Справа № 665/41/13-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 665/41/13-а

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Томашевський В.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Чаплинського районного суду Херсонської області від 14 січня 2014 року по справі за позовом Прокурора Чаплинського району Херсонської області до Чаплинської районної ради про скасування рішення Чаплинської районної ради ІV сесії ХХІV скликання від 30.12.2002 року № 50 «Про продаж службового приміщення на дві сім'ї», -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Чаплинського району Херсонської області звернувся до суду з позовом до Чаплинської районної ради про скасування рішення Чаплинської районної ради ІV сесії ХХІV скликання від 30.12.2002 року № 50 «Про продаж службового приміщення на дві сім'ї».

Постановою Чаплинського районного суду Херсонської області від 14 січня 2014 року заявлений позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги на вказане рішення суду, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповному з'ясуванні всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, просили скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

30.12.2002 року Чаплинською районною радою ІV сесії ХХІV скликання було прийнято рішення № 50 «Про продаж службового приміщення на дві сім'ї», згідно п. 1 якого з метою поповнення районного бюджету вирішено продати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 службове житлове приміщення на дві сім'ї шляхом викупу згідно з експертною оцінкою.

Рішенням Чаплинської районної ради ХХІІІ сесії VІ скликання від 21.12.2012 року № 386 внесено зміни до вказаного рішення та виключено з його тексту слово «службове».

Не погоджуючись із рішенням відповідача від 30.12.2002 року № 50 «Про продаж службового приміщення на дві сім'ї», прокурор звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, при цьому, останній виходив з того, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на викладене.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму (частина 1 статті 17 КАС України).

За приписами ч. 2 вказаної статті КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Поняття «суб'єкт владних повноважень» визначено у статті 3 КАС України, відповідно до якої - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Водночас, у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про оформлення у власність чи оренду нерухомого майна (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірного нерухомого майна має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, 30.12.2002 року Чаплинською районною радою ІV сесії ХХІV скликання було прийнято рішення № 50 про продаж ОСОБА_2 та ОСОБА_3 службового житлового приміщення на дві сім'ї шляхом викупу, розташованого в АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення, 20.09.2003 року між ОСОБА_3 та Чаплинською районною радою був укладений договір купівлі-продажу, який посвідчено державним нотаріусом.

Право власності за ОСОБА_3 на 48/100 будинку за адресою АДРЕСА_1 було зареєстровано 07.11.2003 року Каховським ДБТІ, що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним витягом.

Також, в ході апеляційного розгляду справи, представником ОСОБА_2 підтверджено факт реєстрації за ОСОБА_2 права власності на квартиру в АДРЕСА_1 згідно оскаржуваного рішення Чаплинської районної ради від 30.12.2002 року № 50.

Зазначені обставини жодним чином не заперечуються позивачем.

Тобто, з наведеного вбачається, що на підставі оскаржуваного рішення у цій справі у апелянтів виникло право власності на нерухоме майно та фактично це право і оспорюється у даній справі, а оскаржуване рішення вичерпало свою дію фактом його виконання.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Таким чином, прийняте відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, рішення про передачу у власність спірного нерухомого майна є ненормативним актом, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання.

Скасування такого акта не породжує наслідків для власників спірного нерухомого майна, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на нерухоме майно має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Тобто, позов, предметом якого є рішення щодо передачі у власність нерухомого майна - ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути розглянутий за правилами КАС України, оскільки таке рішення органу вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власників нерухомого майна, оскільки у таких осіб виникло право власності і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

За таких обставин, враховуючи, що прийняте відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, рішення про передачу у власність спірного нерухомого майна є ненормативним, яке після його реалізації вичерпало свою дію фактом його виконання і з прийняттям якого у апелянтів у даній справі виникло право власності на спірне нерухоме майно у відповідних розмірах, даний позов, предметом якого є спірне рішення, не може бути розглянутий за правилами КАС України, оскільки подальше оспорювання правомірності набуття фізичними особами спірного нерухомого майна має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, так як виникає спір про право цивільне.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена неодноразово колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 01.10.2013 року справа № 21-228а13, від 11.11.2014 року № 21-493а14, від 09.12.2014 року № 21-308а14, від 17.02.2015 року № 21-551а14, від 24.02.2015 року № 21-34а15, від 29.09.2015 року № 826/10205/14, від 13.01.2016 року № 808/4677/13-а, від 26.01.2016 року № 2а-10699/11/2670, від 09.02.2016 року №№ 0870/562/12, 816/3735/14, від 01.03.2016 року № 2а/2470/2635/12.

За приписами частини 1 статті 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Отже, за суб'єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду цивільними судами у порядку, визначеному нормами ЦПК України.

Вищезазначені положення процесуального закону судом першої інстанції залишені поза увагою.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що даний позов, предметом якого є рішення Чаплинської районної ради від 30.12.2002 року № 50 про продаж ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приміщення шляхом викупу, розглянутий судом першої інстанції без залучення таких осіб до участі у справі та без направлення їм відповідного рішення суду, що суперечить положенням ст. 53 КАС України.

Пунктом 1 частини 1 статті 157 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За правилами пункту 4 частини 1 статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КАС України, постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи наведену позицію Верховного Суду України, колегія суддів вважає, що в цій справі суд першої інстанцій не правильно застосував згадані норми процесуального права, у зв'язку з чим апеляційні скарги слід задовольнити частково, скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на постанову Чаплинського районного суду Херсонської області від 14 січня 2014 року - задовольнити частково.

Постанову Чаплинського районного суду Херсонської області від 14 січня 2014 року - скасувати.

Провадження у справі за позовом Прокурора Чаплинського району Херсонської області до Чаплинської районної ради про скасування рішення Чаплинської районної ради ІV сесії ХХІV скликання від 30.12.2002 року № 50 «Про продаж службового приміщення на дві сім'ї» - закрити.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець