Справа № 758/3598/17
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 758/3598/17 Головуючий у 1-й інстанції: Зарицька Ю.Л.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н.П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві на постанову Подільського районного суду м.Києва від 03 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просив: визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії, як учаснику бойових дій протиправними; зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком, як учаснику бойових дій, з 17.01.2017 року.

Постановою Подільського районного суду м.Києва від 03 травня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 04.04.2013 року ОСОБА_1 , забезпечував бойову діяльність військ у Народній Республіці Ангола в період з 05.01.1982 року по 30 листопада 1983 року, де в цей період велися бойові дії.

17.01.2017 року позивач звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про призначення йому пенсії, як учаснику бойових дій. До заяви було додано: посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 16.08.2013 року; довідку військового комісаріату від 14.11.2016 року №178.

Згідно даних з довідки, виданої ОСОБА_1 Подільським районним військовим комісаріатом, він проходив військову строкову службу з 01.11.1980 року по 07.12.1983 року.

На підставі рішення суду комісія Київського міського військового комісаріату з розгляду питань із встановлення статусу «учасник бойових дій» прийняла рішення видати ОСОБА_1 посвідчення «учасник бойових дій» у зв`язку з тим, що він в період з 05.01.1982 року по 30.11.1983 року приймав участь у забезпеченні бойової діяльності військ у Народній Республіці Ангола. Участь у бойових діях в Анголі зараховувати у вислугу років позивача, як учасникам бойових дій та воїнам-інтернаціоналістам, для призначення пенсії 1 місяць за три місяці на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про пенсійне страхування».

Листом Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві від 30.01.2017 року № 5403/04 позивачу повідомлено, що підстави для призначення пенсії, як учаснику бойових дій, відсутні, оскільки періоди перебування ОСОБА_1 в Народній Республіці Анголі не співпадають з періодами проведення бойових дій, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 08.02.1994 року.

Заперечуючи законність судового рішення апелянт в апеляційній скарзі послався на ту обставину, що ОСОБА_1 проходив військову строкову службу не в період проведення бойових дій на території Анголи, а отже підстави для призначення пенсії відсутні.

Колегія суддів повністю погоджується із доводами апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення" військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до п. 19 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Згідно з п. 3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" тимчасово, до прийняття відповідного закону: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які брали участь у бойових діях, а також ті, що стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років для чоловіків і не менше 20 років для жінок.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи посвідчення учасника бойових дій та довідка військового комісаріату про період (періоди) участі у бойових діях (при призначенні пенсії згідно з абзацом шостим пункту 3 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив військову строкову службу з 01.11.1980 року по 07.12.1983 року

Відповідно до довідки Подільського військового комісаріату від 14 листопада 2016 ркоу №178, на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 04.04.2013 року комісія Київського міського військового комісаріату з розгляду питань із встановлення статусу «учасника бойових дій» прийняла рішення видати ОСОБА_1 посвідчення «учасника бойових дій» в зв`язку з тим, що він в період з 05.01.1982 року по 30.11.1983 року приймав участь у забезпеченні бойової діяльності військ у Народній Республіці Ангола.

Посвідчення «учасник бойових дій» АА 234574 було видано 16.08.2013 року Подільським районним військовим комісаріатом.

Участь у бойових діях в Анголі зараховано у вислугу років позивачу як учаснику бойових дій та воїнам-інтернаціоналістам, для призначення пенсії 1 місяць за 3 місяці на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 6 Закону № 3552-XII учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії. Перелік держав, зазначених у цьому пункті, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 8 лютого 1994 року затверджено Перелік держав, яким надавалася допомога за участю військовослужбовців Радянської Армії, Військово-Морського Флоту, Комітету державної безпеки та осіб рядового, начальницького складу і військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, військовослужбовців Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, інших військових формувань, осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, і періодів бойових дій на їх території.

Згідно із зазначеною постановою № 63 та Переліком статус учасника бойових дій може бути встановлений особі, яка перебувала у Анголі лише за певний період часу, а саме у період з листопада 1975 року по листопад 1979 року.

Отже, на підставі аналізу наведених вище норм права колегія суддів дійшла висновку про те, що статус учасника бойових дій відповідно до постанови № 63 та Переліку може бути встановлений особам, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або відряджені в держави, де відбувалися бойові дії.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України, зокрема у судовому рішенні від 11 лютого 2014 року, справа № №21-481а13.

Таким чином, період перебування позивача на території Анголи з 05.01.1982 року по 30.11.1983 року не підпадає під періоди бойових дій, визначених у Переліку держав і періодів бойових дій на їх території, затвердженого постановою КМ України №63 від 08 лютого 1994 року.

Вирішуючи питання призначення громадянину пенсії, пенсійний орган уповноважений перевіряти законність виданих особі документів, на підставі яких призначається пенсія, а також перевіряти достовірність зазначених у документах даних про трудовий стаж такої особи.

Відмовляючи у призначенні пенсії позивачу пенсійний орган діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб, визначений законом, та з урахуванням документів, що були надані позивачем.

Щодо рішення Подільського районного суду м Києва від 04 квітня 2013 року, яким встановлено факт перебування позивача у Республіці Ангола з 05 січня 1982 року по 30 листопада 1983 року, де в цей період велися бойові дії, то колегія суддів вважає, що відповідач вірно не прийняв його до уваги під час прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Чинним законодавством України чітко визначено, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів проходження військової служби особами в той чи інший період часу, в тому числі і щодо встановлення факту ведення бойових дій в тій чи іншій країні, участі у бойових діях, перебування на фронті, у партизанських загонах, оскільки зазначені питання вирішуються відповідними колегіальними органами(комісіями) військових комісаріатів, або ж іншими компетентними органами.

Водночас, Законом № 3552-XII чітко визначено, що Перелік держав, періоди бойових дій у них та категорії працівників визначаються Кабінетом Міністрів України.

Як вище зазначено судом, Переліком визначено, що статус учасника бойових дій може бути встановлений особі, яка перебувала у Анголі, у період з листопада 1975 року по листопад 1979 року, тоді як позивач відповідно до довідки Подільського військомату від 14.11.2016 року перебував у Анголі з 05.01.1982 року по 30.11.1983 року.

Сам факт наявності у позивача посвідчення учасника бойових дій не є підставою для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язковке державне пенсійне страхування», оскільки для призначення дострокової пенсії за віком позивач повинен досягли 55 років та мати страховий стаж не менше 25 років.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що відповідачем на законних підставах прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Подільського районного суду м. Києва від 03 травня 2017 року є незаконною, так як прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства України, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим ухвалене судом на підставі повного та всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 198, 202 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду скасувати її та прийняти нову постанову.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає здоволенню, постанова суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає (ч. 10 ст. 183-2 КАС України).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160, 183-2, 197, 198, 2, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві задовольнити.

Постанову Подільського районного суду м.Києва від 03 травня 2017 року скасувати та ухвалити у справі нову постанову наступного змісту.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання призначити пенсію за віком відмовити.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.