні до Закону №1801, а ні до Закону №2453.

За таких обставин, суд, погоджуючись з доводами позивача, дійшов висновку про те, що застосування відповідачем при визначенні у наказі від 11.01.2017 №13-к посадового окладу позивачу з 01.01.2017 у розмірі 20800 грн. (1600 грн. х 10 х 1,3) положень п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774 є необґрунтованим. Натомість застосуванню підлягали положення ст. 8 Закону №1801, з урахуванням яких посадовий оклад позивача з 01.01.2017 становить 41600 грн. (3200 грн. х 10 х 1,3).

Заперечення відповідача не спростовують доводів позивача і не дають суду підстав для висновків про протилежне. З наведених вище мотивів, суд відхиляє посилання представ-ника відповідача і не бере до уваги лист Міністерства соціальної політики України від 03.02.2017 №2258/0/2-17/28, копія якого наявна у справі, що має інформативний характер.

Таким чином, враховуючи доводи позивача, які знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду справи, беручи до уваги, що внаслідок необґрунтованого визначення позивачу посадового окладу в меншому розмірі було порушено його право на отримання суддівської винагороди в належному розмірі, та з метою захисту і поновлення порушеного права, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про зобов'язання відповідача внести зміни до наказу №13-к від 11.01.2017 у частині визначення посадового окладу позивачу в розмірі 41600 грн., застосувавши для його визначення мінімальну заробітну плату у розмірі 3200 грн., а також зобов'язання відповідача провести з 01.01.2017 перерахунок і виплату позивачу суддівської винагороди виходячи з посадового окладу у розмірі 41600 грн., з урахуванням проведених раніше виплат, що є підставою для їх задоволення.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 256 КАС визначено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки даною постановою суд, серед іншого, присуджує здійснити перерахунок і виплату позивачу суддівської винагороди виходячи посадового окладу у розмірі 41600 грн., то в частині проведення перерахунку і виплати позивачу суддівської винагороди за січень 2017р., з урахуванням раніше проведених виплат за вказаний період, постанова згідно із п. 2 ч. 1 ст. 256 КАС підлягає негайному виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір у розмірі 640 грн. за подання даного позову сплачено позивачем згідно з квитанцією від 04.04.2017 №13, у зв'язку з чим та згідно з ч. 1 ст. 94 КАС України вказана сума судового збору підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 11, 69-71, 76, 79, 86, 94, 128, 138, 158-163, 167, 256 КАС, суд

п о с т а н о в и в:

1. Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_2.

2. Зобов'язати Верховний Суд України внести зміни до наказу №13-к від 11.01.2017 у частині визначення посадового окладу судді Верховного Суду України ОСОБА_2 в розмірі 41600 грн., застосувавши для його визначення мінімальну заробітну плату у розмірі 3200 грн.

3. Зобов'язати Верховний Суд України провести перерахунок з 01 січня 2017 року суддівської винагороди судді Верховного Суду України ОСОБА_2, виходячи з посадового окладу у розмірі 41600 грн.

4. Зобов'язати Верховний Суд України провести виплату з 01 січня 2017 року суддівської винагороди судді Верховного Суду України ОСОБА_2, виходячи посадового окладу у розмірі 41600 грн., з урахуванням проведених виплат.

5. Допустити до негайного виконання постанову в частині проведення перерахунку та виплати суддівської винагороди судді Верховного Суду України ОСОБА_2, виходячи з посадового окладу у розмірі 41600 грн., з урахуванням проведених виплат за січень 2017 року.

6. Присудити на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн. з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Верховного Суду України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Постанова мо-же бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 185-187 КАС. Апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії її повного тексту.

Повний текст постанови складено 07.06.2017.

Суддя Д.А. Костенко