Справа № 2-а-270/10/1416
Суддя: Милосердний М.М.
Дата ухвалення: 2012-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2012 р.Справа № 2-а-270/10/1416

Категорія: 10.2Головуючий в 1 інстанції: Рум'янцева Н.О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Милосердного М.М.,

суддів Алєксєєва В.О. та Ступакової І.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2010 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Управління внутрішніх справ України в Миколаївській області, Управління внутрішніх справ України в Одеській області, Міністерства внутрішніх справ України про зобовязання призначити пенсію,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління внутрішніх справ України в Миколаївській області (далі УМВС в Миколаївській області), Головного управління Пенсійного фонду України (далі ГУ ПФУ) в Миколаївській області про зобовязання пенсійної установи відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" (далі Закон №2262-XII), а також просив призначити йому пенсію за минулий час, за 12 місяців перед його зверненням за призначенням пенсії з 26 березня 2005 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він має загальний трудовий стаж більше ніж 25 років, з яких більше 12 років складає військова служба та служба в органах внутрішніх справ. Також, він не був звільнений або засуджений до злочинів, які виключають отримання пенсії відповідно до Закону України №2262-XII, а тому має право на отримання вищезазначеного пенсійного забезпечення.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2010 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Суд зобов'язав УМВС України в Одеській області нарахувати пенсію позивачу за вислугу років відповідно до пункту б статті 12, статті 50 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" в редакції від 04 липня 2002 року за період починаючи з 28 березня 2005 року. Також, суд зобов'язав ГУ ПФУ в Миколаївській області призначити пенсію згідно розрахунку УМВС України в Одеській області з 28 березня 2005 року та здійснити виплату заборгованості з 28 березня 2005 року.

Не погоджуючись з постановою суду, ГУ ПФУ в Миколаївській області подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ГУ ПФУ в Миколаївській області не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач на момент звернення з заявою про призначення пенсії за вислугу років досяг 45-річного віку, мав загальний трудовий стаж понад 25 років, з яких служба в органах внутрішніх справ становила більш 12 років 6 місяців.

Підставою для звернення стала відмова у призначені пенсії позивачу у звязку з тим, що на час звільнення зі служби у органах МВС ОСОБА_1 не мав необхідних 25 календарних років загального трудового стажу.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив з того, що відмовивши у призначенні пенсії суб'єкт владних повноважень діяв всупереч вимог законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним з огляду на наступне.

Умови призначення пенсії за вислугу років було визначено статтею 12 Закону України №2262-XII.

Так, відповідно до п. "б" зазначеної статті (в редакції на час звернення позивача за призначенням пенсії) право на пенсію за вислугу років мали особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, звільнені зі служби незалежно від підстав та часу звільнення і досягли 45-річного віку, крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Згідно пункту "б" статті 12 Закону України №2262-XII (у редакції від 04 квітня 2006 року) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" -"д" статті 12 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що в період з 01 серпня 2002 року по 29 квітня 2006 року, коли набрав чинність Закон України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" від 04 квітня 2006 року, незалежно від підстав та часу звільнення правом на призначення пенсії за вислугу років користувалися перелічені в цій статті особи, які досягли на час звернення за призначенням пенсії 45-річного віку, мали загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (крім осіб, позбавлених військових або спеціальних звань, а також звільнених із служби у зв'язку з засудженням за умисний злочин, вчинений з використанням свого посадового становища, або вчиненням корупційного діяння).

Таким чином, 28 березня 2006 року - день звернення до суб'єкта владних повноважень позивач мав відповідний вік, вислугу років та трудовий стаж, необхідні для призначення пенсії на підставі пункту "б" статті 12 Закону України №2262-XII (в редакції на час звернення за призначенням пенсії).

Доводи апелянта про те, що позивач не відноситься до осіб, на яких поширюється чинність вищезазначеного Закону спростовуються встановленими у суді обставинами.

Тому колегія суддів надходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та надана правова оцінка.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству.

Колегія суддів не може погодитися з посиланням апелянта на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому що всі процесуальні норми, передбачені адміністративним судочинством були виконані без порушень прав кожної сторони при розгляді справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального права.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України в порядку, встановленному КАС України.

Головуючий:

Судді: