Справа № 2-а-309/10/1523
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2012-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2012 р.Справа № 2-а-309/10/1523

Категорія:10.3.1Головуючий в 1 інстанції: Сорокін К.В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного

суду у складі:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Потапчука В.О.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 25 листопада 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області про визнання дій протиправними та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області про визнання дій протиправними та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»за період 2006-2008 роки в сумі 4471 гривні 20 коп.

Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 25 листопада 2010 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області провести перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком, передбаченим ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по грудень 2008 року включно. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що щомісячна соціальна грошова допомога нараховувалася відповідно до чинного законодавства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи вірність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга залишається без задоволення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 та ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус «дитина війни», що встановлено судом першої інстанції та підтверджується посвідченням. Позивачу вищезазначене підвищення у 2007 році не виплачувалось.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(далі Закону) від 18 листопада 2004 року, дітям війни, (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового

утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно до матеріалів справи позивач дізнався про належні йому виплати як «дитині війни»та про порушення прав після висвітлення подій у пресі у зв'язку з ухваленням відповідного рішення Конституційним судом України 09 липня 2007 року. Разом з тим позивач звернувся до суду 08 квітня 2009 року.

Правовідносини, які виникли між сторонами та звернення до судового захисту відбулися в період їх регулювання КАС України № 2747 VI- від 6 липня 2005 року (з послідуючими змінами та доповненнями згідно закону України від 18.02.2010), тому суд вважає за можливе застосувати до спірних відносин саме положення попередньої редакції КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України № 2747 VI, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод або законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України № 2747 VI, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволені адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи ні позивач, ні відповідач не акцентували увагу на факті пропуску строку звернення до суду, а отже, колегія суддів не застосовує ст.ст. 99, 100 КАС України.

Стосовно позовних вимог щодо виплати соціальної допомоги за 2006 рік слід наголосити на наступному.

Статтею 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»від 20.12.2005 р. № 3235 встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» запроваджуються у 2006 році поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Але, Кабінетом Міністрів України так і не запроваджено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто протягом 2006 року не діяли норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Положення ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»не визнавалися такими, що не відповідають Конституції України.

Отже, враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що позивачу слід відмовити в частині позовних вимог за 2006 рік.

Стосовно позовних вимог щодо виплати соціальної допомоги за 2007 рік слід наголосити на наступному.

Дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»було зупинено на 2007 рік пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»від 19.12.2006 р. N 489-У, з урахуванням статті 111. Зазначеною статтею 111 було встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»(справа про соціальні гарантії громадян), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 цього Закону. Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Таким чином, з 09 липня 2007 року дати ухвалення рішення Конституційним

судом України N 6-рп/2007 вищевказані норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік»втратили чинність, отже з цього часу відновлено дію ст.6 Закону в повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про можливість задоволення заявлених позивачем вимог щодо отримання допомоги за 2007 рік саме з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Стосовно позовних вимог щодо виплати соціальної допомоги за 2008 рік слід наголосити на наступному.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»від 28.12.2007 року № 107-УІ підпунктом 2 пункту 41 розділу II внесено зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до яких «дітям війни»(крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Зміни внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 року №107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а отже лише з 22.05.2008 року позивач має право на підвищення пенсії за 2008 рік.

Отже, з огляду на викладене, можливо дійти обґрунтованого висновку про те, що задоволенню підлягають позовні вимоги щодо виплат соціальної допомоги за 2008 рік за період часу з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Колегією суддів встановлено неправомірність дій відповідача щодо не перерахунку та невиплати зазначених коштів позивачу у відповідний період. В той же час слід звернути увагу на те, що позивачем не заявлялась вимога про визнання дій Управління Пенсійного фонду неправомірними. Таким чином, враховуючи викладене колегія суддів, з метою повного та всебічного захисту прав та законних інтересів позивача, дійшла висновку про можливість виходу за межі позовних вимог та визнання дій відповідача неправомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Оскільки, висновки суду обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 200 КАС України приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 25 листопада 2010 року залишити без задоволення.

Постанову Ренійського районного суду Одеської області від 25 листопада 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ренійському районі Одеської області про визнання дій протиправними та зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни»- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: /ОСОБА_3/

Суддя: /ОСОБА_4/

Суддя: /ОСОБА_1/