Справа № 817/2250/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2017 р.Р і в н е 817/2250/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., за участю секретаря судового засідання Левченко Т.М., сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар'єр"
до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т АН О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рокитнівський спецкарєр» звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.09.2016 року № про визначення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 236 955,90 грн. основного зобовязання, 869 488,33 грн. штрафних (фінансових) санкцій та 45 416,03 грн. пені.

В обґрунтування поданого позову позивач вказує, що підставою для винесення вказаного податкового повідомлення-рішення слугували висновки про порушення пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та п.п. а п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями, за якими встановлено неподання податковим агентом ТОВ "Рокитнівський спецкарєр" платіжних доручень на перерахування до бюджету належного до сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь платників податків станом на 01.01.2013р. та за період з січня 2013р. по 20 вересня 2015р. за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу (перерахований після граничних термінів) всього на суму 1345028,60 грн.;

пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та п.п. а п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями, за якими встановлено неподання податковим агентом ТОВ "Рокитнівський спецкарєр" платіжних доручень на перерахування до бюджету належного до сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь платників податків за період з 20 вересня 2015р. по листопад 2015р. за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу (на момент проведення перевірки податок не перерахований) всього на суму 133908,87 грн., в т.ч.: 30.10.2015р. на суму 36647,01 грн., 30.11.2015р. на суму 48019,48 грн., 30.12.2013р. на суму 45789,35 грн.;

пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та пп.а п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями, за якими встановлено неподання податковим агентом ТОВ "Рокитнівський спецкарєр" платіжних доручень на перерахування до бюджету належного до сплати податку на доходи фізичних осіб, якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику за період з грудня 2015р. по лютий 2016р. за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу всього на суму 103047,03 грн.: 30.01.2016. на суму 45789,35 грн., 01.03.2016р. на суму 13357,26 грн., 30.03.2016р. на суму 43900,42 грн.

Таким чином, податковим органом донараховано ТОВ "Рокитнівський спецкарєр" 236 955,90 грн. несплаченого ПДФО за жовтень-грудень 2015 та січень-лютий 2016 року та 869 488,33 грн. штрафної санкції на підставі ст. 127 Податкового кодексу України, та 45 416,03 грн. пені за несвоєчасну сплату.

Позивач вказує, що станом на 05.09.2016 року, дату складання акта перевірки ПДФО за жовтень-грудень 2015 та січень-лютий 2016 року був частково сплачений, що підтверджується копіями платіжних доручень, які долучені до матеріалів справи та копіями карток рахунків №641, 651, 661.

Товариством перераховувався податок на доходи фізичних осіб, утриманий із нарахованої заробітної плати, у день її виплати. Відтак, несвоєчасна виплата задекларованих та узгоджених податкових зобовязань за платежем «податок з доходів фізичних осіб» виникла внаслідок затримки виплати заробітної плати, що і підтверджується актом перевірки. Зокрема, податковий орган вказує, що у період з січня 2013 по 20 вересня 2015 року заробітна плата виплачувалась із порушення строків, передбачених Законом України «Про оплату праці». Станом на 31.03.2016 за позивачем рахується заборгованість по заробітній платі в сумі 547 268,65 грн. Враховуючи наведене, позивач вважає, що має місце лише несвоєчасне перерахування сум податку на доходи фізичних осіб. Штрафні санкції за несвоєчасне перерахування узгодженої суми податкового зобовязання передбачені ст. 126 Податкового кодексу України. Зі змісту оспорюваного податкового повідомлення-рішення вбачається, що податковим органом нараховано штрафні санкції у відповідності до ст. 127 Податкового кодексу України згідно якої передбачається відповідальність за ненарахування, неутримання та/або несплату податків платником.

Таким чином, під час прийняття податкового повідомлення-рішення органом ДФС було невірно кваліфіковано правопорушення та не вірно застосовано штрафні санкції. На думку позивача, податковий орган безпідставно застосував ст. 127 Податкового кодексу України, натомість штрафні санкції повинні бути нараховані на підставі ст. 126 Податкового кодексу України.

З цих підстав, вважає, що податковий органом також невірно нараховано пеню, у звязку з чим просить позов задовольнити та визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.09.2016 року № про визначення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 236 955,90 грн. основного зобовязання, 869 488,33 грн. штрафних (фінансових) санкцій та 45 416,03 грн. пені.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, наведених у ньому та додаткових поясненнях, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав про що подав письмове заперечення, обґрунтоване тим, що актом перевірки від 05.09.2016 року за №207/17-00-14-01/03443838 встановлено порушення позивачем приписів п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, п.п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та п.п. «а» п.176.2 ст.176, п.127.1 ст.127 Податкового кодексу України, що призвело до не надходження до бюджету податку на доходи фізичних осіб в розмірі 236 955,90 грн. Вказує, що станом на 01.01.2013р. кредитове сальдо по рах.6411 «Податок з доходів фізичних осіб» становило 179160,04 грн., термін сплати якого був до 30.01.2013 р. В січні 2013р. до бюджету сплачено 3181,41 грн. Станом на 31.03.2016 р. кредитове сальдо по рах.641 «Податок з доходів фізичних осіб» становило 289596,86 грн., в т.ч. 52540,93 грн. податку термін сплати якого не настав (до 30.04.2016 р.).

Таким чином нарахований, але не перерахований податок станом на дату завершення періоду перевірки становить 237 055,93 грн. (289 596,86 грн. 52 540,93 грн).

Також відповідач наголошує на тому, що перевіркою встановлено неподання податковим агентом ТОВ "Рокитнівський спецкарєр" платіжних доручень на перерахування до бюджету належного до сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь платників податків станом на 01.01.2013р. та за період з січня 2013р. по 20 вересня 2015р. за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України (перерахований після граничних термінів) всього на суму 1345028,60 грн., а також неподання податковим агентом ТОВ "Рокитнівський спецкарєр" платіжних доручень на перерахування до бюджету належного до сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь платників податків за період з 20 вересня 2015р. по листопад 2015р. за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу (на момент проведення перевірки податок не перерахований) всього на суму 133 908,87 грн., в т.ч.: 30.10.2015 р. на суму 36647,01 грн., 30.11.2015 р. на суму 48019,48 грн., 30.12.2013 р. на суму 45789,35 грн.

З огляду на встановлені порушення відповідач вважає, що оспорюване податкове повідомлення-рішення прийнято з дотриманням вимог закону, а тому на підставі наведеного просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з підстав, наведених у письмовому запереченні, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області було проведено документальну виїзну позапланову перевірку ТОВ "Рокитнівський спецкарєр" за результатами якої складено акт за №207/17-00-14-01/03443838 від 05.09.2016 року.

Вказаним актом встановлено наступні порушення:

п.п.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та пп. а п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями, за якими встановлено неподання податковим агентом ТОВ "Рокитнівський спецкарєр" платіжних доручень на перерахування до бюджету належного до сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь платників податків станом на 01.01.2013р. та за період з січня 2013р. по 20 вересня 2015р. за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу (перерахований після граничних термінів) всього на суму 1345028,60 грн., в т.ч: 30.01.2013р. на суму 175978,63 грн., 02.03.2013р. на суму 19286,57 грн., 30.03.2013р. на суму 27756,81 грн., 30.04.2013р. на суму 36620,27 грн., 30.05.2013 на суму 36610,13 грн., 30.06.2013р. на суму 4724,20 грн., 30.07.2013р. на суму 37381 грн., 30.08.2013р. на суму 36927,16 грн., 30.09.2013р. на суму 37379,38 грн., 30.10.2013р. на суму 36657,28 грн., 30.11.2013р. на суму 38041,88 грн., 30.12.2013р. на суму 37975,21 грн., 30.01.2014р. на суму 24147,84 грн., 02.03.2014р. на суму 16673,76 грн., 30.03.2014р. на суму 33835,89 грн., 30.04.2014р на суму 34783,74 грн., 30.05.2014р на суму 33012,60 грн., 30.06.2014р. на суму 46001,78 грн., 30.07.2014р. на суму 46659,67 грн., 30.08.2014р. на суму 45735,20 грн., 30.09.2014р. на суму 41111,88 грн., 30.10.2014р. на суму 42337,74 грн., 30.11.2014р. на суму 45113,03 грн., 30.12.2014р. на суму 40771,90 грн., 30.01.2015р. на суму 41731,73 грн., 02.03.2015р. на суму 19606,58 грн., 30.03.2015р. на суму 24313,45 грн., 30.04.2013р. на суму 37838,38 грн., 30.05.2015р. на суму 34109,91 грн., 30.06.2015р. на суму 33489,43 грн., 30.07.2015р. на суму 40203,01 грн., 30.08.2015р. на суму 44751,22 грн., 30.09.2015р. на суму 46714,15 грн., 20.10.2015р. на суму 10847,19 грн.

пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та пп.а п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями, за якими встановлено неподання податковим агентом ТОВ "Рокитнівський спецкарєр" платіжних доручень на перерахування до бюджету належного до сплати податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу на користь платників податків за період з 20 вересня 2015р. по листопад 2015р. за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу (на момент проведення перевірки податок не перерахований) всього на суму 133908,87 грн., в т.ч: 30.10.2015р. на суму 36647,01 грн., 30.11.2015р. на суму 48019,48 грн., 30.12.2013р. на суму 45789,35 грн.;

пп.14.1.180 п.14.1 ст.14, п.54.2 ст.54, абз.2 п.57.1 ст.57, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171 та пп.а п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України №2755-VІ від 02.12.2010р. із змінами і доповненнями, за якими встановлено неподання податковим агентом ТОВ "Рокитнівський спецкарєр" платіжних доручень на перерахування до бюджету належного до сплати податку на доходи фізичних осіб, якщо оподатковуваний дохід нараховується, але не виплачується платнику за період з грудня 2015р. по лютий 2016р. за граничними термінами сплати податку до бюджету, передбаченими підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу всього на суму 103047,03 грн.: 30.01.16. на суму 45789,35 грн., 01.03.2016р. на суму 13357,26 грн., 30.03.2016р. на суму 43900,42 грн.

Як слідує з акта перевірки, станом на 01.01.2013р. кредитове сальдо по рах.6411 «Податок з доходів фізичних осіб» становило 179160,04 грн., термін сплати якого був до 30.01.2013р. В січні 2013р. до бюджету сплачено 3181,41 грн. Станом на 31.03.2016р. кредитове сальдо по рах.641 «Податок з доходів фізичних осіб» становило 289596,86 грн., в т.ч. 52540,93 грн. податку термін сплати якого не настав (до 30.04.2016р.). Таким чином, нарахований, але не перерахований податок станом на дату завершення періоду перевірки становить 237055,93 грн. (289596,86 грн. 52540,93 грн.).

На підставі акта перевірки від 05.09.2016 року №207/17-00-14-01/03443838 Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.09.2016 року за № про визначення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб, пені у розмірі 236 955,90 грн. основного зобовязання, 869 488,33 грн. штрафних (фінансових) санкцій та 45 416,03 грн. пені.

Надаючи правову оцінку спору, що виник між сторонами, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною четвертою статті 70 КАС України встановлено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Щодо застосування до позивача штрафної санкції на підставі п.127.1 статті 127 Податкового кодексу України в розмірі 869 488,33 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 14.1.180 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов'язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений представництво розділом IV цього Кодексу , до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу .

Згідно з п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб, відповідно до п. 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом А загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 54.2 статті 54 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання щодо суми податкових зобов'язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов'язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Відповідно до п.п. 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 168.1.2 п. 168.1 статті 168 Податкового кодексу України встановлено, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до пп. „а п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобовязані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, який виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати та за її рахунок.

Як слідує із розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення та акта перевірки податковий орган нарахував штрафну санкцію в розмірі 869 488,33 грн. починаючи з 30.09.2013 року в розмірі 25 %, 50 % та 75 % відповідно суми несплаченого грошового зобовязання саме на підставі ст. 127 ПК України, вказуючи що такий податок не був сплачений до бюджету під час виплати доходів (заробітної плати працівникам).

Проте, судом встановлено, що в реєстрі №1 акта перевірки до розділу 3.4 такі суми податковим органом визначається як несвоєчасно сплачений податок до бюджету (рядок 1 розрахунку штрафних санкцій до ППР та рядок 10 таблиці акта перевірки починаючи із суми 9023,32 грн. за серпень.

Тобто, в акті перевірки податковий орган стверджує про несвоєчасну сплату до бюджету, тобто має місце порушення граничного терміну сплати, а в розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення-рішення зазначає про факт відсутності такої сплати та відповідно застосовує ст. 127 Податкового кодексу України.

Як встановлено судом, ТОВ "Рокитнівський спецкарєр" за період, що перевірявся, було самостійно утримано (нараховано) податок з доходів фізичних осіб, відповідно до поданих податкових розрахунків форми № 1ДФ в розмірі 1461274,84 грн. Проведеною перевіркою порушень щодо своєчасності подачі податкових розрахунків № 1-ДФ не встановлено.

Отже, зазначене дає суду підстави для висновку, що задекларована позивачем сума податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб є узгодженою та підлягала сплаті до бюджету у строки, встановлені для місячного податкового періоду.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно з п.п. 14.1.153 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкова вимога -письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до п.п. 14.1.157 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення є письмовим повідомленням контролюючого органу (рішенням) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Згідно ст.58 Податкового кодексу України, у разі коли сума грошового зобов'язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Згідно приписів п. 58.2 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі, коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно п. 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, -тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов'язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов'язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов'язків погашення такої суми податкових зобов'язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених - розділом IV цього Кодексу .

Згідно абзацу восьмого п. 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, передбачені вказаним пунктом штрафи не застосовуються, коли ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого п. 169.4 ст. 169 Податкового кодексу України, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Отже, штрафна санкція передбачена п. 127.1 статті 127 Податкового кодексу України застосовується до платника податку (податкового агента) у випадку, коли сума ПДФО не перераховується взагалі, або перераховується лише частково. При цьому, неперерахування такого податку спричинена помилками у визначенні суми ПДФО, і не пов'язане із несвоєчасністю перерахування такого податку.

При цьому, у п. 127.1 статті 127 Податкового кодексу України немає посилань на застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату ПДФО, натомість йдеться про несплату ПДФО, як факт несплати податку у обсягах, встановлених податковим законодавством України.

Зі змісту наведеної норми слідує, що для її застосування необхідно встановити факт неправильного визначення суми податку під час його нарахування або утримання. Зі змісту акту перевірки, що є підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення не вбачається такого правопорушення.

Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 10.11.2015 року по справі № 813/6793/13-а за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Самбірської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Львівській області (правонаступником якої є Самбірська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, суд зауважив на наступні обставини.

Положення статті 126 Податкового кодексу щодо застосування штрафної санкції застосовується у випадку, коли має місце несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобовязання. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Тобто, у разі, якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобовязання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 Податкового кодексу України.

Положення статті 127 Податкового кодексу України встановлюється як міра відповідальності, яка покладається на платника податків, в тому числі і на податкового агента, саме за несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при чому відповідність розміру штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) не з часу затримки такої несплати, як передбачено статтею 126 ПК а з кількості разів допущених таких порушень протягом певного періоду часу. Тобто склад порушення передбачає, що нарахування, сплата чи утримання податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Згідно ч.2 ст.2442 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Як встановлено судом, встановлені податковим органом факти неперерахування ПДФО (в тому числі в обсягах менших, ніж передбачено податковим законодавством) позивачем під час виплати доходу на користь його працівників не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Судом встановлено, що мав місце факт несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб за спірний період. Даний факт був визнаний позивачем та пояснюється відсутністю достатніх коштів у товариства.

Зокрема, позивачем було долучено до матеріалів справи платіжні доручення про оплату податку на доходи фізичних осіб за спірний період, звіти про суми нарахованої заробітної плати, розрахунки 1 ДФ, картки та аналізи рахунків по наступних рахунках №641, 651, 661 за період з 01.01.2013 по 20.09.2015, 31.03.2016, 01.09.2016, копії відомостей розподілу заробітної плати за період з 01.01.2013 по 20.09.2015; копії зведених відомостей сум зарахування на картрахунки за період за 2014 рік з яких судом встановлено відсутність факту виплати доходу на користь працівників без одночасного неперерахування ПДФО до бюджету, що могло бути підставою для застосування в даному випадку ст. 127 Податкового кодексу України.

При цьому, суд погоджується з обставинами, встановленими у акті перевірки в розділі 3.4. щодо несвоєчасного перерахування ПДФО до бюджету ТОВ «Рокитнівський спецкарєр» у строки, встановлені для місячного податкового періоду. Даний факт визнано позивачем.

Враховуючи узгодженість податкових зобов'язань позивача, що самостійно визначені згідно податкових розрахунків форми №1-ДФ за 2013-2015 рік, несвоєчасно та не в повному обсязі перераховані до бюджету суми податку на доходи фізичних осіб відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України мають статус податкового боргу, щодо погашення якого платнику податків повинна виноситись податкова вимога.

Разом з тим, відповідальність за несвоєчасну сплату податкових зобов'язань передбачена статтею 126 Податкового кодексу України, згідно якої у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, як податковий агент з податку на доходи фізичних осіб, за несвоєчасне перерахування податку до бюджету, повинен нести відповідальність у межах ст.126 Податкового кодексу України

Отже, податковим органом неправомірно застосовано штрафні санкції на підставі ч.1 п. 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, що не відповідає складу встановленого правопорушення. При цьому, згідно ст. 162 КАС України суд не наділений повноваженнями змінювати мотиви прийняття рішень субєкта владних повноважень. За таким обставин, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № від 19.09.2016 року є протиправним та підлягає скасування в частині визначення штрафних санкцій в сумі 869 488,33 грн. на підставі ст. 127 Податкового кодексу України.

Щодо визначення основного зобовязання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 236 955,90 грн. слід зазначити наступне.

Згідно п. 51.1 ст. 51 Податкового кодексу України Платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов'язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.

Згідно п. 164.1 ст. 163 Податкового кодексу України Базою оподаткування податку з доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід.

Згідно пп. 168.1.1 ст. 168 Податкового кодексу України Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов'язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Як вбачається з акта перевірки, сума податку з доходів фізичних осіб в розмірі 236955,90 грн. самостійно задекларована ТОВ "Рокитнівський спецкарєр" шляхом подання розрахунків за формою 1-ДФ за 2015-2016 роки. Таким чином, вказана сума має статус узгодженого грошового зобовязання, а тому є податковим боргом на суму якого Головним управлінням ДФС у Рівненській області повинна була виноситись податкова вимога та вживатись заходи щодо погашення податкового боргу.

Збільшення позивачу грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб в розмірі 236 955,90 грн. основного зобовязання призведе до подвійного нарахування на суму виплаченого доходу податку.

У відповідності до вимог Податкового кодексу України забороняється нараховувати платнику податку подвійне зобовязання.

З огляду на наведене, висновки податкового органу про порушення позивачем вимог п.п.14.1.54, 14.1.56, 14.1.180 п.14.1 ст.14, п.18.1 ст.18, п.п.163.1.1, 163.1.2 п.163.1 статті 163, п.п.164.2.2. п.164.2, п.167.1 статті 167, п.п.168.1.1 п.168.1 статті 168, п.17.1 статті 171, п.176.2 статті176 Податкового кодексу України, а саме: неперерахований до бюджету податок на доходи фізичних осіб в розмірі 236 955,90 грн. за період з вересня 2015 по лютий 2016 року є безпідставними, а тому в цій частині податкове повідомлення-рішення є незаконним.

Щодо нарахування позивачу пені в розмірі 45 416,03 грн., судом враховано наступне.

Згідно п.п.129.1.1 п. 129.1 ст.129 Податкового кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Згідно п.п.129.1.1 п. 129.1 ст.129 Податкового кодексу України, нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов'язання платником податків - після спливу 90 днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного цим Кодексом.

У відповідності до п.п.129.3.1 п.129.3 ст. 129 Податкового кодексу України, нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань.

Згідно п.129.4 ст. 129 Податкового кодексу України, на суми грошового зобовязання, визначеного підпунктами 129.1.1 та 129.1.2 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, коли її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобовязання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Як встановлено судом, ТОВ "Рокитнівський спецкарєр" за період, що перевірявся, було самостійно утримано (нараховано) податок з доходів фізичних осіб, відповідно до поданих податкових розрахунків форми № 1ДФ в розмірі 1461274,84 грн. Проведеною перевіркою порушень щодо своєчасності подачі податкових розрахунків № 1-ДФ не встановлено.

Отже, задекларована позивачем сума податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб є узгодженою та підлягала сплаті до бюджету у строки, встановлені для місячного податкового періоду.

Враховуючи те, що позивачем було несвоєчасно сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб, що підтверджується актом перевірки, то суд приходить до висновку, що визначена позивачу пеня в розмірі 45 416,03 грн. була нарахована відповідачем у відповідності до ст. 129 Податкового кодексу України.

З цих підстав, податкове повідомлення-рішення від 19.09.2016 року № в частині нарахування пені в 45 416,03 грн. є правомірним.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 року № в частині визначення суми грошового зобовязання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 236 955,90 грн. основного зобовязання та 869 488,33 грн. штрафних (фінансових) санкцій не відповідає критеріям правомірності, установленим статтею 2 КАС України, прийняте необґрунтовано, без урахування фактичних обставин справи, а відтак, порушує права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом скасування протиправного рішення суб'єкта владних повноважень. В частині нарахування позивачу пені в розмірі 45 416,03 грн., податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.09.2016 року № в частині визначення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 236955,90 грн. за податковим зобов'язанням та 869488,33 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Присудити на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рокитнівський спецкар'єр" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 2873,59 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.