Справа № 295/3210/17
Суддя: Кузнєцов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/3210/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Кузнєцов Д.В., розглянувши одноособово у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому просить зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.01.2017 року нарахування та виплату позивачу мінімальної пенсії, як інваліду війни 3 групи, відповідно до статті 22 Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі двох мінімальних пенсій за віком з підвищенням на 110%, як сержанту, що в загальному мінімальна пенсія становить 220 % мінімальної пенсії за віком.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності із ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач подав письмові заперечення на позов, у яких просив відмовити в задоволенні позову.

Суддя за результатами розгляду справи у порядку скороченого провадження, оцінивши повідомлені сторонами обставини справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суддею встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області з 15.01.2015 та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

Також встановлено, що ОСОБА_1 з питань виплати пенсії звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та листом від 12.01.2017 №4/І-11 відповідач повідомив позивача про те, що пенсія йому виплачується у відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років. Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії по інвалідності особам, які мають право на пенсію за цим Законом, призначаються в разі, якщо інвалідність настала в період проходження ними служби або не пізніше трьох місяців після звільнення зі служби, або якщо інвалідність настала пізніше тримісячного терміну після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства.

Статтею 22 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" встановлено мінімальні розміри пенсій по інвалідності інвалідам війни з числа солдатів та матросів строкової служби ІІ групи у розмірі трьох з половиною мінімальних пенсій за віком (в редакції Закону №456/95-ВР від 23.11.1995 року).

Пунктом 29 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статтю 22 зазначеного Закону було змінено в частині встановлення мінімальних розмірів пенсії по інвалідності.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року вищевказані зміни були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (в редакції на час прийняття КСУ вищевказаного Рішення).

Таким чином, положення статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» починаючи з 22.05.2008 року були чинними у попередній редакції.

Разом з тим, відповідно до пункту 4 розділу VII «;Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» установлено, що у 2011 році норми і положення, зокрема, статтей 14, 22, 37 та частини 3 статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Аналогічні положення щодо делегування Кабінету Міністрів України функцій з встановлення мінімальних пенсій, передбачених ст. 22 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» містять Закони України Про Державний бюджет України на 2012-2016 роки.

Положення пункту 4 розділу VII «;Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» були предметом судового розгляду Конституційним Судом України, який визнав їх такими, що відповідають Конституції України (рішення від 26.12.2011 №20-рп/2011).

Конституційний Суд України у своєму Рішенні зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Конституційний Суд України виходить з того, що надання Верховною Радою України права Кабінету Міністрів України встановлювати у випадках, передбачених законом, порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, пов'язується з його функціями, визначеними в пунктах 2, 3 статті 116 Конституції України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що норми і положення статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, згідно із Бюджетним кодексом України від 08.07.2010 року №2456-VI, враховуючи зміни, внесені Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 року №79-VIII.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено, що норми і положення статті 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджету Фонду соціального страхування України.

Постановою Кабінету Міністрів України №1381 від 28.12.2011 року "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" визначено, що особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", мінімальний розмір пенсії, що призначається відповідно до зазначеного Закону: по інвалідності не може бути нижче:

інвалідам війни з числа солдатів і матросів строкової служби I групи - 120 відсотків, II групи - 110, III групи - 105 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність;

іншим інвалідам з числа солдатів і матросів строкової служби I групи - 110 відсотків, II групи - 105, III групи - 100 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність;

інвалідам з числа єфрейторів (старших солдатів) і сержантів, старших матросів і старшин строкової служби - 110 відсотків, з числа прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб молодшого начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, державної пожежної охорони - 120 відсотків, а з числа осіб офіцерського складу та осіб начальницького складу (крім молодшого) органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби і державної пожежної охорони - 130 відсотків відповідних мінімальних розмірів пенсій, передбачених для інвалідів з числа солдатів і матросів строкової служби.

Як вбачається з матеріалів справи нарахування та виплата пенсії ОСОБА_1, як інваліду війни 3 групи, проводилась на підставі ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням постанови КМУ №1381 від 28.12.2011 року.

Враховуючи вищенаведене, суддя вважає, що нарахування та виплата пенсії позивачу здійснювалась у відповідності з приписами чинного законодавства, у зв'язку з чим відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 8 - 11, 70, 71, 86, 158 - 163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Д.В. Кузнєцов