Справа № 333/855/17(2-а/333/84/17)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 рокусправа № 333/855/17(2-а/333/84/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Іванова С.М. Панченко О.М.

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2017 року у справі №333/855/17(2-а/333/84/17) за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 16 лютого 2017 року звернувся до суду з позовом до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, згідно з яким, просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні позивачу пенсії по інвалідності відповідно до ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням вимог ст. 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов'язати відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності за ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.01.2017 року з урахуванням вимог ст. 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо застосування наявного в пенсійній справі індивідуального коефіцієнта для обчислення пенсії та ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії, а саме 2014-2016 роки;

- стягнути з відповідача на користь позивача 1500 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що він перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 20.01.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності за ст. 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із додержанням вимог закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», однак відповідач відмовив позивачу у призначенні такої пенсії, вказуючи на те, що після такого призначення розмір пенсії позивача зменшиться.

Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2017 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що перехід з пенсії по інвалідності, призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може бути здійснений із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2014-2016 роки. При цьому враховується, що право вибору методики нарахування пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший стосується врахування заробітної плати за період страхового стажу при незмінності показника середньої заробітної плати.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції позивач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності наявності у позивача права на застосування при призначенні пенсії по інвалідності показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії, тобто за 2014, 2015 та 2016 роки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач перебуває на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію по інвалідності, як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

20.01.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності, відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії по інвалідності, з урахуванням всіх підвищень (а.с.7).

Листом від 06.02.2017 року за № 20/Б-9 відповідач відмовив у задоволенні вимог позивача, з посиланням на те, що при умові проведення перерахунку пенсії, розмір пенсії зменшиться, що робить перерахунок недоцільним (а.с.8-9).

Правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії по інвалідності із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в Україні, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії по інвалідності є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 24.11.2016 року звернувся до відповідача з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії, тобто за 2013, 2014 та 2015 роки (а.с.7).

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до положень статті 21 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) інвалідам війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Тобто, вихідним критерієм при обчисленні пенсії по інвалідності за цим законом є розмір грошового забезпечення (заробітку).

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де:

П розмір пенсії, у гривнях;

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції, чинній з 01 липня 2013 року, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Тобто, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії ніж Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, при розрахунку пенсії призначеної по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» вихідним критерієм для визначення розміру пенсії є розмір грошового забезпечення (заробітку), а не розмір заробітної плати (доходу) застрахованої особи та відповідних коефіцієнтів заробітної плати.

Враховуючи те, що при розрахунку пенсії по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» показник середньої заробітної плати не застосовується, при цьому позивач звертаючись до суду з цим позовом ставить питання про призначення йому пенсії по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» саме із застосування показника середньої заробітної плати, що фактично свідчить про зміну порядку нарахування пенсії по інвалідності, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Слід зазначити й про відсутність підстав для стягнення з відповідача 1500 грн. витрат на правову допомогу, оскільки позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Керуючись пунктами 3 частини 1 статті 198, статтею 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2017 року у справі №333/855/17(2-а/333/84/17) - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко