Справа № 723/119/17
Суддя: Яківчик І. В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/119/17
Провадження № 2-а/723/395/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.

при секретарі Крупчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сторожинець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м.Чернівці Федерюка Івана Ярославовича, третя особа Управління Патрульної поліції у м.Чернівцях про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача в якому зазначив, що 06 січня 2017 року відповідачем Федерюк І.Я. була винесена постанова АР №755426, у справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки Huindai Tucson, номерний знак НОМЕР_1 рухався по трасі М-19 Чернівці-Тереблече 532 км. Не ввімкнувши ближнє світло фа поза населеним пунктом, чим порушено п.9.8 Правил дорожнього руху України, а в ході перевірки документів встановлено, що ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.»а» тих же правил. Винесеною відповідачем постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 122 ч.1, 126 ч.2 та 36 ч.2 КУпАП.

Вважає вказану постанову незаконною та посилається, при цьому, на ряд порушень допущених відповідачем, а саме.

До постанови не додано копію відеозапису з нагрудної камери (відео реєстратора) відповідача від 06.01.2017 року, а тому відсутні докази не ввімкнення ближнього світла фар.

Крім цього в постанові вказано на те, що у водія не було посвідчення водія, однак не враховано, що 27.08.2016 року у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія при складанні протоколу про вчинення ним порушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Першотравневий районний суд м.Чернвці 10.10.2016 року скерував вказаний протокол для розгляду Магдалинівським районним судом, Дніпропетровської області, який за станом на 27.11.2016 року рішення по протоколу не прийняв внаслідок відсутності у суддів повноважень на розгляд справ. Виходячи з чого позивач був змушений користуватися тимчасовим талоном виданим 17.08.2016 року, термін якого сплинув, що і було поважною причиною відсутності посвідчення водія на час складення протоколу про адміністративне правопорушення і що виключає вину позивача, у вчиненні правопорушення передбаченого ст.126 ч.2 КУпАП.

Виходячи з цього позивач просив визнати постанову відповідача незаконною та скасувати її.

В судове засідання позивач не з'явився, а його представник, адвокат ОСОБА_2 подав письмове клопотання, яким просив розглядати позов без їх участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просив їх задовольнити.

Відповідач, інспектор Федерюк І.Я., та представник третьої особи подали до суду заяви, якими позовні вимоги не визнали, а справу просили розглянути без їх участі. При цьому третя особа подала письмові заперечення проти позову.

Вивчивши докази якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд на підставі аналізу встановлених фактичних обставин справи і відповідних їм правовідносин знаходить, що вимоги позивача є безпідставні і задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

В судовому засіданні, дослідженими судом доказами встановлено, що 06 січня 2017 року відповідачем Федерюк І.Я. відносно позивача ОСОБА_1 була винесена постанова серії АР № 755426 згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем поза населеним пунктом, а саме на автодорозі М-19 Чернівці-Тереблече 532 км., не ввімкнув ближнє світло фар, порушивши тим самим п.9.8 Правил дорожнього руху України, а при і перевірці документів виявлено, що ОСОБА_1 не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, чим порушено п. 2.1. «а» ПДР

За вказані порушення передбачені ч.2 ст.122 та ч.2 ст.126 КУпАП, ОСОБА_1, було піддано адміністративному стягненню, із застосуванням ст.36 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Згідно ст.36 КУпАП, при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Виходячи із норм цієї статті та санкцій статей 122 ч.2 та 126 ч.2 КУпАП, слід вважати, що більш серйозним правопорушенням з числа вчинених є правопорушення передбачене ч.2 ст.126 КУпАП в межах санкції якої і було накладено адміністративне стягнення на позивача. Тобто застосування правила, встановленого в ст.36 КУпАП, є очевидним, виходячи із змісту оскаржуваної постанови.

Досліджуючи питання щодо правомірності постанови відповідача в частині винуватості позивача, в порушенні правил дорожнього руху, а саме п.2.1 «а» Правил, судом, на підставі належних доказів встановлено, що вказане порушення мало місце, а зазначені причини порушення, які позивач вважає поважними, такими не є оскільки є надуманими, виходячи з такого.

Із п.1.10 ПДР вбачається, що водій це особа яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія або тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом чи тимчасовий талон на право керування транспортним засобом.

Згідно пункту 2.1. «а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред'явити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках передбачених законодавством - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначаючи про поважність причин відсутності у нього посвідчення водія відповідної категорії, позивач не звернув увагу на неповажність причин керування ним транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії, оскільки ні Правилами дорожнього руху України ні будь-якими іншими нормативними актами України чи міжнародними нормативними актами не визначено, що водій взагалі може керувати транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії.

Наявність же у водія простроченого тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом, не давала йому права на керування автомобілем, а зазначення в позові про те, що позивач був змушений користуватися тимчасовим дозволом, термін дії якого сплинув говорить про порушення ним Правил дорожнього руху, оскільки в суді не знайдено доказів примушування водія до вчинення дій з явним порушенням норм законодавства.

Таким чином порушення передбачене п.2.1 «а» ПДР України відповідальність за вчинення якого визначено в ст.126 ч.2 КУпАП, в діях позивача ОСОБА_1 є очевидним і доводиться власне, відсутністю цього посвідчення, відсутність якого не заперечується позивачем. Заперечення ж позивача такого порушення свідчить виключно про незнання водієм правил дорожнього руху України.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності вини позивача в частині порушення п.9.8. Правил дорожнього руху, судом встановлено, що позивач власне не оскаржує правомірність винесеної відповідачем постанови з посиланням на не вчинення ним цього правопорушення, тобто не зазначає про включення ним ближнього світла фар чи іншого світла поза населеним пунктом. Позивач зазначає тільки про відсутність при постанові копії відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) відповідача, а вказівка про таке відео в постанові, на думку позивача, не свідчить про факт фіксації правопорушення, а лише про факт фіксації перевірки зупиненого транспортного засобу та перевірки наявності посвідчення водія.

Суд не погоджується з такою думкою позивача, оскільки при винесенні постанови, позивач жодних заперечень свого порушення не висловив і про відсутність відео з нагрудної камери при отриманні постанови і її підписанні, не зазначив.

Разом з тим в постанові чітко зазначено, що до неї додається відео з нагрудної камери СF-00069 00039, що виключає твердження позивача про відсутність такого відео, яке позивач, з огляду на положення ч.1 ст.71 КАС України, не просив витребувати від відповідача та проглянути його зміст.

Крім цього всі пояснення і доводи позивача в цій частині його позову, стосуються виключно наявності чи відсутності в діях позивача неправомірних дій пов'язаних із порушенням ч.2 ст.126 КУпАП, яке як саме по собі так і в сукупності із неправомірними діями передбаченими ч.2 ст.122 КУпАП жодним чином не впливає ні на наявність доказаного правопорушення що передбачене ч.2 ст.122 КУпАП ні на міру покарання яке накладено на позивача, оскільки таке покарання накладалось в межах санкції ст.122 ч.2 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 46, 71, 90, 99, 159, 160, 163 КАС України, ст.ст. 33, 36, 71, 122, 126, 251, 254, 258, 268, 276, 278 КУпАП, та на підставі ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» і п.1.10., п.2.1., п.9.8. Правил дорожнього руху України, суд,

постановив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до інспектора роти № 1 батальйону УПП в м. Чернівці Федерюка Івана Ярославовича, третя особа Управління Патрульної поліції у м. Чернівці про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Сторожинецький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: