Справа № 161/15485/16-а
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 рокуЛьвів№876/5961/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Каралюса В.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року у справі №161/15485/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання призначити пенсію на пільгових умовах.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано рішення Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 12.10.2016 року №154/3 щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах по Списку №2, згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Зобовязано Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26 липня 2016 року про призначення пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з зарахуванням до пільгового страхового стажу періоду роботи з 25.07.1983р. по 10.10.1998р. у ВАТ «Луцький мясокомбінат». Стягнуто з Луцького об'єднаного управління Пенсійного Фонду України Волинської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 275 гривень 60 копійок сплаченого судового збору. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Зокрема доводи апелянта зводяться до того, що у позивача відсутній страховий стаж 35 років. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. 26.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про призначення пенсії згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням від 12.10.2016 року №154/3 про результати розгляду заяви від 26.07.2016 року про призначення пенсії на пільгових умовах, Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Волинської області відмовило позивачу у призначенні пенсії згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у звязку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії відповідач діяв протиправно, не враховуючи всі норми законів, якими регулюються спірні відносини.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які були чинними на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Як видно із копії рішення відповідача, до пільгового стажу роботи по Списку № 2, позивачу ОСОБА_1 зараховано періоди роботи: з 13.03.2007 року по 25.12.2009 року на посаді забивача худоби у ВАТ «Луцький мясокомбінат №1». Тобто позивачу зараховано стажу 1 рік 05 місяців 08 днів.

Крім того, відповідачем не зараховано стаж за період роботи з 25.07.1983 року по 31.07.2000 року на посаді забивача худоби у ВАТ «Луцький мясокомбінат №». Тобто, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах за вказаний період, слід застосовувати Списки, які були чинні у вказаний період списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10.

Відповідно до вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року (далі за текстом-Порядок), передбачено також, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За пунктом 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно пункту 23 Порядку, документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою. Відповідно до пункту 25 Порядку у тих випадках, коли періоди роботи зараховуються до трудового стажу на підставі показань свідків, один із яких свідчить про роботу заявника за більший період, ніж інші, встановленим вважається період, який підтверджений двома або більше свідками.

Аналізуючи вищевказані положення законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за наявності трудової книжки та відповідних записів у ній, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, не передбачено необхідності в поданні інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, для підтвердження таких записів.

Судом встановлено, що на підтвердження наявності пільгового стажу, позивачем ОСОБА_1 відповідачу подавались копія трудової книжки БТ І №1033464 від 13.03.1980 року.

Як видно із записів трудової книжки, позивач з 25.07.1983 р. по 10.10.1998 р. (запис №9 на підставі наказу №287 від 18.07.1983р. та запис №14 на підставі наказу №371 від 14.07.1998р.) на посаді забивача худоби на ВАТ «Луцького мясокомбінат», 31.07.2000 року позивач був звільнений у звязку переведенням. Таким чином, судом встановлено, що у період роботи з 25.07.1983 р. по 10.10.1998 р. працював на ВАТ «Луцького мясокомбінат» та за результатами атестації його робоче місце має право на пільгову пенсію за списком №2, що підтверджується переліком №5 виробництв, цехів, професій, робочих місць і посад працівників, яким за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за віком згідно Списку №2.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

При цьому, згідно ч. 2 п.4 зазначеного Порядку встановлено, що відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, обов'язок проведення атестації робочих місць покладено саме на керівників підприємств, а тому її не проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 року №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за №1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

У пункті 4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації. Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2014 року № 21-307а14.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на призначення пенсії на пільгових умовах, проте за період з 25.07.1983 р. по 10.10.1998р., що складає 15 років 2 місяці та 19 днів, згідно записів в трудовій книжці, які підтверджують факт роботи позивача на посаді, яка передбачена в Списку № 2 та характер роботи, яка за постановою КМ СРСР від 26.01.1991 року № 10 постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, дає підстави для призначення пільгової пенсії.

Крім того, вирішуючи питання про законність та обґрунтованість рішення відповідача, що оскаржується, суд виявив невірне обрахування стажу позивача на пільгових умова з 13.03.2007 року по 25.12.2009 року, а саме замість 2 років 9 місяців та 12 днів обраховано як 1 рік 05 місяців та 08 днів.

Таким чином, приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії в зв'язку з незарахуванням спірного періоду роботи позивача, відповідач діяв протиправно, не враховуючи всі норми законів, якими регулюються спірні відносини, внаслідок чого спірне рішення підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 квітня 2017 року у справі №161/15485/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст ухвали складено 06.06.2017р.