Справа № 803/253/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року Львів№ 876/5408/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Андрушківа І. Я.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 803/253/17 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, в якому просив зобов'язати відповідача видати йому довідку про заробітну плату із зазначенням у ній розміру посадового окладу та доплати за вислугу років працюючого судді Нововолинського міського суду в розмірі 60 відсотків його грошового утримання, з урахуванням того, що посадовий оклад працюючого судді місцевого суду з 01 січня 2017 року становить пятнадцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідач зобов'язаний був видати йому довідку про заробітну плату із зазначенням у ній розміру посадового окладу працюючого судді місцевого суду у розмірі пятнадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки на час його звільнення була відсутня норма закону, яка б змінювала розмір суддівської винагороди в залежності від проходження кваліфікаційного оцінювання.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити його позов.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Позивач в судове засідання не з'явився, хоча його належним чином було повідомлено про дату, час та місце судового засідання, що відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади судді Нововолинського міського суду Волинської області.

З 29 грудня 2015 року ОСОБА_2 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання працюючого судді.

18 січня 2017 року представником позивача подано до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області адвокатський запит, в якому він просив видати йому довідку про заробітну плату працюючого судді Нововолинського міського суду Волинської області із зазначенням в ній розміру посадового окладу судді, встановленого з 01 січня 2017 року.

На вищевказаний запит відповідачем було надано ОСОБА_2 довідку від 20 січня 2017 року № 56, відповідно до якої суддівська винагорода судді Нововолинського міського суду Волинської області станом на 01 січня 2017 року складає 25600 грн, в тому числі посадовий оклад становить 16000 грн (відповідно до статті 22 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 1402-VIII) та частини третьої статті 133 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі Закон № 2453-VI) в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд») та доплата за вислугу років в розмірі 60 відсотків становить 9600 грн (відповідно до статті 22 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1402-VIII та частини третьої статті 133 Закону № 2453-VI в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд»).

Не погодившись із виданою йому довідкою, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови видати позивачу довідку про заробітну плату із зазначенням у ній розміру посадового окладу працюючого судді місцевого суду у розмірі пятнадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб є правомірними, оскільки станом на 01 січня 2017 року такий посадовий оклад передбачений лише для окремих суддів, які виконали спеціальну вимогу - пройшли кваліфікаційне оцінювання.

На момент виходу ОСОБА_2 у відставку чинним був Закон № 2453-VI.

Відповідно до частини третьої статті 133 Закону № 2453-VI посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Відповідно до частини першої статті 141 Закону № 2453-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону № 2453-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

В подальшому вказані правові норми зазнали змін як щодо визначення розміру грошової винагороди судді, так й щодо визначення розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

Так, з 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон 1402-VIII, згідно з пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № № 41-45, ст. 529; 2015 р., № № 18-20, ст. 132 із наступними змінами), крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини третьої статті 133 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до частини першої статті 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Разом з цим необхідно зазначити, що Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону № 1402-VIII передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, підпунктом 1 пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2017 року для судді місцевого суду - 15 прожиткових мінімумів, з 1 січня 2018 року - 20 прожиткових мінімумів, з 1 січня 2019 року - 25 прожиткових мінімумів, з 1 січня 2020 року - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року,

Відповідно до пункту 22 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № № 41-45, ст. 529; 2015 р., № № 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № № 41-45, ст. 529; 2015 р., № № 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Разом з цим, як зазначалось вище, згідно з пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 1402-VIII після набрання чинності Законом № 1402-VIII залишились чинними положення Закону № 2453-VI, аналогічні положенням зазначеним у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VШ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом № 1402-VIII введено певну диференціацію як щодо визначення розміру суддівської винагороди, так і щодо розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зокрема, для суддів місцевих судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, суддівська винагорода визначається відповідно до частини третьої статті 133 Закону № 2453-VI - з врахуванням посадового окладу судді в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, для суддів місцевих судів, які пройшли кваліфікаційне оцінювання суддівська винагорода визначається відповідно до статті 135 Закону № 1402-VIII - з врахуванням посадового окладу судді з 01 січня 2017 року в розмірі 15 прожиткових мінімумів, з 01 січня 2018 року в розмірі 20 прожиткових мінімумів, з 01 січня 2019 року в розмірі 25 прожиткових мінімумів, з 01 січня 2020 року в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Довічне грошове утримання суддів, які вийшли у відставку до набрання чинності Законом № 1402-VIII визначається відповідно до Закону № 2453-VI, довічне грошове утримання суддів, які вийшли у відставку після набрання чинності Законом № 1402-VIII та не підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або були призначені на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та не працювали на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо них відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу визначається в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., № № 41-45, ст. 529; 2015 р., № № 18-20, ст. 132 із наступними змінами), довічне грошове утримання суддів, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Законом № 1402-VIII та працювали на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо них відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу визначається відповідно до цього закону.

Оскільки ОСОБА_2 вийшов у відставку до набрання чинності Законом № 1402-VIII та на час звернення до відповідача щодо видачі йому довідки Вищою кваліфікаційною комісією суддів України кваліфікаційне оцінювання суддів Нововолинського міського суду Волинської області не проведено, дії управління Державної судової адміністрації України в Волинській області щодо видачі йому довідки із зазначенням в ній посадового окладу судді місцевого суду в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є правомірними.

Відтак висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є правильним.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 803/253/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст судового рішення виготовлено 06 червня 2017 року.