Справа № 815/2701/17
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2701/17
У Х В А Л А

08 червня 2017 року

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Тарасишиної О.М.,

за участю секретаря Ордатій К.В.,

За участю сторін:

Позивача ОСОБА_1,

представника Відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірною бездіяльність, зобовязання вчинити певні дії та стягнення суми завданої моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання неправомірною бездіяльність, зобовязання вчинити певні дії та стягнення суми завданої моральної шкоди.

07.06.2017р. (вх. № 16406/17) від представника Головного управління ДФС в Одеській області надійшло клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, в звязку з пропуском строку звернення до суду.

В обґрунтування даного клопотання зазначено, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки за приписами ч. 3 ст. 99 КАС України, передбачено звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

На думку представника відповідача, позивач повинен був звернутись з адміністративним позовом про порушення своїх прав після отримання листа №45/15-32-04-00-19 від 14.08.2013 року про запрошення до відділу проходження служби у податковій міліції управління персоналу Головного управління Міндоходів в Одеській області для проведення розрахунку, отримання трудової книжки та повернення службового посвідчення.

Позивач в судовому засіданні проти залишення адміністративного позову без розгляду заперечував, зазначивши, що строк звернення з адміністративним позовом порушено не було.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши доводи, наведені в обґрунтування клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, суд вважає, що останнє не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Виходячи з принципу рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом як принципу здійснення правосуддя в адміністративних судах (п. 3 ст. 7 КАС України), правила ст. 99 КАС України поширюються і на звернення до адміністративного суду особи з позовом у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 99 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно матеріалів справи, адміністративний позов надійшов до суду 12.05.2017 р. (вхід. № 2694/17).

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та повязані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Обґрунтовуючи клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, представник відповідача зазначає, що твердження позивача відносно того, як про звільнення у розпорядження, так і про звільнення у запас Збройних сил України та порушення прав на належні виплати після звільнення, дізнався лише під час розгляду справи №815/438/16, а саме з листа від 08.02.2016 року, оскільки листом №45/15-32-04-00-19 від 14.08.2013 року позивача було запрошено до відділу проходження служби у податковій міліції управління персоналу Головного управління Міндоходів в Одеській області для проведення розрахунку, отримання трудової книжки та повернення службового посвідчення. Відтак, адміністративний позов був поданий з порушенням місячного строку, а позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав 14.08.2013 року, проте звернувся до суду із адміністративним позовом до Одеського окружного адміністративного суду, значно пізніше.

На думку представника відповідача, позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, оскільки з урахуванням приписів ч.3 ст.99 КАС України, повинен був звернутись до суду за захистом свої прав у місячний строк з 14.08.2013 року, коли позивача було повідомлено про належні йому виплати.

Суд вважає такі твердження безпідставними та такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи зазначену норму закону, право звернення позивача до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, в тому числі і за час вимушеного прогулу, не може бути обмежене будь-яким строком.

Згідно ст. 1, ч.2 ст. 12 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Згідно рішення Конституційного Суду України № 8-рп/2013 від 15.10.2013 р., в положення ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями ст.ст. 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Враховуючи наведене, виходячи з системного аналізу чинного законодавства, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, ст.ст. 1 та 12 Закону України Про оплату праці, правових висновків Конституційного Суду України, викладених в рішенні № 8-рп/2013 від 15.10.2013 р., у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто уcіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснено роботодавцем нарахування таких виплат, в звязку з чим клопотання представника Головного управління ДФС в Одеській області про залишення адміністративного позову без розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 155, 165, 185 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду відмовити.

Ухвала окремо від кінцевого судового рішення окарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 09.06.2017 р.

Суддя О.М. Тарасишина