Справа № 2-а-205/11/1412
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2012-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2012 р.Справа № 2-а-205/11/1412

Категорія:10.3.1.Головуючий в 1 інстанції: Гаврасієнко В.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого: судді Домусчі С.Д.

суддів: Скрипченка В.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2011 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва про зобовязання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2010 року ОСОБА_1, звернувшись до суду з адміністративним позовом до відповідача, просила суд поновити строк звернення до суду та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни відповідно до вимог закону за період з 01 січня 2006 року по 01 січня 2010 року, зобовязати відповідача доплатити підвищення до пенсії як дитині війни за період з 01 січня по 30 листопада 2010 року в розмірі 2 332,8 горн.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19с січня 2011 року адміністративний позов задоволений частково: позивачу поновлений строк звернення до суду та зобовязано відповідача виплатити позивачу у розмірі 30% надбавки до мінімальної пенсії за віком з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, а також за 2009 рік та з 01 січня по 31 листопада 2010 року з урахуванням фактично виплачених сум. В задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи постанову, суд першої інстанції встановив, що позивач має право на отримання підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням положень ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року, а також за 2009 рік та з 01 січня по 31 листопада 2010 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Заслухавши суддю доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1, є пенсіонером, дитиною війни, та, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набув чинності з 01 січня 2006 року, має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 15 Положення про Пенсійний фонд України, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, покладено на управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про застосування ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»при обчисленні надбавки до пенсії, встановленої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Посилання апелянта на те, що поняття «мінімальна пенсія за віком»у ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»застосовується до визначення пенсії, що призначаються виключно за цим Законом, і не стосується дітей війни відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є безпідставними, тому що положення ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Юридична необізнаність та похилий вік не є поважними причинами пропуску строку. Суд апеляційної інстанції не встановив поважних причин для поновлення строку на звернення до суду.

З урахуванням вимог ст. 100 КАС України в редакції чинній на час звернення до суду та ухвалення постанови, апеляційний суд вважає, що у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних причин, слід було залишити без розгляду позовні вимоги, заявлені за період з 01 січня 2006 року по 12 червня 2010 року.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»(у редакції від 18.11.2004, чинній у 2010 році) дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Апеляційний суд вважає, що п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, відповідно до якої позивачу здійснювалося підвищення в розмірі в розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, суперечать положенням ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Таким чином, з 13 червня по 30 листопада 2010 року була передбачена виплата підвищення до пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Право позивача на отримання підвищення до пенсії як дитина війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком в період з 13 червня по 30 листопада 2010 року, з урахуванням строку звернення позивача до суду з адміністративним позовом, підлягає захисту шляхом зобовязання відповідача перерахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії як дитині війни.

Апеляційний суд дійшов висновку, що порушенні права позивача мають бути відновлені за період з 13 червня по 30 листопада 2010 року шляхом зобовязання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу підвищення до пенсії як дитині війни за відповідний період, з урахуванням виплачених сум.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у звязку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, це є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскарженої постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст. 100, п. 9 ч. 1 ст. 155, ст. 195, ч. 1 ст. 197, п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст. 207, ст. 212,ч. 5 ст. 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2011 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України Заводському районі м. Миколаєва перерахувати та виплатити підвищення до пенсії як дитині війни ОСОБА_1 виходячи з розміру 30 відсотків мінімального розміру пенсії за віком з розрахунку за період з 13 червня по 30 листопада 2010 року, з урахуванням виплачених сум за цей час.

Позовні вимоги ОСОБА_1, заявлені за період з 01 січня 2006 року по 12 червня 2010 року, залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: суддя /підпис/ ОСОБА_2

суддя /підпис/ ОСОБА_3

суддя /підпис/ ОСОБА_4