Справа № 2а/2470/1381/12
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" травня 2017 р. м. Київ К/800/40076/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України

в складі: головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Пасічник С.С., Швець В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.06.2013р. у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання дій протиправними,-

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дій відповідача щодо видачі 20.05.1997р. на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Филенково Чутівського району Полтавської області паспорта громадянина України серії НОМЕР_1.

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.04.2013р. в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.06.2013р. рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову про задоволення позову.

Визнано протиправними дії відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб управління МВС України в Чернівецькій області щодо видачі 20.05.1997р. на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Филенково Чутівського району Полтавської області, паспорта громадянина України серії НОМЕР_1.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та касаційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, в ході розгляду справи судами встановлено, що 20.05.1997р. Садгірським РВ УМВС України в Чернівецькій області видано паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Филенково Чутівського району Полтавської області.

Вважаючи дії відповідача по видачі на його ім?я паспорта протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що факт видачі позивачу паспорта 20.05.1997р. підтверджується його особистим підписом у картці форми №1, записом у будинковій книзі, а також показами свідків.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що згідно витягу журналу реєстрації актів знищення погашених паспортів вбачається, що виданий 18.04.1984р. позивачу Чутівським РВ Полтавської області паспорт серії НОМЕР_2, на підставі якого 20.05.1997р. видано новий паспорт, був вилучений і знищений 30.05.1997р.

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач двічі протягом 1997-1998 років звертався про видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон для тимчасових поїздок. Паспорт серії НОМЕР_3, виданий 13.06.1997р. та паспорт серії НОМЕР_4, виданий 14.04.1998р., що підтверджується копіями заяв-анкет на отримання, в яких містяться особисті підписи позивача про отримання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги апеляційний суд виходив з того, що надані позивачем дозволи на проживання на території Німеччини з 22.12.1992р. по 21.02.1997р., довідки про виїзд з території Німеччини підтверджують, що в період з 22.12.1992р. по 28.02.1998р. позивач безперервно постійно знаходився та проживав на території Німеччини у місті Мюнхен.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що довідки Державної адміністрації м.Мюнхен від 05.04.13, 16.07.12 та фірми «Fa. Loher Gbr. Manfred Loher» від 14.01.13 підтверджують, що позивач не приїжджав в Україну в період з 22.12.1992р. по 03.03.1998р. та не звертався особисто до уповноважених органів України з питання отримання паспорта громадянина України, а тому суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що підпис на заявах та формах Садгірського РВ УМВС України в Чернівецькій області зроблений особисто позивачем.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що дані військового квитка позивача не співпадають з даними облікової картки.

Також апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції повинен був критично оцінити покази свідків в судовому засіданні, оскільки такі суперечать офіційним документам, виданих уповноваженими органами України та Німеччини.

З такими висновками апеляційного суду колегія суддів не погоджується з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Так, відповідно до пункту 8 Інструкції щодо правил та порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України (затв. Наказом МВС України від 17.08.1994р. №316) громадянами для одержання й обміну паспортів, крім документів, передбачених пунктами 6 та 7 цієї Інструкції, подаються також заява форми N 1 (додаток N 1) і дві фотокартки розміром 35 х 45 мм.

Заяви заповнюються, як правило, особисто громадянами, розбірливим почерком, синім, фіолетовим чи чорним чорнилом (пастою) з повними відповідями на всі запитання. Підписи громадян у заявах засвідчуються службовими особами, відповідальними за додержання паспортних правил, чи особами, уповноваженими на ведення паспортної роботи.

Пунктом 18 цієї Інструкції передбачено, що вручення паспортів громадянам здійснюється начальниками органів внутрішніх справ, їх заступниками, начальниками паспортної служби, які повинні: переконатися, що одержувач є тією особою, на чиє ім'я виписаний паспорт, для чого запитати в нього прізвище, ім'я та по батькові, інші дані, звіривши їх із записами в паспорті, а також порівняти зображення обличчя на фотографічній картці із зовнішністю одержувача паспорта; запропонувати одержувачу перевірити правильність занесених до паспорта відомостей і відміток; запропонувати одержувачу вчинити свій підпис у паспорті (у рядку під фотографічною карткою) та в заяві форми N 1.

Судами встановлено, що для отримання позивачем паспорту відповідачу було надано необхідні документи, а також подано заяву форми №1 заповнену і підписану позивачем, чий підпис засвідчено відповідальною посадовою особою відповідача.

Крім того, факт особистого звернення в 1997 році позивача в органи паспортної служби Садгірського РВ УМВС України в Чернівецькій області підтвердив допитаний в судовому засіданні і попереджений про кримінальну відповідальність ОСОБА_2, який у 1995-1998 роках працював начальником цієї паспортної служби.

Таким чином, відповідач, заперечуючи проти позову, на виконання вимог частини 2 статті 71 КАС України, надав суду відповідні докази на спростування доводів позивача.

В свою чергу позивач, на якого в силу частини 1 статті 71 КАС України також покладено обов?язок доказування обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, належних і допустимих доказів, які б спростовували факт особистого підписання та подачі 20.05.1997р. документів та заяви про отримання паспорту, не надано.

Посилання позивача в цій частині на те, що станом на час оформлення документів та видачі паспорту він на території України не перебував, не спростовує факти, підтверджені відповідними письмовими доказами та показами свідків.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що дозвіл на проживання позивача на території Німеччини в м.Мюнхен неодноразово продовжувався, однак був дійсним лише до лютого 1997 року.

Відповідно до частини 4 статті 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що при оформленні та видачі позивачу паспорту громадянина України відповідач діяв правомірно.

Відповідно до статті 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі законного і обґрунтованого рішення суду першої інстанції, яке скасовано помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 221, 223, 226, 230, 231, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.06.2013р. у даній справі скасувати, а постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.04.2013р. залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав та в порядку передбаченому главою 3 розділу IV КАС України.

Судді: О.П. Стародуб

С.С. Пасічник

В.В. Швець