Справа № 137/173/17
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 137/173/17

Головуючий у 1-й інстанції: Вергелес В.О.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

08 червня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Ватаманюка Р.В. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано дії Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області неправомірними та зобов'язано провести ОСОБА_2 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання із розрахунку 21 року повного стажу на посаді судді, що складає 82% від судівської винагороди, починаючи з 11.10.2016 року. В задоволенні позовних вимог про стягнення судових витрат відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

Враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обов'язковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 197 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи встановлено, що 16 вересня 2002 року ОСОБА_2 було обрано суддею Літинського районного суду Вінницької області.

Наказом голови Літинського районного суду Вінницької області від 06.10.2016 року № 81-к на підставі постанови Верховної ОСОБА_3 України від 22.09.2016 року № 1600-VIII "Про звільнення судді", ОСОБА_2 виведено зі складу суддів Літинського районного суду Вінницької області у зв'язку з виходом у відставку.

11 жовтня 2016 року позивач подав до відповідного територіального органу управління Пенсійного фонду України всі необхідні документи щодо призначення довічного грошового утримання, зокрема довідку ТУ ДСУ в Вінницькій області № 03-27/3389 від 06.12.2016 року, згідно якої зараховано наступні стажі роботи: строкова служба в Збройних Силах СРСР - 01р. 09м. 14дн.; половина строку навчання - 02р. 00м. 00дн; робота на посаді слідчого - 03р. 08м. 00 дн.; робота на посаді судді - 14р. 00м. 11 дн.

Так, рішенням управління Пенсійного фонду України у Літинському районі Вінницької області позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 80 відсотків грошового утримання судді з 11.10.2016 року.

25 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача з листом про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання враховуючи довідку ТУ ДСУ в Вінницькій області № 03-27/3389 від 06.12.2016 року.

Листом управління Пенсійного фонду України у Літинському районі Вінницької області № 21/С-12 від 07.12.2016 року позивачу було відмовлено в задоволенні його вимог та зазначено, що загальний трудовий стаж останнього складає 36 років 11 місяців 9 днів, в тому числі стаж роботи на посаді судді 14 років 12 днів.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453-VI; з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №1-8/2016), що діяв на час виходу позивача у відставку, передбачалося, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Згідно із вимогами статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій та статус суддів", який набрав чинності з 01.01.2011 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що на момент набрання законної сили Законом України "Про судоустрій та статус суддів" позивач працював на посаді судді, а тому за ним зберігається визначення стажу роботи на посаді судді згідно ч.4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів".

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Аналіз наведених положень законодавства в контексті встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи дає підстави для висновку, що у даному випадку до стажу роботи ОСОБА_2, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання підлягають зарахуванню строкова служба в Збройних Силах СРСР - 01р. 09м. 14дн., половина строку навчання - 02р., робота на посаді слідчого - 03р. 08м. та робота на посаді судді - 14р. 11дн., а тому спеціальний стаж який складає - 21 рік 05 місяців 27 днів є підставою для перерахунку довічного грошового утримання.

Враховуючи наведене, висновки суду про наявність підстав для задоволення позову узгоджуються з вимогами законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги їх висновків не спростовують, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у справі, підтвердженими доказами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Хмільницького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 14 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 212, 254 КАС України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4