Справа № 163/846/17
Суддя: Павлусь О. С.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/846/17
Провадження № 2-а/163/44/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року місто Любомль

Любомльський районний суд Волинської області в особі судді Павлуся О.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання незаконним рішення сільської ради,

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання незаконним рішення сільської ради.

Свої позовні вимоги позивач мотивув тим, що 15 лютого 2017 року він звернувся до ОСОБА_2 сільської ради Любомльського району Волинської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтованою площею 0,25 га, що розташована по вулиці Матеюка, 2 в селі Куснища Любомльського району Волинської області. Однак, листом від 15 березня 2017 року за вих.. №136/2-18 відповідач повідомив, що вищевказана заява були розглянута на сесії сільської ради 15.03.2017 року; згідно поіменного голосування сесії сільської ради №12 від 15.03.2017 року, рішення не прийнято. На думку позивача, вищевказане рішення відповідача не відповідає вимогам чинного законодавства України, яке регулює питання передання земельної ділянки у власність із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації.

В судове засідання позивач та представник відповідача не з'явилися, подали клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. В поданій до суду заяві відповідач вказав, що позов не визнає, та заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Любомльського району Волинської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтованою площею 0,25 га, що розташована по вулиці Матеюка, 2 в селі Куснища Любомльського району Волинської області.

На вказану заяву 15 березня 2017 року головою ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_3 за вих. №139/2-18 позивачу ОСОБА_1 направлено лист, в якому повідомлено, що його заяву від 15.02.2017 року розглянуто на сесії сільської ради, але рішення не прийнято, оскільки депутати не проголосували за надання дозволу на розробку проекту. До заяви додано витяг із таблиці поіменного голосування.

Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської Ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання.

Пунктом "г" ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Згідно ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Цією ж статтею визначено порядок та строки розгляду клопотання щодо надання у власність громадянам земельних ділянок державної та комунальної власності. Згідно цього порядку відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених встановленому законом порядку.

Вищевикладене дає підстави суду для висновку, що ОСОБА_2 сільська рада Любомльського району Волинської області розглянувши заяву ОСОБА_1 подану 15 лютого 2017 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, зобовязана була прийняти одне із рішень, - надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні.

З цього вбачається, що відповідач вийшов за межі своїх повноважень передбачених ст. 118 Земельного кодексу України та не дотримався порядку передбачено ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», чим порушив засадничий принцип діяльності органу місцевого самоврядування, встановлений ст. 19 Конституції України та ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач, в порушення вищевказаних норм законодавства, відповідно до встановленої чинним законодавством процедури не прийняв відповідне рішення за наслідками розгляду клопотання позивача.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за вищевказаною адресою звертався два рази, і рішення про надання земельної ділянки два рази не було прийнято, що підтверджується витягом протоколу 312 засідання сесії ОСОБА_2 сільської ради від 15.03.2017 року.

У такий спосіб, ОСОБА_2 сільська рада всупереч вимогам закону порушує право позивача набути в установленому законом порядку право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд із земель комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації шляхом прийняття рішення органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Окрім того, суд зазначає, що в силу приписів абз. 3 ч. 7 ст. 118 ЗК України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 159-163 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_2 сільської ради Любомльського району Волинської області щодо відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтованою площею 0,25 га, що розташована по вулиці Матеюка, 2 в селі Куснища Любомльського району Волинської області.

Зобов'язати ОСОБА_2 сільську раду Любомльського району Волинської області повторно розглянути на першій черговій сесії, подану 15 лютого 2017 року ОСОБА_4 заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, орієнтованою площею 0,25 га, що розташована по вулиці Матеюка, 2 в селі Куснища Любомльського району Волинської області - в строки, порядок та у спосіб передбачений ст.118 Земельного кодексу України.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Постанова може бути оскаржена до Львівського адміністративного апеляційного суду через Любомльський районний суд шляхом подання апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.