Справа № 2-а-542/11/1527
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2012 р.Справа № 2-а-542/11/1527

Категорія:10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Сувертак І.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 02 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 16 грудня 2010 року звернувся у суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси в якому просив зобовязати провести перерахунок пенсії по інвалідності з урахуванням положень ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 52 Закону України «Про Державний бюджету України на 2010 рік»та провести відповідні виплати з 01.01.2008 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31.01.2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 частково залишені без розгляду, а саме по 16.06.2010 року.

31.01.2011 року за зазначеним позовом було відкрито скорочене провадження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 02 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Визнано протиправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси щодо перерахунку ОСОБА_2 пенсії по інвалідності з урахуванням ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати». Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії по інвалідності з 16.06.2010 року з урахуванням ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати.

Не погодившись з таким рішенням Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси звернулось з апеляційною скаргою на зазначену постанову, просить її скасувати та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам чинного законодавства, є необґрунтованою, винесеною без правової оцінки обставин у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної із осіб, як беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та прирівняних до них осіб , на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як було встановлено, ОСОБА_2 є особою, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, є інвалідом ІІ групи та належить до першої категорії, про що свідчить відповідне посвідчення Серії А №108322.

Розрахунок пенсії позивачу здійснювався виходячи із положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» без врахування ст. 54 ч. 2 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 ч. 1 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року №796-ХІІ (в редакції Закону №230/96-ВР від 06.06.1996 року з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно до вимог ст. 50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю інвалідам ІІ групи у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року №1058 встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 р від 22.05.2008 року, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», положення статті 67 розділу І, пунктів 24, 68, 1018, підпункту 7 пункту 19, пунктів 2022, 2434 підпунктів 16, 812 пункту 35, пунктів 36100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»та пункту 3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Враховуючи вищенаведені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необхідності застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року №796-ХІІ з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008.

Проте, колегія суддів приймає до уваги доводи апелянта стосовно неможливості передбачення порушення прав позивача у майбутньому та призначення йому пенсії довічно. Рішення суду не може прийматися як застереження від будь-яких порушень, а ухвалення рішення на майбутнє суперечить приписам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за період з 16.06.2010 року по день ухвалення судом рішення, тобто по 02.03.2011 року.

В звязку з цим оскаржувана постанова суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки суд по суті правильно вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 201; 205; 207; 254 КАС України суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси задовольнити частково, постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 02 березня 2011 року змінити.

Викласти третій пункт резолютивної частини постанови в наступній редакції:

«Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії по інвалідності з урахуванням ст.ст. 49, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»та провести відповідні виплати»за період з 16.06.2010 року по 02.03.2011 року».

В іншій частині постанову залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після надіслання її копії особам, що брали участь у справі, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький