Справа № 820/364/13-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2017-03-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Київ К/800/34287/13

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Бившевої Л.І. (головуючого), Олендера І.Я., Шипуліної Т.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби (правонаступник - Чугуївська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Харківській області)

на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 березня 2013 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2013 року

у справі № 820/364/13-а

за позовом Державного підприємства "Новопокровський комбінат хлібопродуктів"

до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби

про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А :

Державне підприємство "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" (далі - ДП "Новопокровський комбінат хлібопродуктів", позивач) звернулося до суду з позовом до Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби (далі - ОДПІ, відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень ОДПІ від 20 квітня 2012 року № , № , № , від 25 липня 2012 року № , якими підприємству збільшено грошове зобов'язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) з податку на прибуток на суму 635029,50 грн., з податку на додану вартість (далі - ПДВ) - 456274,00 грн., а також зменшено розмір від'ємного значення суми ПДВ за грудень 2011 рік на 165304,00 грн. та збільшено суму грошового зобов'язання за основним платежем з податку на прибуток на 578349,00 грн. відповідно.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18 березня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2013 року, позов ДП "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" задоволено: скасовані податкові повідомлення-рішення ОДПІ від 20 квітня 2012 року № , № , № , від 25 липня 2012 року № .

В касаційній скарзі Чугуївська об'єднана державна податкова інспекція Харківської області Державної податкової служби, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені позову ДП "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" відмовити.

Позивач не реалізував процесуальне право щодо подання заперечень проти касаційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів, враховуючи межі перегляду справи судом касаційної інстанції, визначені у ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що фактичною підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень, з приводу правомірності яких у цій справі виник спір, стали висновки, викладені в акті від 06 квітня 2012 року № 105/2211/00953042 про результати планової виїзної перевірки ДП "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2010 року по 31 грудня 2011 року. Згідно з цими висновками підприємством, крім іншого, порушено норми пп. 7.2.3. пп. 7.2, пп. 7.4.1, пп. 7.4.4, пп. 7.4.5, п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03 квітня 1997 року № 168/97-ВР (втратив чинність з 01 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податкового кодексу України; далі - Закон № 168/97-ВР), пп. 5.2.1 п. 5.2, пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5, пп. 11.2.1 п. 11.2 пп. 11.3.1 п. 11.3 ст. 11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 28 грудня 1994 року № 334/94-ВР (втратив чинність з 01 квітня 2011 року, за виключенням деяких статей, у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України; далі - Закон № 334/94-ВР), ст. 138.2 ст.138, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України внаслідок безпідставного збільшення податкового кредиту за податковими накладними, виписаними ПП "Розвиток-2010", ФОП ОСОБА_4, ТОВ "Внеторгімпорт", ТОВ "Будінвестування", ТОВ "Дон-прес", та суми витрат, що відповідає витратам з придбання товарів (послуг) у зазначених постачальників. Як на підставу таких висновків стосовно безпідставного формування позивачем даних свого податкового обліку за наслідками фінансово - господарських взаємовідносин із ПП "Розвиток-2010", ФОП ОСОБА_4, ТОВ "Внеторгімпорт", ТОВ "Будінвестування", ТОВ "Дон-прес" ОДПІ посилається на податкову інформацію, отриману в результаті здійснення заходів податкового контролю (використані результати податкових перевірок/звірок зазначених постачальників, система співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів), згідно з якою: водночас один чи декілька із постачальників - платків податків не мають достатніх матеріально-технічних та трудових ресурсів для здійснення відповідної господарської діяльності; за місцезнаходженням відсутні; податкові зобов'язання не декларують та/або не звітують до контролюючих органів; господарські операції свідчать про їх удаваність.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що, з урахуванням досліджених у судовому процесі договорів, у межах яких між позивачем та його контрагентами були вчинені господарські операції, та первинних документів, складених за наслідками цих операцій, наявності у контрагентів підприємства господарської та податкової правосуб'єктності на момент вчинення спірних операцій та відсутності з боку контролюючого органу доказів щодо притягнення посадових осіб ПП "Розвиток-2010", ФОП ОСОБА_4, ТОВ "Внеторгімпорт", ТОВ "Будінвестування", ТОВ "Дон-прес" до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати податків або інші правопорушення, позивач правомірно сформував свої дані податкового обліку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону № 334/94-ВР валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 вказаного Закону до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці з врахуванням обмежень, встановлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Валові витрати мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку (пп. 5.3.9 п. 5.3 цієї ж статті).

Відповідно до положень пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону № 168/97-ВР покупець має право відобразити сплачені суми податку у податковому кредиті за умови використання отриманих товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Згідно з пп. 7.4.5 цієї статті не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними, митними деклараціями (іншими документами, перелік яких встановлений пп. 7.2.6 п. 7.2 цієї статті).

За змістом наведених норм витрати платника податків, які мають значення для податкового обліку, повинні мати зв'язок з його господарською діяльністю та підтверджені відповідними первинними документами, які оформлені належним чином уповноваженою особою.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності та не можуть бути підставою для збільшення в податковому обліку сум валових витрат та (чи) податкового кредиту.

Вищенаведені норми так само, як і інші норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та валових витрат (витрат) за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність останнього щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Також, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Аналогічні підстави, за яких у платника податків виникає право на податковий кредит та валові витрати, підстави, що унеможливлюють віднесення сплаченого (нарахованого) податку до податкового кредиту та суми витрат, що відповідає витратам з придбання товарів (послуг) у їх постачальників, встановлено у статтях 138, 198 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В разі надання податковим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми валових витрат та/або податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення як протиправного, прийнятого контролюючим органом з підстав формування платником податків даних свого податкового обліку за наслідками фіктивних господарських операцій.

Згідно зі ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У судовому процесі суди попередніх інстанцій дослідили первинні документи, надані ДП "Новопокровський комбінат хлібопродуктів" на спростування доводів податкового органу про недостовірність даних податкового обліку, задекларованих за наслідками господарських операцій із ПП "Розвиток-2010", ФОП ОСОБА_4, ТОВ "Внеторгімпорт", ТОВ "Будінвестування", ТОВ "Дон-прес", а саме: договори; податкові накладні; видаткові накладні; акти виконаних робіт; довіреності на отримання товару; листи щодо взаємозаліку розрахунків; картки аналізу зерна; відомості по партіям на складах (бухгалтерський облік); ТТН; журнали обліку товарно - матеріальних цінностей, які ввозяться з території; контракти щодо експорту зерна/борошна; митні декларації щодо експорту борошна, та встановили, що доводи ОДПІ про ухилення підприємства від сплати податків за вказаними господарськими операціями не підтвердилися. Також суди врахували обставини щодо наявності у контрагентів підприємства господарської та податкової правосуб'єктності на момент вчинення спірних операцій та відсутності з боку контролюючого органу доказів щодо притягнення посадових осіб ПП "Розвиток-2010", ФОП ОСОБА_4, ТОВ "Внеторгімпорт", ТОВ "Будінвестування", ТОВ "Дон-прес" до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати податків або інші правопорушення.

Таким чином, оцінивши з дотриманням норм ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України у сукупності докази, надані позивачем на спростування доводів податкового органу про недостовірність даних його податкового обліку, та з огляду на відсутність доказів з боку ОДПІ щодо підтвердження обізнаності позивача про порушення контрагентами податкового законодавства чи-то сприяння їм в цьому, дійшли обґрунтованого висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень, з приводу правомірності яких виник спір у цій справі.

Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Обґрунтовуючи довід касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, ОДПІ посилається на ті ж самі обставини, які вказані в акті перевірки та які були предметом оцінки судами першої та апеляційної інстанцій; в касаційній скарзі не наведено конкретних підстав, які б свідчили про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні обставин у справі та норм матеріального права при їх юридичній оцінці.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 55, 160, 167, 210, 220, 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Чугуївської об'єднаної державної податкової інспекції Харківської області Державної податкової служби залишити без задоволення, а постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18 березня 2013 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2013 року у справі № 820/364/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути переглянута Верховним Судом України з підстав і в порядку, визначених статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: ____________ Л.І. Бившева

Судді: ____________ І.Я. Олендер

____________ Т.М. Шипуліна