Справа № 642/1515/17
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 р.Справа № 642/1515/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 21.04.2017р. по справі № 642/1515/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м.Харкова (Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова)

про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом, в якому просила: - визнати протиправним рішення Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова) від 10.03.2017 про відмову їй в перерахунку пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова) провести їй розрахунок та виплату пенсії із збереженням 85% сум заробітної плати з урахуванням надбавок до посадового окладу, матеріальної допомоги на оздоровлення вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації грошових доходів населення з урахуванням здійснених виплат, починаючи з 01.03.2017 року, на підставі довідок про складові заробітної плати за останні 24 календарних місяці роботи перед зверненням за пенсією, довідок Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області №4/20-30-04-41 від 16.01.2017 р., №12/20-30-05-51 від 26.01.2017 р., №10/20-30-05-51 від 26.01.2017 р., №11/20-30-05-51 від 26.01.2017 р.; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 21.04.2017 року задоволено позов.

Визнано протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова) від 10.03.2017 про відмову їй в перерахунку пенсії.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова) провести ОСОБА_1 розрахунок та виплату із збереженням 85% сум заробітної плати з урахуванням надбавок до посадового окладу, матеріальної допомоги на оздоровлення вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації грошових доходів населення з урахуванням здійснених виплат, починаючи з 01.03.2017 року, на підставі довідок про складові заробітної плати за останні 24 календарних місяці роботи перед зверненням за пенсією, довідок Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області №4/20-30-04-41 від 16.01.2017 р., №12/20-30-05-51 від 26.01.2017 р., №10/20-30-05-51 від 26.01.2017 р., №11/20-30-05-51 від 26.01.2017 р.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова) на користь ОСОБА_1 (і.п.н.НОМЕР_1) судовий збір 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті постанови, норм матеріального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких вона, наполягаючи на законності та обґрунтованості постанови суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що з 27.09.2011 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова (Київському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова) і отримує пенсію державного службовця в розмірі 85% заробітної плати довічно.

28.02.2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням надбавок до посадового окладу, матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди та індексації грошових доходів населення з урахуванням проведених виплат (а.с. 7).

Витягом з протоколу № 18 від 10.03.2017 р. Управління Пенсійного фонду України у Холодногірському районі м. Харкова ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, оскільки пунктом 4 Постанови КМУ від 31.05.2000 р. «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яким передбачається умови та порядок визначення заробітної плати для перерахунку пенсії державним службовцям, виключено на підставі Постанови КМУ № 1013 від 09.12.2015 р. «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів». Відповідно до п.5 р. ІІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VII, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначається відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус судів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, до складових заробітної плати державних службовців для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» не включено, у зв'язку з чим здійснення перерахунку пенсії чинним законодавством не передбачено (а.с. 5).

Не погодившись з даною відмовою позивач звернулась з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач, при прийнятті оскаржуваного рішення, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. № 3723 (далі - Закон №3723), пенсія державним службовцям призначається від суми їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оплату праці» (Закон №108) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, в структуру заробітної плати входять: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з ч.2 ст. 33 Закону №3723, заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій, відповідно до якої, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховується: сума витрат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності зазначеним Законом, з яких згідно цього Закону були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше нараховуються внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування враховуються в заробіток (доход) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня та 6 листопада 2013 року, від 3 червня 2014 року (№№ 21-430а11, 21-97а13, 21-125а13, 21-350а13, 21-134а14).

Зокрема, у постанові від 03 червня 2014 року (справа №21-134а14), Верховний Суд України звернув увагу, що перевага у таких випадках має надаватись не положенням законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними, а спеціальним нормам, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та стаття 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладеній у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Отже, висновок відповідача про те, що вказані виплати не враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії державного службовця, - є помилковим, тому відмова в перерахунку пенсії із врахуванням таких виплат є протиправною.

Так, із довідок Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного Управління ДФС у Харківській області №4/20-30-04-41 від 16.01.2017 р., №12/20-30-05-51 від 26.01.2017 р., №10/20-30-05-51 від 26.01.2017 р., №11/20-30-05-51 від 26.01.2017 р. вбачається, що до заробітної плати позивачки за період з 01.09.2009 р. по 31.08.2011 р. включено, зокрема, надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, премію, премію до державних, професійних свят та ювілейних дат, матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, індексацію заробітної плати для перерахунку призначеної пенсії з урахуванням вказаних виплат (а.с. 8-11).

При цьому, посилання відповідача в апеляційній скарзі на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015р., з прийняттям якого, втратили чинність норми закону щодо перерахунку пенсій державним службовцям, є в даному випадку недоречним, оскільки, як встановлено судом, пенсія позивачці призначена у невірному розмірі з самого початку, а тому має бути перерахована.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Київського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова залишити без задоволення.

Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 21.04.2017р. по справі № 642/1515/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський В.А.
Судді(підпис) (підпис) Бондар В.О. Калитка О.М.
Повний текст ухвали виготовлений 06.06.2017 р.