Справа № 826/6523/16
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2017-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

17 травня 2017 року 10:00 справа №826/6523/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомПублічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК"
доПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни
треті особи1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР" 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Гайсинський консервний комбінат"
провизнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "АВАНТ-БАНК" (далі по тексту - позивач, ПАТ "АВАНТ-БАНК") звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни (далі по тексту - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправним рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни індексні номери: №27719594 від 30 грудня 2015 року, №27719716 від 30 грудня 2015 року, №27719499 від 30 грудня 2015 року, №27719765 від 30 грудня 2015 року, №27719658 від 30 грудня 2015 року про державну реєстрацію відомостей про відступлення прав та заміну іпотекодержателя з Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК", на Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР", та скасувати державну реєстрацію відомостей про відступлення прав та заміну іпотекодержателя в записах про іпотеку №8976762, №5667496, №5667680, №5667794, №5667893 з Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК", на Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР", , здійснену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною згідно рішень індексні номери: №27719594 від 30 грудня 2015 року, №27719716 від 30 грудня 2015 року, №27719499 від 30 грудня 2015 року, №27719765 від 30 грудня 2015 року, №27719658 від 30 грудня 2015 року; 2) зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни внести записи про скасування державної реєстрації відомостей про відступлення прав та заміну іпотекодержателя в записах про іпотеку №8976762, №5667496, №5667680, №5667794, №5667893 з Публічного акціонерного товариства "АВАНТ-БАНК", на Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР", , проведених згідно рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни індексні номери №27719594 від 30 грудня 2015 року, №27719716 від 30 грудня 2015 року, №27719499 від 30 грудня 2015 року, №27719765 від 30 грудня 2015 року, №27719658 від 30 грудня 2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/6523/16, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року залучено до участі в адміністративній справі №826/6523/16 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

В судовому засіданні 11 жовтня 2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив, третя особа 3 свого представника до суду не направила.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника третьої особи 3 та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2015 року між позивачем та ТОВ "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР" укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за реєстровим №5974, згідно якого позивач відступив, а ТОВ "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР" набуло право вимоги за Кредитним договором №22/46/07-КЛТ від 20 червня 2007 року, укладеного між ВАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "Гайсинський консервний комбінат", зі змінами та додатковими угодами до них та Іпотечним договором, посвідченим Підвашецьким І.В., приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області 21 червня 2007 року за реєстровим №2361, укладеним ВАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "Гайсинський консервний комбінат".

Рішенням від 30 грудня 2015 року №27719499 відповідачем проведено державну реєстрацію іншого речового права іпотеки на комплекс будівель та споруд, загальною площею 8638,75 кв.м., що розташований Вінницька обл., Гайсинський р., м. Гайсин, вулиця Південна, будинок 20, за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР", податковий номер 38292348.

Рішенням від 30 грудня 2015 року №27719594 відповідачем проведено державну реєстрацію іншого речового права іпотеки на комплекс будівель та споруд, що розташований Вінницька обл., Гайсинський р., м. Гайсин, вулиця Франка, будинок 26, за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР", податковий номер 38292348.

Рішенням від 30 грудня 2015 року №27719658 відповідачем проведено державну реєстрацію іншого речового права іпотеки на комплекс будівель та споруд, загальною площею 124,3 кв.м., що розташований Вінницька обл., Гайсинський р., м. Гайсин, провулок Хмельницького, Б.4, будинок 16а, за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР", податковий номер 38292348.

Рішенням від 30 грудня 2015 року №27719716 відповідачем проведено державну реєстрацію іншого речового права іпотеки на комплекс будівель та споруд, загальною площею 129,9 кв.м., що розташований Вінницька обл., Гайсинський р., м. Гайсин, вулиця Ярова, будинок 19а, за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР", податковий номер 38292348.

Рішенням від 30 грудня 2015 року №27719765 відповідачем проведено державну реєстрацію іншого речового права іпотеки на комплекс будівель та споруд, загальною площею 173,05 кв.м., що розташований Вінницька обл., Гайсинський р., м. Гайсин, вулиця Франка, будинок 26, за суб'єктом: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР", податковий номер 38292348.

Позивач вважає, що оскільки договір про відступлення права вимоги (цесії) від 30 грудня 2015 року, укладений між ПАТ "АВАНТ-БАНК" і ТОВ "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР", що посвідчений відповідачем за реєстровим номером 5974, є нікчемним, а отже не породжує будь-яких правових наслідків, то у відповідача були відсутні підстави для внесення змін до записів про іпотеку №8976762, №5667496, №5667680, №5667794, №5667893, а державна реєстрація 30 грудня 2015 року відомостей про відступлення прав згідно оскаржуваних рішень за цим договором підлягає скасуванню.

Відповідач письмові заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

Третя особа 1 надала суду письмові заперечення, в яких проти задоволення позову заперечила в повному обсязі, посилаючись на те, що підстав для відмови відповідачем в державній реєстрації прав перелічених в статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" під час здійснення реєстраційних дій не існувало.

Третя особа 3 надала суду письмові пояснення, в яких просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що вчинення дій та прийняття рішень відповідачем здійснено всупереч чинного законодавства України на підставі нікчемного правочину.

Третя особа 2 письмові пояснення до суду не надала.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред'явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.

Частиною другою статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; 2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; 3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи; 4) веде реєстраційні справи щодо об'єктів нерухомого майна; 5) присвоює реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації; 6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом; 8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; 8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки; 9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

Нотаріус як спеціальний суб'єкт здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Згідно частини першої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Абзацом другим частини другої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до частини третьої статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини другої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі, крім іншого, договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 4-2 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Згідно частини четвертої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Зміст процитованих правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу рішення про відмову в державній реєстрації може прийматися лише за наявності підстав, передбачених статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Таким чином, в межах спірних правовідносин необхідно встановити наявність або відсутність підстав для відмови в державній реєстрації права, яке здійснено на підставі оскаржуваних рішень.

Матеріали справи підтверджують, що 30 грудня 2015 року між позивачем та ТОВ "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР" укладено договір про відступлення права вимоги (цесії), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. та зареєстрований за №5974.

Відповідно до вищезазначеного договору в порядку та на умовах, визначених договором, позивач відступив, а ТОВ "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР" набуло право вимоги на належне позивачу на підставі договору застави майнових прав, посвідченого 05 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. за реєстровим №213, договору про внесення змін та доповнень до вищевказаного договору від 12 лютого 2015 року за реєстровим №235, укладених між позивачем та ПАТ "Дельта Банк", який, в свою чергу, набув права вимоги за договором купівлі-продажу, посвідченим 26 червня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. за реєстровим №1441, укладеним між ПАТ "Дельта Банк" та ПАТ "Кредитпромбанк".

Пунктом 1.1. договору від 30 грудня 2015 року передбачено, що відповідно до умов договору ТОВ "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР" набуло право вимоги за кредитним договором №22/46/07-КЛТ від 20 червня 2007 року, укладеним між ВАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "Гайсинський консервний комбінат", зі змінами та додатковими угодами до них та іпотечним договором, посвідченим Підвашецьким І.В., приватним нотаріусом Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області 21 червня 2007 року за реєстровим №2361, укладеним між ВАТ "Кредитпромбанк" та ТОВ "Гайсинський консервний комбінат" та договорами про внесення змін до нього.

30 грудня 2015 року відповідачем, як державним реєстратором прав на нерухоме майно та їх обтяжень, прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до яких проведено державну реєстрацію заміни іпотекодержателя з ПАТ "АВАНТ-БАНК" на ТОВ "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР", а саме: №27719499 на нерухоме майно: комплекс будівель та споруд, загальною площею 8638,75 кв.м., які знаходяться за адресою Вінницька обл., Гайсинський р-н, м. Гайсин, вул. Південна, 20; №27719594 на нерухоме майно: комплекс будівель та споруд, загальною площею 9814,45 кв.м., які знаходяться за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-он, Гайсин, вул. Франка І., 26; №27719716 на нерухоме майно: нежитлова будівля, загальною площею 129,9 кв.м., які знаходяться за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, Гайсин, вулиця Ярова, будинок 19а; №27719765 на нерухоме майно: нежиле приміщення, загальною пломеню 173,05 кв.м., які знаходяться за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, Гайсин, вулиця Франка І., буд. 26; №27719658 на нерухоме майно: комплекс будівель та споруд, загальною площею 124,3 кв.м., які знаходяться за адресою: Вінницька обл., Гайсинський р-н, Гайсин, 4 пров. Хмельницького Б, 16а.

Документи, надані відповідачем, підтверджують, що для реєстрації зміни іпотекодержателя за іпотечним договором з ПАТ "АВАНТ-БАНК" на ТОВ "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР" уповноваженою Статутом особою ТОВ "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР" надано повний пакет документів в оригіналах.

Відповідачем вчинено передбачені законодавством дії та встановлено, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно іпотекодержателем за договором значився позивач, запис про що був внесений 06 березня 2015 року.

30 грудня 2015 року відповідач відповідно до вимог чинного законодавства здійснила перевірку документів, які надані третьою особою 1, документи будь-яких недоліків не містили, відповідали вимогам законодавства та давали змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, як наслідок, у відповідача були відсутні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації змін до договору.

Оскільки, Окружний адміністративний суд міста Києва дійшов висновку про правомірність дій відповідача, позовні вимоги в частині скасування рішень щодо державної реєстрації також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від самих дій.

Аргументуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що статтею 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29 січня 2016 року №96 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ "АВАНТ-БАНК".

Згідно статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до частини другої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстави, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Як стверджує позивач, за наслідком проведення заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виявлено вищезазначений договір про відступлення права вимоги (цесії) від 30 грудня 2015 року реєстровий номер №5974. В результаті перевірки договору від 30 грудня 2015 року реєстровий номер №5974 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у ПАТ "АВАНТ-БАНК" встановлено, що вказаний правочин є нікчемним з підстав передбачених статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

До суду не надано та в матеріалах справи відсутні докази проведення позивачем заходів виявлення нікчемних правочинів, а також докази проведення перевірки на нікчемність та докази віднесення договору від 30 грудня 2015 року реєстровий номер №5974 до нікчемних правочинів на підставі статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

25 лютого 2016 року позивач листом повідомив відповідача про нікчемність правочинів, зокрема Договору про відступлення права вимоги (цесії) від 30 грудня 2015 року, укладеного між ПАТ "АВАНТ-БАНК" та ТОВ "Факторингова компанія "АГРО ФАКТОР", що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М за реєстровим №5974.

Проте, вищезазначені посилання позивача не беруться судом до уваги, оскільки лист про нікчемність договору від 30 грудня 2015 року реєстровий номер №5974 направлено відповідачу 25 лютого 2016 року, як наслідок, на момент прийняття оскаржуваних рішень 30 грудня 2015 року підстав для відмови в державній реєстрації прав перелічених в статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не існувало, отже, оскаржувані рішення прийнято відповідачем правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень 30 грудня 2015 року з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПАТ "АВАНТ-БАНК" задоволенню не підлягає.

Окремо суд вважає за необхідне висловитись щодо підсудності даного спору адміністративному суду.

Суду відома позиція Верховного суду України, викладена у постанові від 14 червня 2016 року, згідно з якою на спори, які виникають із договірних відносин, а спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до абзацу першого статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Поряд із цим, в абзаці другому частині першої цієї статті передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Проаналізувавши зміст постанови Верховного Суду України 14 червня 2016 року, суд встановив, що вона не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки стосується обставин щодо вчинення приватним нотаріусом, як державним реєстратором, тобто як суб'єктом владних повноважень, дій щодо проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень та подальше прийняття відповідного рішення із внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд вважає за можливе відступити від правової позиції, викладеної у цій постанові.

Суд звертає увагу, що за суб'єктним складом відповідачів та характером виконуваних ними функцій дана справа є публічно-правовим спором.

Так, згідно з частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За змістом пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до визначення пункту 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, спір набуває ознак публічно-правового за наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, які виконують владні управлінські функції.

Відповідно до частини 3 Закону України "Про нотаріат", нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Оскільки, нотаріус є уповноваженою державою фізичною особою, яка виконує функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Публічному акціонерному товариству "АВАНТ-БАНК" відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко