Справа № 822/1317/17
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1317/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіКовальчук О.К.
при секретаріЛитвинюк К.Б.
за участі:представника позивача Грішіної О.В. представників відповідача Очеретяної В.І., Пилипчука Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство УБ ХАЕС" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

ВСТАНОВИВ:

Хмельницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Хмельницького окружного адміністративного суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство УБ ХАЕС" про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 29 817,65 грн. та пені за порушення термінів сплати цих санкцій у розмірі 322,11 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що за 1 робоче місце призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідами, відповідач до 15.04.2017 року повинен сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 29 817,65 грн. Вказує, що сума заборгованості підтверджується звітом форми № 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік та розрахунком заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій, розмір пені підтверджується розрахунком пені на суму заборгованості.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що у позивача відсутні підстави для стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство УБ ХАЕС" адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році, оскільки товариство виконало усі передбачені чинним законодавством дії щодо створення робочих місць для інвалідів та їх подальшого працевлаштування.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив зазначене нижче.

22.02.2017 року товариство з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство УБ ХАЕС" подало до Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт форми № 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік.

На підставі вказаного звіту позивач застосував адміністративно господарські санкції в сумі середньомісячної заробітної плати штатного працівника за одне робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте ним у сумі 29 817,65 грн., та нарахував пеню за порушення термінів їх сплати у сумі 322,11 грн.

Враховуючи несплату відповідачем зазначених санкцій та пені, позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. У частині 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно з частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України відповідачу надано право довести, що ним здійснено всіх залежних від нього заходів спрямованих на виконання загальновстановленого нормативу щодо кількості працюючих на підприємстві інвалідів.

Основи соціальної захищеності інвалідів в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість інвалідам ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року № 875-XII (далі Закон № 875-ХІІ).

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону № 875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Частиною 1 статті 18 Закону № 875-ХІІ передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Згідно з частиною 3 статті 18-1 Закону № 875-ХІІ Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до пункту 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 70 від 31.01.2007 року, інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Отже, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування здійснюється шляхом безпосереднього звернення інваліда до підприємства або до державної служби зайнятості (з подальшим його направленням на підприємство, на якому є відповідні вакансії).

При цьому, обов'язок підприємства щодо створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для їх працевлаштування.

Закон № 875-ХІІ зобов"язує підприємство створити необхідну кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого цим Законом, та повідомити про це Державну службу зайнятості, яка, в свою чергу, здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань.

Суд встановив, що відповідач протягом 2016 року щомісячно інформував центр зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів шляхом подання звітів за формою № 3-ПН про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів.

Тому, підстави для застосування до нього адміністративно-господарських санкцій відсутні.

Відповідно до статті 19 конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 86 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Оскільки відповідач ужив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, то на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність безпосереднього звернення до підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

Враховуючи те, що незайнятість необхідної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році виникла не з вини відповідача, то підстави для стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство УБ ХАЕС" адміністративно-господарських санкцій та пені відсутні.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", статтями 2, 6-9, 11, 23, 69, 71, 86, 94, 122, 128, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні адміністративного позову Хмельницького обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство УБ ХАЕС" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 06 червня 2017 року

Суддя/підпис/О.К. Ковальчук
"Згідно з оригіналом" Суддя О.К. Ковальчук