Справа № 819/3413/15
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року м. Київ К/800/32191/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого - Веденяпіна О.А. (судді-доповідача), Бухтіярової І.О., Вербицької О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року

у справі №819/3413/15

за позовом ОСОБА_3

до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3.) звернулась в суд з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Тернопільській області (далі - Інспекція) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 11 серпня 2015 року № 000014/19-18-21-00/НОМЕР_1.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, в якій просила їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

В письмовому запереченні на касаційну скаргу Інспекція, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтовані та не можуть бути задоволені, просила в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про відхилення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 29 липня 2015 року працівниками податкової служби проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Перевірка проводилась на підставі наказу Головного управління ДФС у Тернопільській області № 354 від 28 липня 2015 року «Про проведення фактичної перевірки суб'єкта господарювання ОСОБА_3.» та направлень на перевірку від 28 липня 2015 року № 535, № 536, виданих Головним управлінням ДФС у Тернопільській області.

Перед початком фактичної перевірки підприємцю ОСОБА_3, було пред'явлено направлення на проведення перевірки, копію наказу про проведення фактичної перевірки та службові посвідчення осіб, які проводили перевірку, однак позивач відмовилася отримати та ознайомитися з даними документами, а в подальшому відмовилась підписати акт перевірки № 100/21-00/НОМЕР_1 від 29 липня 2015 року про що працівниками податкової служби складено акти про відмову від підпису акту фактичної перевірки від 29 липня 2015 року за № 98/21-00/НОМЕР_1 та відмови від отримання примірника акта фактичної перевірки за № 99/21-00/НОМЕР_2.

За результатами перевірки складено акт № 100/21-00/НОМЕР_1 від 29 липня 2015 року, у якому зафіксовано факт реалізації ОСОБА_3 алкогольного напою без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями, в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, а саме 29 липня 2015 року було реалізовано одну пляшку пива «Чернігівське світле» ємністю 0,5 л, міцністю 4,6%, дата виробництва 04 липня 2015 року за ціною 9,50 грн., чим порушено статтю 15 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95).

На підставі акта перевірки Інспекцією прийнято рішення від 11 серпня 2015 року № 000014/19-18-21-00/НОМЕР_1 про застосування до ОСОБА_3 фінансову санкцію у вигляді штрафу за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії в розмірі 17000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що контролюючий орган діяв у спосіб та у межах повноважень, визначених чинним законодавством України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, виходячи з наступного.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 Податкового кодексу України передбачається що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 81.1. статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про безпідставність доводів позивача на неправомірність проведення перевірки, порушення процедури оформлення результатів перевірки, оскільки працівники податкової служби діяли в межах вимог вказаних норм Закону.

Вимогами частини 12 статті 15 Закону № 481/95 передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно статті 1 Закону № 481/95 роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб'єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до частини 31 статті 15 Закону № 481/95 у разі зміни відомостей, зазначених у виданій суб'єкту господарювання ліцензії (за винятком змін, пов'язаних з реорганізацією суб'єкта господарювання), орган, який видав ліцензію, на підставі заяви суб'єкта господарювання протягом трьох робочих днів видає суб'єкту господарювання ліцензію, оформлену на новому бланку з урахуванням змін.

Згідно абзацу 5 частини 2 ст. 17 Закону № 481/95 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Частиною 4 статті 17 Закону № 481/95 передбачено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Судами встановлено, що відповідно до торгового патенту № 652059 виданого ОСОБА_3, місце державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності та місцезнаходження структурного підрозділу, пункту продажу товарів зазначено АДРЕСА_1.

14 серпня 2013 року ОСОБА_3 подана заява про припинення дії торгового патенту № 652059 з 1 вересня 2013 року.

Проте, підприємницьку діяльність відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» позивачем не припинено.

З письмових пояснень секретаря Великоглибочецької сільської ради ОСОБА_4 слідує, що в магазині, за адресою АДРЕСА_1, який належить ОСОБА_5, вона продовжує здійснювати підприємницьку діяльність.

Також, в суді першої інстанції у судовому засіданні, під час допиту в якості свідка, ОСОБА_4 повідомила, що не була присутня під час перевірки, а лише була присутня під час відмови ОСОБА_3 ознайомитись з наказом та направленням на проведення перевірки. Аналогічні пояснення надав дільничний інспектор Мартинов П.В.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що обставини справи свідчать про порушення ОСОБА_3 Закону № 481/95, а тому відсутні правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу за здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензій від 11 серпня 2015 року №000014/19-18-21-00/НОМЕР_1.

За таких обставин та з урахуванням вимог частини 3 статті 2, частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами першої та апеляційної інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до частини 3 статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За наведених обставин касаційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 січня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку та строки, передбачені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та на неї може бути подана заява про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав та в порядку, що передбачені статтями 236-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді О.А. Веденяпін
І.О. Бухтіярова
О.В. Вербицька