Справа № 142/103/17
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 142/103/17

Головуючий у 1-й інстанції: Гринишина А.А.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

08 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області на постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області про про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку щорічної одноразової грошової допомоги до 05 травня у розмірі, встановленому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2016 рік, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити недоплачену щорічну разову грошову допомогу до 05 травня як учаснику бойових дій за 2016 рік відповідно до ст. 12 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі п'яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної частиною 1 статті 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на момент проведених виплат з урахуванням раніше виплачених сум, в розмір 4 730 гривень.

Відповідно до постанови Піщанського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного зясування обставин справи і, як наслідок - невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Згідно зі ст.ст. 183-2, 197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, давши правову оцінку обставинам у справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а постанову суду скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії МВ №006287, виданим 22 квітня 2015 року Головним управлінням Національної гвардії України.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, Управлінням праці та соціального захисту населення Піщанської РДА у 2016 році позивачу була виплачена разова грошова допомога до 5 травня у розмірі 920 грн., тобто у розмірі, що встановлений постановою Кабінету Міністрів України № 141 від 02 березня 2016 року «Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань».

Позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Піщанської РДА із зверненням про здійснення йому перерахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, на яке отримав лист № 06-570 від 27 грудня 2016 року, в якому відповідач посилається у 2016 році позивачу, як учаснику бойових дій, виплачено щорічну разову допомогу до 05 травня в розмірі 920 гривень відповідно до вимог діючого законодавства.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач діяв з порушенням вимог чинного законодавства України, з чим не погоджується колегія суддів, зважаючи на наступне.

Так, положеннями ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Відповідно до рішення Конституційного ОСОБА_1 України від 25 січня 2012 року у справі № 1-11/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень ст. 1, ч. 1, 2, 3 ст. 95, ч. 2 ст. 96, п.п. 2, 3, 6 ст. 116, ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 129 Конституції України, п. 5 ч. 1 ст. 4 Бюджетного кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 9 КАС України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, Кабінет Міністрів України уповноважений встановлювати розмір соціальних виплат.

Конституційний Суд України в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 наголосив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" викладені в новій редакції положення ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до яких щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України. Рішенням Конституційного ОСОБА_1 України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року наведені положення визнані неконституційними. Отже, починаючи з 22 травня 2008 року, відновлено дію ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до якої розмір грошової допомоги учасникам бойових дій має становити п'ять мінімальних пенсій за віком.

Однак, згідно п.63 (І) Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України доповнений пунктом 26, яким установлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Дане положення Закону України неконституційним не визнавалося.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141 "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" - у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), учасникам бойових дій у розмірі 920 грн.

Однак, колегія суддів зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин діяли два нормативно-правові акти, які мають однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги до 05 травня учасникам бойових дій.

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення № 4-зп від 03 жовтня 1997 року у справі набуття чинності Конституцією України зазначив про те, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного ОСОБА_1 України є обов'язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суд повинен застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу виплачена разова грошова допомога до 05 травня за 2016 рік у розмірі 920 грн., тобто у розмірі, який передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №141.

Таким чином, провівши системний аналіз норм чинного законодавства та дослідивши обставини справи в повному обсязі колегія суддів дійшла висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки відповідач, здійснюючи нарахування та виплату позивачу одноразової допомоги до 05 травня, діяв відповідно до Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин, (чинного з 01 січня 2015 року), та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань".

Згідно ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідачем надано суду достатньо належних доказів, які свідчать про неправомірність заявлених позовних вимог, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального права, апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Піщанської районної державної адміністрації Вінницької області задовольнити повністю.

Постанову Піщанського районного суду Вінницької області від 30 квітня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4