Справа № 819/165/17
Суддя: Подлісна І.М.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/165/17

01 червня 2017 р.м. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

при секретарі судового засідання Придаткевич Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу за позовом дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до ОСОБА_1 управління ДФС в Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулося у Тернопільський окружний адміністративний суд з позовом до ОСОБА_1 управління ДФС в Тернопільській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.04.2017 № 06-2/543 просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 14.11.2016:

- № НОМЕР_1, яким визначено суму грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 85110,88 грн.;

- № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за обєкт нежитлової нерухомості в розмірі 31861,03 грн.

- № НОМЕР_3, в частині збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 3072,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що працівниками контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2013 по 30.06.2016, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 по 30.06.2016. За результатами перевірки складено акт від 24.10.2016 № 413/14-04/31995099, на підставі якого відповідач виніс оскаржені податкові повідомлення - рішення. Винесені відповідачем зазначені податкові повідомлення - рішення позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки заробітна плата виплачувалася невчасно із за недостатнього фінансування, тому має місце несвоєчасне перерахування підприємством узгодженої суми грошового зобовязання. Однак, відповідач при винесені оскаржених податкових повідомлень рішень не взяв до уваги те, що відповідно до Податкового кодексу України термін сплати ПДФО та військового збору є 30 число наступне за звітним місяцем, що призвело до невірно визначеної кількості днів несвоєчасної сплати податку, внаслідок чого завищив суму штрафної санкції та пені.

Аналогічні порушення стосуються порядку розрахунку штрафних санкцій та пені за несвоєчасно перерахований військовий збір до бюджету за період з 01.10.2013 по 30.06.2016.

Таким чином, позивач вважає, що має місце неправомірне завищення сум штрафних санкцій та пені, внаслідок невірного застосування та обчислення терміну сплати ПДФО та військового збору.

В судовому засіданні представники позивача ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанії" Автомобільні дороги України" позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримали в повному обсязі, з мотивів, викладених у позовній заяві, просять позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 управління ДФС в Тернопільській області, заперечуючи проти позову, суду пояснила, що оскаржені дії відповідача щодо винесення на підставі акта перевірки від 24.10.2016 № 413/14-04/31995099 оскаржених податкових повідомлень рішень здійснені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та посилаючись на пояснення викладені у письмовому запереченні, просила у задоволені позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін у справі, суд встановив такі обставини.

Відповідно до вимог пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Суд встановив, що з 29.08.2016 по 07.10.2016 (термін перевірки продовжувався з 26.09.2016 по 07.10.2016 згідно наказу ГУ ДФС у Тернопільській області від 23.09.2016 № 935) працівниками ОСОБА_1 управління ДФС у Тернопільській області згідно наказу № 794 від 16.08.2016 та на підставі направлень від 26.08.2016 №№ 1634, 1635, 1636, 1637, 1638 проведено документальну планову виїзну перевірку дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період 01.01.2013 по 30.06.2016, валютного та іншого законодавства за період 01.01.2013 по 30.06.2016.

За результатами перевірки складено акт від 24.10.2016 № 413/14-04/31995099, у якому встановлено серед інших наступні порушення:

- пункту 187.1 ст. 187, пункту 188.1 ст. 188, пунктів 198.1, 198.2, 198.6 ст. 198, пунктів 201.7, 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на суму 23975;

- підпунктів 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168, підпункту "а" пункту 176.2 статті 176 ПК України, а саме: несвоєчасне перерахуванння до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 28.01.2013 по 29.06.2016, внаслідок чого нараховано 9362,79 грн. пені;

- підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення ПК України, а саме: несвоєчасна сплата військового збору (1,5%) з виплачених доходів в результаті чого нараховано пені за період з 15.09.2014 по 29.06.2016, на суму 831,61 грн.;

- підпунктів 14.1.156, 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 31.1 статті 31, пункту 54.2 статті 54, підпункту 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, абзацу 2 пункту 57.1 статті 57, підпунктів 168.1.1, 168.1.2, 168.1.4, 168.1.5, 168.1.6, пункту 168.1 статті 168, підпунктів "а", "г" пункту 176.2 статті 176 ПК України, а саме: несвоєчасно перерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб за період з 09.01.2013 по 29.06.2016, внаслідок чого застосовуються штрафні санкції;

- підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення ПК України, а саме: несвоєчасно перерахований до бюджету військовий збір за період з 30.08.2014 по 29.06.2016, внаслідок чого застосовуються штрафні санкції;

- підпункту 266.7.5 пункту 266.7 ст. 266 ПК України, а саме: неподання податкової декларації з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за обєкт нежитлової нерухомості та заниження суми податкового зобовязання на 25497,61 грн.

Не погоджуючись із висновками, які викладені в акті перевірки від 24.10.2016 № 413/14-04/31995099, позивач подав до Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області заперечення до акта перевірки. Згідно листа від 10.11.2016 № 1758/10/19-00-14-01-13/10360 ОСОБА_1 управління ДФС у Тернопільській області, комісією колегіально прийнято рішення, що висновки викладені у зазначеному акті перевірки є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства України.

На підставі акта перевірки відповідач виніс серед інших податкові повідомлення рішення від 14.11.2016:

- № НОМЕР_1, яким визначено суму грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені в розмірі 85110,88 грн.;

- № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за обєкт нежитлової нерухомості в розмірі 31861,03 грн.

- № НОМЕР_3, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 29968,75 грн.

Не погодившись із серед іншими податковими повідомленнями рішеннями від 14.11.2016 №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 позивач звернувся у відповідності до ст. 56 ПК України до контролюючого органу вищого рівня зі скаргою про перегляд зазначених податкових повідомлень рішень. Згідно рішення від 25.01.2017 № 1437/6/99-99-11-02-01-15 Державної фіскальної служби України скарга позивача задоволена частково, податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 14.11.2016 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2014 рік у сумі 8499,20 грн. та застосування штрафу у сумі 2124,80 грн., а в іншій частині податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 14.11.2016 та податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 14.11.2016 залишено без змін.

Не погоджуючись із оскарженими податковими повідомленнями рішеннями позивач звернувся з позовом у суд.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Щодо встановлених порушень, суд зазначає, що у період, який перевірявся, до складу загальних місячних оподатковуваних доходів фізичних осіб віднесено доходи, нараховані (сплачені) у звязку з відносинами трудового найму, що належать до категорії заробітної плати та прирівняних до неї виплат згідно із вимогами Закону України "Про оплату праці" № 108/95-ВР від 24.03.1995. Працівники позивача отримують заробітну плату шляхом зарахування коштів на їх карткові рахунки.

Первинними документами обліку, відповідно до яких здійснювалися нарахування і виплата найманим особам доходів (зарплата, інші види доходів), були: табелі обліку використання робочого часу, відомості нарахування заробітної плати, платіжні відомості на виплату коштів, видаткові касові ордери, чекова книжка, виписки банку з розрахункових рахунків та відомості по рахунку 661 "Розрахунки по заробітній платі".

Перевіркою встановлено порушення вимог підпунктів 168.1.2, 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України, а саме: виявлено факти несвоєчасної виплати заробітної плати працівникам підприємства, що призвело до несвоєчасного перерахування філією "Тернопільська дорожня експлуатаційна дільниця" ДП "Тернопільський облавтодор" за перевіряємий період до бюджету податку на доходи фізичних осіб, з доходу у вигляді заробітної плати, чим порушено вимоги підпункту 168.1.5 та факти несвоєчасного перерахування до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу (заробітної плати) працівникам підприємства, що призвело до несвоєчасного перерахування філією "Тернопільська дорожня експлуатаційна дільниця" ДП "Тернопільський облавтодор" за перевіряємий період до бюджету податку на доходи фізичних осіб, з доходу у вигляді заробітної плати, чим порушено вимоги підпункту 168.1.2.

Також, з урахуванням зазначеного, в ході перевірки встановлено, що в порушення вимог підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Інші перехідні положення ПК України військовий збір зі заробітної плати за перевіряємий період нараховувався, проте до бюджету перераховувався несвоєчасно.

Суд встановив та не заперечується сторонами у справі, що позивач не надав в ході перевірки документів або доказів, які б спростовували зазначені порушення.

Згідно з пунктом 15.1 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Пунктом 38.2 ст. 38 ПК України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 ст. 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з пунктом 54.2 ст. 54 ПК України грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регулюється розділом IV Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Згідно з підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 Податкового кодексу України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Пунктом 171.1 ст. 171 ПК України визначено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані, зокрема, а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок, ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX Перехідних положень ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпунктів 1.4, 1.5, 1.6 пункту 16 - 1 підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу XX Перехідних положень ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 ПК України (пункт 126.1 в редакції, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України (підпункт 14.1.162 в редакції, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов'язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Відповідно до підпункту 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, визначеного податковим агентом при виплаті (нарахуванні) доходів на користь платників податків - фізичних осіб, та/або контролюючим органом під час перевірки такого податкового агента.

У відповідності до підпункту 129.3.1 пункту 129.3 статті 129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Пунктом 129.4 статті 129 ПК України (пункт 129.4 в редакції, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що пеня, визначена підпунктом 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 ПК України, нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виплати (нарахування) доходів на користь платників податків - фізичних осіб.

Як випливає з матеріалів справи, що відповідно до пункту 114.1 статті 114 ПК України, за несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб в періоді з 01.01.2013 по 31.08.2013 штрафні санкції не нараховувалися у звязку зі строком давності.

Водночас, за період з 01.01.2013 по 30.06.2016 позивачем задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 32296438 грн.

Однак, перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2013 по 30.06.2016 встановлено його заниження всього на суму 23975 грн., в тому числі за червень 2013 р. на суму 2458 грн., за листопад 2013 р. на суму 509 грн., за квітень 2014 р. на суму 4197 грн., за вересень 2014 р. на суму 1634 грн., за листопад 2014 р. на суму 1676 грн., за серпень 2015 р. на суму 4019 грн., за вересень 2015 р. на суму 2425 грн., за грудень 2015 р. на суму 3635 грн., за квітень 2016 р. на суму 1768 грн. та за червень 2016 р. на суму 1654 грн.

Таким чином, враховуючи те, що позивач несвоєчасно перераховував до бюджету податок на доходи фізичних осіб за період з 09.01.2013 по 29.06.2016, несвоєчасно сплачував військовий збір (1,5%) з виплачених доходів та занизив податкове зобовязання з податку на додану вартість, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення рішення №№ НОМЕР_1, НОМЕР_3 від 14.11.2016 винесені відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені ПК України, а тому у задоволені позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № НОМЕР_2 від 14.11.2016, суд дійшов висновку, що зазначене податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню у частині нарахування грошового зобов'язання за податковим зобов'язанням в сумі 8 499 грн. 20 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 2124,80 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості, з огляду на наступне.

Як випливає з матеріалів справи, в тому числі з акта перевірки, що на балансі ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" знаходяться обєкти нерухомого майна, а саме частина адміністративного приміщення, за адресою: Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Кульчицької, будинок, 8.

Рішенням Тернопільської міської ради від 27.01.2015р. №6/55/13 встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для юридичних осіб на 2015 рік, які є власниками нежитлової нерухомості в розмірі 1 % від мінімальної заробітної плати (1218 грн), встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

В ході проведення перевірки ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" встановлено, що базою оподаткування є 930,4 кв. м.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 ст. 266 ПК України визначено, що обєктом оподаткування є обєкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт (підпункт 266.3.3 пункту 266.3 ст. 266 ПК України).

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.7.5 пункту 266.7 ст. 266 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об'єкта/об'єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Підпунктом 266.10.1 пункту 266.10 статті 266 ПК України визначено, що податкове зобовязання за звітний рік з податку сплачується:

б) юридичними особами авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що при винесенні податкового повідомлення рішення від 14.11.2016 № НОМЕР_2 відповідач не врахував, що станом на 01.01.2014 положеннями ПК України визначено, що обєктом оподаткування є обєкт житлової нерухомості, в тому числі його частка, а тому нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2014 рік за частину адміністративного приміщення, що не є обєктом житлової нерухомості, у сумі 8499,20 грн. та застосування штрафу у сумі 2294,80 грн. є неправомірним.

Відповідно до статей 11, 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Частиною третьою ст. 94 КАС визначено, що якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 94, 158-167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до ОСОБА_1 управління ДФС в Тернопільській області про визнання протиправними та недійсними з моменту прийняття податкових повідомлень рішень та їх скасування задовольнити частково.

Податкове повідомлення рішення ГУ ДФС в Тернопільській області від 14.11.2016 р. № в частині нарахування грошового зобов'язання за податковим зобов'язанням в сумі 8 499 грн. 20 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 2 124,80 грн. за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об'єктів нежитлової нерухомості визнати протиправним та скасувати.

В задоволенні решти позовних вимог щодо визнання протиправними та недійсними з моменту прийняття податкових повідомлень рішень та їх скасування:

- від 14.11.2016 р. № на суму 85 110 грн. 88 коп.;

- від 14.11.2016 р. № в частині нарахування суми 3 072 грн. 50 коп. відмовити.

Стягнути на користь дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" частину понесених ними судових витрат зі сплати судового збору в сумі 158 (сто п'ятдесят вісім) гривень 30 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_1 управління ДФС в Тернопільській області.

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд в порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 06 червня 2017 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.