Справа № 816/516/17
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

02 червня 2017 рокум. ПолтаваСправа №816/516/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Колодяжного Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Селянське (фермерське) господарство "Піонер", ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (надалі - позивач, ОСОБА_4А.) звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі також відповідач), треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Селянське (фермерське) господарство "Піонер" (надалі - СФГ "Піонер"), ОСОБА_3, просила:

визнати протиправною та скасувати відмову від 18.11.2016 №9967/6-16;

зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати дозвіл ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі середньої частки (паю) по Полтавському району - 4,62 умовних кадастрових гектарів, для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту селища Степне Полтавського району Полтавської області за рахунок земель, які перебувають в користуванні СФГ "Піонер".

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з метою одержання у власність земельної ділянки у розмірі земельної частин (паю) звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Однак, відповідач відмовив у наданні дозволу, оскільки відповідна земельна ділянка передана у постійне користування ОСОБА_3, у зв'язку з чим процедурі надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою має передувати рішення компетентного органу про вилучення такої земельної ділянки у користувача. Стверджувала, що відмова відповідача не відповідає вимогам статті 123 Земельного кодексу України.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях представник відповідача посилалась на відсутність у Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повноважень на вилучення земельних ділянок у користувачів, у зв'язку з чим просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 повністю.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Суд встановив, що ОСОБА_4 є членом СФГ "Піонер" /а.с. 97/.

12.10.2016 Загальними зборами СФГ "Піонер" прийнято рішення надати ОСОБА_4 у приватну власність земельну ділянку у розмірі середньої по Полтавському району Полтавської області земельної частки (паю), що становить 4,62 га, із земель площею 32,0 га, наданих у постійне користування ОСОБА_3 відповідно до державного акта на право постійного користування серії IV-ПЛ №016126 /а.с. 91/.

21.10.2016 ОСОБА_4 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в розмірі середньої частки (паю) по Полтавському району, що становить 4,62 га, для ведення фермерського господарства за межами населеного пункту селища Степне Полтавського району Полтавської області за рахунок земель, що перебувають у користуванні СФГ "Піонер" /а.с. 46/.

Листом від 18.11.2016 вих. №9967/6-16 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повідомило позивача про те, що земельна ділянка у розмірі 32,0 га, до масиву якої входить бажана земельна ділянка, перебуває у постійному користуванні ОСОБА_3 на підставі державного акта на право постійного користування серії IV-ПЛ №016126. Відповідно до статті 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання. Відтак, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області не наділене повноваженнями щодо вилучення земельних ділянок /а.с. 47/.

З наведених підстав позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Не погодившись з вищенаведеними доводами відповідача, ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом.

Суд зауважує, що цей спір стосується здійснення субєктом владних повноважень владних управлінських функцій (контрольних функцій) щодо розпорядження землями державної власності, які делеговані відповідачу державою через Кабінет Міністрів України, шляхом затвердження Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, яким визначені повноваження останнього. А тому, даний спір є публічно-правовим.

При цьому суд ураховує, що між позивачем та будь-якими іншими особами відсутній приватно-правовий спір щодо прав на вказану земельну ділянку, а предметом дослідження у даному провадженні є правомірність відмови відповідача у наданні ОСОБА_4 дозволу на виготовлення документації із землеустрою.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Питання набуття права власності чи користування на земельні ділянки державної або комунальної власності урегульовано Земельним кодексом України.

Пунктом "а" частини третьої статті 22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Статтею 32 Земельного кодексу України визначено, що громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

За змістом пункту "а" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство.

Крім того, частиною другою статті 13 Закону України "Про фермерське господарство" визначено, що членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Таким чином, позивач, як член фермерського господарства, має право на безоплатне одержання у приватну власність земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства.

Залученою до матеріалів справи копією листа відділу Держгеокадастру у Полтавському районі Полтавської області від 04.05.2016 вих. №8-28-99.2-559/2-16 підтверджено, що середній розмір частки (паю) по Полтавському району становить 4,62 га /а.с. 18/.

За змістом частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою цієї ж статті визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Спираючись на наведені положення Земельного кодексу України, позивач стверджує, що відповідач безпідставно відмовив їй у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Однак, суд звертає увагу на приписи частини пятої статті 116 Земельного кодексу України, якою визначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що земельна ділянка у загальному розмірі 32,0 га, в межах якої знаходиться запланована до відведення ОСОБА_4 земельна ділянка площею 4,62 га, передана у постійне користування ОСОБА_3 на підставі рішення шостої сесії двадцять третього скликання Полтавської районної ОСОБА_5 народних депутатів Полтавського району Полтавської області від 01.03.1999, про що ОСОБА_3 видано державний акт на право постійного користування землею серії IV-ПЛ №016126 /а.с. 17/. Суду не надано доказів того, що зазначені вище рішення Полтавської районної ради чи державний акт на право постійного користування скасовані у встановленому законом порядку.

З урахуванням наведеного, суд погоджується з доводами відповідача про те, що передача позивачу у власність земельної ділянки за рахунок земель, наданих у постійне користування ОСОБА_3, можлива лише після припинення права користування у порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною першою статті 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, ОСОБА_5 міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

А відповідно до частини пятої цієї ж статті, районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання.

Отже, органом, уповноваженим на прийняття рішення про вилучення наданої у постійне користування земельної ділянки, у спірних відносинах є Полтавська районна державна адміністрація Полтавської області.

В силу наведених вище вимог частини пятої статті 116 Земельного кодексу України, надання відповідачем дозволу на виготовлення проекту землеустрою без прийняття райдержадміністрацією рішення про вилучення відповідної земельної ділянки у гр. ОСОБА_3 є неможливим.

Доказів вилучення земельної ділянки у користувача суду не надано.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив ОСОБА_4 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

При цьому суд зауважує, що позивач, після прийняття Полтавською райдержадміністрацією рішення про вилучення відповідної земельної ділянки у ОСОБА_3, не позбавлена права повторно звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 повністю.

Керуючись статтями 2, 7-11, 69-71, 86, 94, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Селянське (фермерське) господарство "Піонер", ОСОБА_3 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання її копії з одночасним надісланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Повний текст постанови складено 07 червня 2017 року.

Суддя О.О. Кукоба