Справа № 2-а/1570/3199/2011
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2011-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2011 р.Справа № 2-а/1570/3199/2011

Категорія:10.2.4Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.
Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого - Потапчука В.О.

суддів - Коваля М.П.

- ОСОБА_1

при секретарі - Алексєєвій Н.М.

за участю представника Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області - ОСОБА_2

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2011 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання повести виплати, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та поросить суд визнати протиправною бездіяльність щодо не проведення виплати позивачу разової грошової допомоги, передбаченої ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»та зобовязання провести нарахування та виплату позивачу разової грошової допомоги при звільнені на пенсію, передбаченої ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»за період з 11.09.1985 року по 30.06.2003 року та з 01.07.2003 року по 31.12.2010 року.

Позовні вимог обґрунтовані доводами позовної заяви.

30.06.2011 року Одеським окружним адміністративним судом по даній справі винесена постанова якою позовні вимоги задоволені та суд постановив:

- Визнати протиправною бездіяльність Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_3 виплати разової грошової допомоги, передбаченої ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб» починаючи з 31.12.2010 року.

- Зобовязати Головне управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області провести нарахування та виплатити ОСОБА_3 разову грошову допомогу при звільнені, передбачену ч. 1 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»за період часу з 11.09.1985 року по 30.06.2003 року та з 01.07.2003 року по 31.12.2010 року.

Не погоджуючись з постановою суду відповідачем подано апеляційну скаргу в якій зазначається, що рішення суду винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи та судом не в повній мірі зясовані обставини, що мають значення для вирішення справи.

В обґрунтування своїх доводів апелянт посилаючись на положення ч. 6 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»зазначає, що позивачка набула право на виплату одноразової грошової допомоги при звільнені лише за період їх служби з дня останнього зарахування на службу, без урахування періоду попередньої служби.

В звязку з викладеним апелянтом ставиться питання про скасування постанови суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що позивачка у період часу з 11.09.1985 року до 12.06.2003 року проходила службу у Збройних Силах України та наказом КВ Південного оперативного командування № 42-ПМ від 12.06.2003 року її звільнено в запас за п.63 «г»(у звязку зі скороченням штатів).

З 01.07.2003 року позивачка проходила службу в ГУМВС України в Одеській області. Наказом ГУМВС № 657 о/с від 31.12.2010 року її звільнено у відставку за п. 65 (а) «Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх сил України»(за віком).

За період календарної служби з дня останнього зарахування на службу в ОВС України з урахуванням періоду попередньої служби, а саме: з 01.07.2003 року по 31.12.2010 року, позивачу була нарахована одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 16 978 грн. 50 коп.

16.02.2011 року позивачка звернулася до начальника УФ ЗБО ГУМВС України в Одеській області з заявою про виплату в повному обєму компенсації з урахуванням 18 календарних років служби в Збройних Силах України та здійснити виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

На вказану заяву ГУМВС України в Одеській області була надана відповідь за №14/1-П-41 від 24.02.2011 року якою позивачці відмовлено в виплаті одноразової грошової допомоги з урахуванням 18 календарних років служби в Збройних Силах України, посилаючись на те що, грошова допомога при звільненні нарахована позивачу за 7 років календарної служби в ОВС у сумі 16978, 50 грн., оскільки остання на момент першого звільнення набула право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції, посилаючись на положення ч.ч. 1, 6 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», визначив право позивачки на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки остання на час першого звільнення 23.06.2003 року зі складу Збройних Сил України в запас за п.63 «г»(у звязку зі скороченням штату), не набула право на отримання одноразової грошової допомоги та таку допомогу не отримала.

За такого позовні вимоги задоволені.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішені справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права та висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно до п. 4 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Відповідно оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 1,6 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»(в редакції чинній на момент звільнення від 23.12.2010 року) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за віком, станом здоров'я чи у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, у разі повторного їх звільнення зі служби одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.

Так, при першому звільненні зі Збройних Сил України 30.06.2003 року (з звязку зі скороченням штатів) позивачка набула право на отримання грошової допомоги при звільнені визначене ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»( в редакції чинній на момент звільнення від 27.11.2003 року).

За такого, колегія суддів вважає, що особі зі статусом позивачки одноразова грошова допомога, передбачена ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»повинна виплачуватися за період календарної служби з дня останнього зарахування на службу, тобто з 01.07.2003 року, без урахування періоду попередньої служби, оскільки позивачка при попередньому звільненні набула право на отримання такої грошової допомоги.

Відповідно в задоволені позовних вимог слід відмовити в повному обсязі

Таким чином, суд першої інстанцій при вирішені справи допустив порушення норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, та таке є підставою для скасування оскаржуваної постанови та винесення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 202 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 30 червня 2011 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання повести виплати скасувати та постановити по справі нове рішення яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання повести виплати відмовити в повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст рішення складений та підписаний колегією суддів 22 грудня 2011 року

Суддя-доповідач: ОСОБА_5

Судді: Коваль М.П.

ОСОБА_1