Справа № 643/20104/15-а
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 р. Справа № 643/20104/15-а
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Русанової В.Б.

Суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання Дудка О.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1,управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова на постанову Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2017р. по справі № 643/20104/15-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

-визнати рішення Управління пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова згідно протоколу засідання комісії УПФ України в Московському районі м. Харкова по розгляду спірних питань від 24.11.2015 року про відмову у призначенні їй пенсії за віком достроково неправомірним та скасувати протокол ;

-зобов'язати УПФУ в Московському районі м. Харкова включити до загального трудового (страхового) стажу періоди роботи ОСОБА_1 фізичної особи - підприємця з 01.07.1993 року по 31.03.1997 року, з 01.10.1997 року по 30.06.2000 року, з 01.07.2000 р. по 31.12.2003 року; з 01.07.12р. по 30.09.2012р., з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, період навчання в магістратурі з 01.01.2004 року по 28.06.2004 року та з 01.09.2003 року по 19.09.2003 року, період навчання в учбовому комбінаті з 01.09.1976 року по 24.06.1977 року, дорахувати до стажу 5 місяців щорічних невикористаних відпусток для призначення пенсії за віком достроково.;

-визнати за ОСОБА_1 право на дострокову пенсію за віком з урахуванням загального трудового (страхового) стажу роботи 32 роки 8 місяців 10 днів , призначити пенсію за віком достроково з дати звернення за пенсією з 29.12.2014р. та виплатити заборгованість.

ОСОБА_3 Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2017р. позов задоволено частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова включити до трудового стажу ОСОБА_1 період навчання в Харківському державному педагогічному університеті ім. Г.С. Сковороди з 01.09.2003 року по 19.09.2003 року та з 01.01.2004 року по 28.06.2004 року, період підприємницької діяльності за період з 01.04.2002 року по 30.09.2002 року та з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

В задоволенні інших вимог- відмовлено.

ОСОБА_1 (далі позивач) , не погодившись з судовим рішенням в частині відмови в задоволені позовних вимог подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на не повне встановлення судом обставин справи, не відповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом не вірно застосовано до спірних правовідносин Закон України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", та не застосовано Закон України " Про пенсійне забезпечення", безпідставно не враховано періоди роботи позивача як підприємця та 5 місяців невикористаних відпусток до трудового (страхового) стажу, оскільки в цей період позивачем сплачувалися страхові внески, також зазначає, період навчання позивача в учбовому комбінаті підлягає зарахуванню до трудового стажу відповідно до ст.56 Закону України " Про пенсійне забезпечення".

Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова (далі відповідач) також не погодившись з даним судовим рішенням в частині задоволення позову подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Московського районного суду від 14.02.2017 та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення справи. Так зазначає, що судом першої інстанції неправомірно враховано період навчання позивача в магістратурі з 01.09.2003р. по 19.09.2003р. та з 01.01.2004р. по 28.06.2004р., оскільки відсутні докази початку навчання саме з цієї дати, а також не враховано , що з 01.01.2004р. не сплачувалися позивачем страхові внески. Також зазначає , що період підприємницької діяльності позивача з 01.04. по 30.09. 2002р. та за 2013р. враховано пенсійним органом на день винесення судом постанови, а тому спір в цій частині відсутній.

В судовому засіданні позивач підтримала вимоги своєї апеляційної скарги, заперечувала проти вимог апеляційної скарги відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти вимог апеляційної скарги позивача, апеляційну скаргу пенсійного органу підтримала, просила її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши докази по справі, дійшла висновку , що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга відповідача частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з правомірності дій пенсійного органу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що період навчання позивача в магістратурі Харківського державного педагогічного університету ім. Г.Сковороди з 01.09 по 19.09.2003р. та з 01.01 по 28.06.2004р., а також період підприємницької діяльності позивача з 01 квітня по 30 вересня 2002р. та з 01 січня по 31 грудня 2013р. має бути врахований до трудового стажу, оскільки в цей період підтверджується сплата позивачем страхових внесків.

Колегія суддів , переглядаючи рішення суду першої інстанції дійшла до наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 29.12.2014 року позивач звернулась до УПФУ в Московському районі м. Харкова із заявою про призначення їй пенсії за віком достроково.

Рішенням УПФУ в Московському районі м. Харкова від 22.01.2015 року було відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком достроково, у зв'язку з відсутністю необхідного загального страхового стажу.

Зазначене рішення пенсійного органу було скасовано постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015р. та зобовязано пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1

При повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 29.12.2014р. про призначення пенсії за віком достроково та доданих до неї документів пенсійним органом зараховано 18 років 10 місяців 11 днів та враховуючи, що на день звернення до пенсійного органу позивачка не була звільнена та не мала достатнього страхового стажу прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком достроково, яке оформлене протоколом засідання Комісії УПФУ в Московському районі м. Харкова від 24.11.2015р.

Пенсійним органом при розрахунку загального стажу не зараховані наступні періоди:

- період навчання згідно копії свідоцтва про присвоєння кваліфікації на ім`я ОСОБА_4, з посиланням на відсутність відомостей про дату вступу та документів про зміну прізвища;

- період навчання з 01.01.2004 р. по 28.06.2004 р., оскільки не підлягала загальнообов'язковому страхуванню згідно ст.24 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та відсутність відомостей про сплату страхових внесків;

- період роботи з 01.07.1993 р. по 31.03.1997 р., з 01.10.1997 р. по 30.06.2000 р., оскільки позивач, як фізична особа - підприємець не сплачувала страхових внесків за цей період;

- період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності з 01.07.2000 р. по 31.12.2003 рік, як не підтверджений даними персоніфікованого обліку. (а.с. 12-13)

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування зі змінами, внесеними Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку:

- 58 років 6 місяців які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Згідно Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилось 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності й інші періоди, які враховувалися в стаж роботи для призначення пенсії до вступу в силу даного Закону, зараховуються в стаж в порядку і на умовах, передбачених діючим раніше законодавством.

Згідно ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в стаж роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору, а також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ 25.11.2005 р. № 22-1, (в редакції постанови правління ПФУ від 07.07.2014 р. № 13-1), до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637. Відповідно до цього Порядку час роботи осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності і на виключно їх праці, за період до 1 травня 1993 р. зараховується в трудовий стаж за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності по загальній системі оподаткування до 01.07.2000 р. зараховується в страховий стаж за умови надання документів про сплату страхових внесків.

Відповідно до п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Відмовляючи в задоволені позову та зазначаючи про правомірність пенсійного органу щодо не врахування періодів роботи підприємницької діяльності позивача з 01.07.1993 р. по 31.03.1997 р., з 01.10.1997 р. по 30.06.2000 р., з 01.07.2000 р. по 31.03.2002 р. суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано, а пенсійним органом не встановлено доказів сплати страхових внесків за цей період.

Судом встановлено та не спростовується сторонами по справі, що ОСОБА_1 з 04.06.1993р. була зареєстрована як фізична особа -суб'єкт підприємницької діяльності, з 01.07.1993 року по 31.12.2003 року здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування, з 01.07.2004р. по 31.12.2011р. на спрощеній системі оподаткування, що також підтверджується довідкою ДПІ у Московському районі м. Харкова Харківської області ГУ Міндоходів у Харківській області від 14.01.2015 року. (а.с.21).

Належними доказами , якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків , а саме до 01.07.2000р. - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01.07.2000 року довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що пенсійним органом враховано періоди підприємницької діяльності позивача, в які підтверджена сплата страхових внесків. Позивачем ні до пенсійного органу , ні до суду не надано належних доказів про сплату страхових внесків за період з 1993р. по 31.03. 2002р.

Також довідкою УПФ України в Московському районі № 2741 від 19.11.2014 року, підтверджено, що позивачка зареєстрована в УПФ України в Московському районі та є платником внесків з 29.10.1997 року. Дані щодо сплати страхових внесків за період з 1997 року по 2001 та за 2003 рік відсутні. (а.с.76)

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції в якості доказів підтвердження сплати страхових внесків договорів оренди торгового місця за 1996,1997р., торгових патентів з 2000 р.- 2004р. та довідки ДПІ у Московському районі м. Харкова від 08.06.2016р. в якій зазначено що за період з 01.07.1993р. по 31.12.2003р. заборгованість та по податкам та обовязковим платежам відсутня, копій квитанцій про сплату ПДВ, подоходного податку, колегія суддів вважає помилковими, оскільки зазначені документі підтверджують факт здійснення позивачем підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування та відсутність заборгованості по податкам, проте не є належними доказами в підтвердження сплати страхових внесків, облік яких ведеться пенсійним органом. (а.с.22-27,73, 88)

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов до вірного висновку щодо правомірності рішення пенсійного органу в частині не зарахування зазначеного періоду до трудового (страхового) стажу позивача.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставного не врахування пенсійним органом до трудового стажу періоду підприємницької діяльності позивача з 01.04.2002р. по 30.09.2002р., та за 2013р. оскільки згідно даних персоніфікованого обліку вбачається, що в зазначений період позивачем сплачувалися страхові внески.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо зарахування зазначеного періоду позивачу на день винесення постанови суду, та в зв'язку з цим безпідставне зобов'язання вчинити ці дії, колегія суддів вважає помилковими, тому як суд переглядає спірні правовідносини на день прийняття оскаржуваного рішення пенсійним органом, а саме на 24.11.2015. З протоколу про відмову в призначені дострокової пенсії позивачу від 24.11.2015р. не вбачається про зарахування періоду роботи позивача з квітня по вересень 2002р. та за 2013р. до трудового стажу, подальше зарахування такого стажу свідчить про визнання пенсійним органом права позивача на зарахування зазначеного періоду роботи до стажу, а тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку задовольнивши позов в цій частині.

Доводи апеляційної скарги відповідача з посиланням на те, що єдиний соціальний внесок за 2013р. позивачем на час прийняття рішення пенсійного органу не був сплачений, а сплачений лише в вересні 2016р., колегія суддів вважає такими, що не спростовують висновків суду про зарахування зазначеного періоду до стажу.

Проте колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зарахування до трудового стажу позивача періоду навчання в університеті з 01.09.2003р. по 19.09.2003р. та з 01.01.2004р. по 28.06.2004р.

Відповідно до п.д ч.1 ст.56 Закону України " Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи, який дає право право на трудову пенсію ( в редакції що діяла до 01.01.2004р.) зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Згідно з пунктом 5 Положення про освітньо-кваліфікаційні рівні (ступеневу освіту) затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 20.01.1998 № 65 зміст навчання - це науково обгрунтований методичний та дидактичний навчальний матеріал, засвоєння якого забезпечує здобуття освіти і кваліфікації згідно з освітньо-кваліфікаційним рівнем.

Статтею 1 Закону України „Про вищу освіту" № 1556 від 01.07.2014 встановлено наступне: вища освіта - сукупність систематизованих знань, умінь і практичних навичок, способів мислення, професійних, світоглядних і громадянських якостей, морально-етичних цінностей, інших компетентностей, здобутих у вищому навчальному закладі (науковій установі) у відповідній галузі знань за певною кваліфікацією на рівнях вищої освіти, що за складністю є вищими, ніж рівень повної загальної середньої освіти; здобувачі вищої освіти - особи, які навчаються у вищому навчальному закладі на певному рівні вищої освіти з метою здобуття відповідного ступеня і кваліфікації; кваліфікація - офіційний результат оцінювання і визнання, який отримано, коли уповноважена установа встановила, що особа досягла компетентностей (результатів навчання) відповідно до стандартів вищої освіти, що засвідчується відповідним документом про вищу освіту.

Так, в підтвердження навчання в Харківському державному педагогічному університеті ім. Г. Сковороди позивачем надано диплом та додаток до нього, в якому зазначено дату вступу ОСОБА_1 до навчального закладу 20.09.2003р., а тому період з 01 вересня 2003р. по 19 вересня 2003р. безпідставно визнано судом першої інстанції часом навчання, та правомірно не враховано пенсійним органом.

Доводи суду першої інстанції, що з 01 вересня починається учбовий рік, а тому саме з цієї дати слід зарахувати позивачу трудовий стаж є помилковими, тому як належними доказами періоду навчання є дипломи, посвідчення, свідоцтва, а також довідки та інші документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Крім того , судом першої інстанції не враховано, що з 01.01.2004р. набрав чинності Закон України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" , відповідно до ст.24 якого періоди трудової діяльності та інші періоди , що враховуються до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004р.) , зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах , передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто відповідно до Закону України " Про пенсійне забезпечення. Період трудової діяльності після 01.01.2004р. обчислюється територіальними органами Пенсійного Фонду за даними , що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 11 Закону України " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначено коло осіб, які підлягають обов'язковому державному соціальному страхуванню , до якого не входять особи , що проходять навчання у вищих навчальних закладах .

Таким чином, період навчання в магістратурі з 01.01.2004р. по 28.06.2004р. правомірно не було враховано пенсійним органом, оскільки за цей період страхові внески не сплачувалися та позивачка не підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню.

З огляду на зазначене , колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції в частині задоволення позову та зобов'язання відповідача зарахувати позивачу в трудовий стаж період навчання в вищому учбовому закладі з 01.09.2003р. по 19.09.2003р. та з 01.01.2004р. по 28.06.2004р. підлягає скасуванню з прийняттям нової про відмову в задоволені позову.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про не зарахування до стажу роботи періоду навчання з 01.09.1976р. по 24.06.1977р. колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджено в суді апеляційної інстанції та визнано позивачем, що під час навчання ОСОБА_1 в середній загальноосвітній школі (дата закінчення навчання 1977р.), нею пройдено навчання в Міжшкільному навчально-виробничому комбінаті Комінтернівського району м.Харкова, та отримано кваліфікацію швачки, що підтверджується свідоцтвом про присвоєння кваліфікації, виданого 24.06.1977 року.(а.с.17).

Колегія суддів зазначає, що зазначене свідоцтво не містить відомостей щодо термінів навчання, дату вступу до навчально-виробничого комбінату.

Відповідно до п.19 Статуту середньої загальноосвітньої школи, ухваленого постановою ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 08.09.1970р. №№ 749 особам, що закінчили середню школу з виробничим навчанням , видається також свідоцтво про присвоєння спеціальності, з зазначенням присвоєного кваліфікаційною комісією розряду.

ОСОБА_3 Міністрів СРСР від 24 серпня 1974 року № 662 «Про організацію міжшкільних навчально - виробничих комбінатів трудового навчання і професійної орієнтації учнів» регламентувалась організація і діяльність міжшкільних навчально - виробничих комбінатів трудового навчання і професійної орієнтації учнів, зокрема передбачалось обладнання на базі підприємств, установ і організацій навчальних кабінетів, майстерень і цехів для підготовки учнів робітничих спеціальностей з виділенням кваліфікованих робітників та інженерно - технічних працівників для підготовки учнів.

Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не доведено належними доказами період навчання в навчально-виробничому комбінаті, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції є законним на обгрунтованим.

Щодо доводів апеляційної скарги про не зарахування до стажу невикористаних відпусток відповідно до записів трудової книжки колегія суддів зазначає наступне.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що при її звільненні в 1979,1987,1988,1991,2005,2006р. нею не були використані 5 місяців щорічних відпусток, за невикористані відпустки позивачем отримана грошова компенсація з якої сплачено страхові внески, а тому цей період підлягає врахуванню до трудового стажу. В підтвердження зазначених обставин позивач посилається на записи трудової книжки та дані персоніфікованого обліку.

Колегія суддів вважає такі доводи позивача помилковими, оскільки законодавством, що регулює спірні правовідносини, періоди не використаних відпусток у трудовій книжці не відображаються та не зараховуються до трудового стажу. Крім того надана трудова книжка позивача містить лише записи про призначення та звільнення її на посади, та не містить відомостей про невикористані відпустки та виплату грошової компенсації. Також наявні в матеріалах справи відомості з персоніфікованого обліку містять дані про сплату позивачем страхованих внесків лише з 2002р., а також про частково їх сплату в 2004,2005,2006р.р. Зазначені дані не дають змогу ідентифікувати з яких саме сум сплачено страхові внески.

З огляду на зазначене пенсійним органом правомірно не враховано зазначений період до трудового стажу позивача. Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зі змісту ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції не повно встановив обставини у справі, його висновки не відповідають обставинам справи, постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, з прийняттям нової .

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 3 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова задовольнити частково.

ОСОБА_3 Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2017р. по справі № 643/20104/15-а скасувати в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова включити до трудового стажу ОСОБА_1 період навчання в Харківському державному педагогічному університеті ім. Г.С. Сковороди з 01.09.2003 року по 19.09.2003 року та з 01.01.2004 року по 28.06.2004 року.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині постанову Московського районного суду м. Харкова від 14.02.2017р. по справі №643/20104/15-а залишити без змін.

ОСОБА_3 набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови виготовлений 06.06.2017 р.