Справа № 810/1193/17
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/1193/17

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 року № 810/1193/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Басай О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

Обґрунтовуючи протиправність оспорюваного рішення, позивач вказує на недотримання ДФС вимог статті 86.7 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі - ПК України), а саме не належного повідомлення позивача про розгляд його заперечень до Акту перевірки.

Позивач вважає, що висновок ДФС про те, що Товариством при здійсненні імпортної операції з нерезидентом "XINJIANG YULI XINLONG VERMICULITE CO, LTD" по контракту №XLV14/UKR/1031 від 31.10.2014 порушено строк, передбачений статтею 2 Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 185/94-ВР) є хибним, оскільки перебіг такого строку починається з дати закінчення імпортної операції, а саме фактичного надходження товару на митну територію України, а не з дати оформлення вантажної митної декларації (далі - ВМД), як вважає відповідач.

Окрім цього, позивач вважає хибним висновок ГУ ДФС про те, що при здійсненні експортної операції з нерезидентом "BAUWER sp.z о.о." по контракту №27/05 від 12.06.2014 Товариством порушено строк, передбачений статтею 1 Закону № 185/94-ВР, оскільки перебіг такого строку починається з дати фактичного перетину митного кордону України, а не з дати оформлення ВМД, як вважає відповідач.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідач зазначив, що оспорюване рішення є законним, обґрунтованим та правомірним, а підстави для скасування відсутні, оскільки при його винесенні ГУ ДФС діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені законодавством України, а тому просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.05.2017 вирішено розгляд даної адміністративної справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №31101383 від 31.03.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт" зареєстроване як юридична особа з 27.07.2000.

1) Товариством (Покупець) та фірмою нерезидентом "XINJIANG YULI XINLONG VERMICULITE Co., LTD" (Китай) (Продавець) укладено контракт №XLV14/UKR/1031 від 31.10.2014 (далі - Контракт №XLV14/UKR/1031) на придбання товарів, а саме концентрат вермикулітовий.

2) Товариством (Продавець) та компанією нерезидентом "Bauwer sp. z о.о." (Польща) (Покупець) укладено контракт №27/05 від 12.06.2014 (далі - контракт №27/05), на реалізацію товарів, а саме плит вемикулітових та сухих будівельних сумішей та інше.

Відповідно до контракту №27/05 від 12.06.2014 Товариством відвантажено товар (плити вермикулітові) та ВМД №125130005/2015/562914 (тип ЕК-10 АА) від 11.09.2015 на загальну суму 10 610 євро. Граничний термін отримання коштів - 10.12.2015.

За результатами вказаної перевірки було складено акт від 21.02.2017 №60/10-13-14-01- 13/31101383 (далі - Акт перевірки) , у висновках якого зазначені порушення:

Ознайомившись з Актом перевірки, позивач листом за № 9 від 06.03.2017 надав відповідачу свої заперечення до Акту перевірки. Вказані заперечення були того ж дня (06.03.2017 року) зареєстровані канцелярією відповідача, та містили, зокрема, повідомлення про бажання Товариства взяти участь у розгляді своїх заперечень.

Відповідно до копії витягу з офіційного сайту "Укрпошти" від 27.03.2017 відповідач 13.03.2017 надіслав Товариству повідомлення №1139/10-36-14-02 від 09.03.2017, яким запрошував 15.03.2017 о 11:00 взяти участь у розгляді заперечень до Акту перевірки, однак вказане повідомлення було отримано позивачем лише 17.03.2017.

На підставі Акту перевірки ДФС винесено оспорюване рішення, яким за порушення статті 4 Закону №185/94-ВР до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1474,40 грн.

Позивач, не погоджуючись із оспорюваним рішенням, а також вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склались між сторонами спору, суд виходить із наступного.

У відповідності до Закону України від 16 квітня 1991 року № 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність" (далі Закон № 959-XII) позивач є суб'єктом зовнішньоекономічної діяльності, одними з видів якої згідно зі статтею 4 цього Закону є імпорт та експорт.

Згідно статті 1 Закону №185/94-ВР виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації (z0374-12)) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Відповідно до статті 2 Закону №185/94-ВР імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Пунктом першим Постанови Правління Національного Банку України від 03.09.2015 №581 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" (далі - Постанова №581) установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до статті 4 Закону №185/94-ВР Порушення резидентами, крім суб’єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Суд вважає необґрунтованим доводи відповідача про те, що граничний термін отримання Товариством Товару відповідно до умов контракту №XLV14/UKR/1031 є 26.02.2015, а граничний термін отримання коштів відповідно до контракту №27/05 - 10.12.2015, оскільки перебіг таких строків починається з дати оформлення ВМД, з огляду на наступне.

За змістом абзацу чотирнадцятого статті 1 Закону № 959-XII та абзацу другого підпункту 1.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Національного банку України від 24 березня 1999 року № 136, імпорт це купівля українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Абзацом дев'ятим статті 1 Закону № 959-XII визначено, що експорт (експорт товарів) - продаж товарів українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб'єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в не грошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів.

При цьому моментом здійснення імпорту (експорту) відповідно до абзацу тридцять восьмого статті 1 Закону № 959-XII є момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Таким чином, аналіз зазначених норм закону приводить суд до висновку, що моментом вчинення імпортної (експортної) операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону № 185/94-ВР є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України.

Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі №21-136а11 та від 16.01.2012 у справі №21-412а11.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що ГУ ДФС неправомірно застосовано до Товариства штрафні (фінансові) санкції, оскільки позивачем при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності було дотримано вимоги статей 1,2 Закону №185/94-ВР, а тому оспорюване рішення є безпідставним, протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати, а саме, сплачений ним судовий збір в сумі 1600 грн. підлягаю присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ДФС.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрвермікуліт" (код ЄДРПОУ: 31101383) сплачений ним судовий збір в сумі 1600 (тисяча шістсот) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Київській області (код ЄДРПОУ: 39393260).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Басай О.В.