Справа № 285/1761/17
Суддя: Савицька Л. Й.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Справа № 285/1761/17

провадження в справі 2-а/0285/504/17

08 червня 2017 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Савицька Л.Й., розглянувши в порядку скороченого провадження одноособово адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Новоград-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,

про визнання дій протиправними та призначення і нарахування пенсії зі зниженням пенсійного віку, як потерпілому від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, -

В С Т А Н О В И ЛА:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати дії Новоград-Волинського об»єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області (далі пенсійний орган) щодо відмови в призначенні йому пільгової пенсії - протиправними та зобов'язати призначити йому пільгову пенсію та здійснити її нарахування зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС, але відповідач заперечує його право на призначення пенсії відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»( далі Закон), оскільки ним надано посвідчення потерпілого 4 категорії серії В-І № 537376 від 14 вересня 1993 року видане Новоград-Волинською райдержадміністрацією, хоча, відповідно до законодавства, видача посвідчень проводиться обласними державними адміністраціями. Оскільки пенсійний орган відмовив йому в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку, відповідно до норм ст. 55 Закону , він змушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою суду від 25.05.2017 року відкрито скорочене провадження в справі.

06.06.2017 року від відповідача надійшло заперечення на позов, в якому останній просив відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, оскільки позивачем не надано належно оформленого поствідчення для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що повідомлених позивачем та відповідачами обставин і долучених до матеріалів справи документів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику сторін, а тому вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку скороченого провадження.

У відповідності до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши наявні докази, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, по досягненню 55 років, звернувся до відповідача в січні 2017 року із заявою про призначення йому пенсії зіз зниженням пенсійного віку/а.с.6-7/ .

Розпорядженням №2 від 16.01.2017 року начальника Новоград-Волинського об»єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо розгляду питання, пов»язаного з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення позивачу було відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку посилаючись на те, що надане ним посвідчення потерпілого 4 категорії серія В-І № 537376 від 14.09.1993 року видане Новоград-Волинською райдержадміністрацією, а відповідно до пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою КМУ №51 від 20.01.1997 року, видача посвідчень проводиться обласними державними адміністраціями /а.с. 16/ Вважаючи своє право на пенсійне забезпечення порушеним, позивач звернувся до суду з позовом.

З огляду на наступне, така відмова відповідача у призначенні пільгової пенсії є неправомірною .

Судом встановлено, що позивач є громадянином, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-1992 роках, що підтверджується копією відповідного безстрокового посвідчення, яке діє на всій території України, категорії 4, серія В-1 № 537376, виданного 14 вересня 1993 року Новоград-Волинською районною державною адміністрацією/а.с.8/.

Вказане посвідчення недійсним або підробленим не визнане, а, отже, є чиним, що сторонами не оспорюється.

Крім цього, факт постійного проживання позивача з 08.08.1983 року по даний час в смт. Городниця Новоград-Волинського району Житомирської області, яке потерпіло внаслідок Чорнобильської катастрофи та відносилося до четвертої зони посиленого радіоекологічного контролю до 31.12.2014 року, підтверджено та не оспорюється сторонами, також, копією довідки Городницької селищної ради Новоград-Волинського району Житомирської області/а.с.15/.

Згідно зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 55 Закону визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону, передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Згідно пункту 2 ч. 3 статті 55 зазначеного Закону особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на З роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, мають право на зниження пенсійного віку на 2 роки та додатково на 1 рік за 3 роки проживання або роботи, але не більше 5 років.

При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Водночас, обумовлена норма закону передбачає, що призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058- IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) Пенсійний фонд України є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування'' визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 ( із змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України 30.07.2015 № 13-2) (далі - Порядок №22-1)

До заяви про призначення пенсії за віком додається, крім іншого, документи, які засвідчують особливий статус особи

З наведеного слідує, що для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону позивач зобов'язаний подати пенсійному органу документ, який засвідчують особливий статус особи - посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого раді посиленого радіоекологічного контролю у 1988-1992роках.

Відповідно до частини 4 статті 65 Закону ( редакції станом на дату видачі позивачу райдержадміністрацією посвідчення 14.09.1993 року) видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС України, Радою Міністрів Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Постанови КМ України N 501 від 25 серпня 1992 р. (чинної на момент видачі названого посвідчення) та Постанови КМ України від 20.01.1997 року №51 "Про порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" видача посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи провадиться державними адміністраціями областей.

За таких обставин, беззаперечно органом до повноважень якого віднесено видачу обумовлених посвідчень є обласні державні адміністрації.

Відповідно до Постанови КМ України від 23 липня 1991 р. N106 населений пункт смт. Городниця Новоград-Волинського району Житомирської області відносився до зони посиленого радіологічного контролю.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 р. № 76-VIII внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме ст. 2 виключено зону посиленого радіологічного контролю. Цим же Законом статті 2 (визначення категорії зон радіоактивних забруднених територій) та 23 (Компенсації та пільги громадянам, віднесеним до категорії 4) Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено.

З наведеного слідує, що населений пункт, у якому проживав позивач з моменту прийняття названого Закону, втратив правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв»язку з чим, позивач позбавлений можливості отримати посвідчення особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до існуючого порядку.

Відтак, позивач фізично позбавлений можливості виправити виявлений відповідачем недолік у виданому йому посвідченні.

Однак, вирішуючи даний спір, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При прийнятті рішень, вчиненні дій суб'єкти владних повноважень повинні діяти таким чином, що б був дотриманий необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, дія ( ст. 2 КАС України).

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пункту 4 частини 1 статті 14 Закону, для встановлення пільг і компенсацій визначається така категорія осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Частиною 3 ст.15 Закону визначено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

З матеріалів справи, вбачається, що позивач зареєстрований та постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 08.08.1983 року по даний час. Отож, з наведених доказів слідує, що позивач належить до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Таким чином, наведені обставини підтверджують те, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи та має право на користування пільгами, встановленими Законом, зокрема, правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій та свідчить про безпідставність вказаної відмови відповідача у її призначенні пенсії та недотриманні відповідачем необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, дія.

Доводи відповідача, наведені в запереченні на позов, за наявності досліджених судом доказів, не спростовують цього факту.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином позовна вимога щодо визнання дій відповідача протиправними підлягає до задоволення.

Стосовно ж вимоги в частині зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію зі зменшенням пенсійного віку та здійснити нарахування та виплату пенсії, то відповідно до пунктів 1.1 та 4.3 названого вище Порядку №22-1 правління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі є органом, що призначає пенсію, тобто підставою для повідомлення про відмову у призначені пенсії може бути виключно рішення ПФУ, прийняте з цього питання.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади за даних обставин.

Враховуючи обумовлене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008року, постанові ВАСУ від 28.07.2015року справа №К/800/34016/14 відповідно до яких, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які не належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, з огляду на те, що лише відповідач наділений повноваженнями з питань призначення та виплати пенсії або прийняття рішення про відмову у їх видачі, то суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб'єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

За наведених обставин, позов підлягає частковому задоволенню, зокрема, слід зобов»язати відповідача розглянути подану позивачем заяву про призначення пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, згідно ст.55 Закону та додані до неї документи та прийняти відповідне рішення та з урахуванням того, що позивач належить до особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та має право на користування пільгами (в тому рахунку і правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку), встановленими Законом .

Також, відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 11, 69-71, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

П О С Т А Н О В И Л А:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати дії Новоград-Волинського об»єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» - протиправними.

Зобов'язати Новоград-Волинське об»єднане управління пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути подану ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, заяву про призначення йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку на п'ять років, згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і додані до неї документи та прийняти відповідне рішення з урахуванням того, що ОСОБА_1 належить до особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, та має право на користування пільгами (в тому рахунку і правом на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку), встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

У решті позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка не брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області .

Суддя Л. Й. Савицька