Справа № 808/1/17
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року о 11 год. 03 хв.Справа № 808/1/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Стрельнікової Н. В.,

за участю секретаря Батигіна О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Головного управління Держпродспоживслужби в Запорзькій області

про: скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить скасувати постанову №000012 Головного управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області від 16.09.2016 про накладення штрафних санкцій та стягнень на ФОП ОСОБА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки, стосовно обмеження використання споживачами електронних платіжних засобів, приймання до сплати яких відповідно до законодавства є обов'язковим у магазині, в якому позивач здійснює свою господарську діяльність є безпідставними, оскільки, позивач звільнена від обов'язкового приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари. Беручи до уваги вищезазначене, позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваного рішення та застосовування відповідних санкцій.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та надали пояснення в його обґрунтування, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, про що подала до суду письмові заперечення (вх. № 12882 від 04.05.2017), відповідно до яких вважає висновки акту перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів обґрунтованими, а оскаржуване рішення про накладення стягнень таким, що прийнято з додержанням вимог діючого законодавства. Зокрема зазначає, що абзацом 3 частини 2 статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється у будь-який спосіб обмежувати використання споживачем електронних платіжних засобів, а відтак ФОП ОСОБА_1 здійснюючи в магазині господарську діяльність зобов'язана була забезпечити можливість використання спеціальних платіжних засобів під час здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги). Оскільки позивачем порушено вимоги частини 2 статті 17 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідачем винесено постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» та застосовано до позивача штраф у розмірі 8500 грн. З урахуванням вищезазначеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець Якимівською районною державною адміністрацією Запорізької області 23.03.2011 за № 2 002891, за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серії НОМЕР_1 (а.с.13).

19.07.2016 до відповідача надійшла скарга (звернення) ОСОБА_2 (вх. 151) з проханням провести перевірку щодо порушення її прав у зв'язку з відмовою/обмеженням розрахунку кредитною карткою в магазині за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.83).

12.09.2016, на підставі звернення споживача ОСОБА_2 від 18.07.2016, наказу № 68/і-06 від 09.09.2016, направлення № 000128/і-06 від 09.09.2016 та за згодою Держпродспоживслужби на проведення позапланових заходів зі здійснення державного контролю № 603-155-6/9441 від 30.08.2016 фахівцями відповідача проведено позапланову перевірку щодо додержання законодавства про захист прав споживачів фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, яка здійснює підприємницьку діяльність в магазині за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.89-91).

За результатами проведеної перевірки відповідачем складено Акт перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів № 000068 від 12.09.2016, яким встановлено порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: обмежено використання споживачами електронних платіжних засобів, приймання до сплати яких відповідно до законодавства є обов'язковим (а.с.92-94).

На підставі Акта перевірки № 000068 від 12.09.2016, керуючись ст. 23, 26 Закону України «Про захист прав споживачів» та Положенням про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 № 1177, відповідачем винесено постанову про накладення стягнень № 000012 від 16.09.2016, якою до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 8500 грн. (а.с.95).

Листом від 16.09.2016 № 023-12/2691 оскаржувана постанова надіслана на адресу позивача, однак повернута до Головного управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області не врученою з відміткою поштового зв'язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.96-97).

Позивач вважає постанову про накладення стягнень № 000012 від 16.09.2016 протиправною, у зв'язку із чим звернулася до суду із вимогою про її скасування.

Законом, який регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів є Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1023-ХІІ).

Частиною 2 статті 17 Закону № 1023-ХІІ передбачено, що споживач має право на вільний вибір товарів і послуг у зручний для нього час та на вільне використання електронних платіжних засобів з урахуванням режиму роботи та обов'язкових для продавця (виконавця) форм (видів) розрахунків, установлених законодавством України.

Продавець (виконавець) зобов'язаний всіляко сприяти споживачеві у вільному виборі продукції та форм її оплати.

Забороняється примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту, у будь-який спосіб обмежувати використання ним електронних платіжних засобів, якщо відповідно до законодавства продавець (виконавець) зобов'язаний приймати їх до сплати.

Відповідно до п. 21 Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування на ринку споживчих товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2006 № 833, суб'єкт господарювання зобов'язаний забезпечити можливість використання спеціальних платіжних засобів під час здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) відповідно до законодавства.

В той же час, частиною другою Постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2010 № 878 «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів» звільнено від обов'язкового приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) заклади громадського харчування закритого типу, які обслуговують певний контингент споживачів, зокрема особовий склад Збройних Сил та інших військових формувань, студентів, учнів та викладачів вищих, професійно-технічних, загальноосвітніх навчальних закладів, працівників промислових підприємств, підприємства торгівлі з торговельною площею до 20 кв. метрів (крім автозаправних станцій), а також суб'єкти господарювання, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення менше ніж 25 тис. осіб.

Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що при складанні акту перевірки, який став підставою для прийняття оскаржуваної постанови відповідач користувався інформацією, отриманою та створеною під час роботи спільної міжвідомчої робочої групи з питань забезпечення якісної підготовки та проведення курортного сезону «Курорт-2016», яка надійшла листом № 198/02.1-21/04.2 від Департаменту екології та природних ресурсів Запорізької обласної державної адміністрації, за змістом якого, КП «Жилкомсервіс» Кирилівської селищної ради надає послуги з водопостачання закладам оздоровлення та відпочинку (в оздоровчий період) з розрахунковою кількістю відпочиваючих близько 28700 осіб на добу.

Однак, листом вих. № 1466 від 23.09.2016 Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області повідомила, що смт. Кирилівка офіційного статусу Курорту немає. Середня статистична чисельність населення складає 3720 осіб (а.с.54).

У зв'язку із цим позивач, на підставі положень п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги) з використанням спеціальних платіжних засобів» від 29.09.2010 № 878, звільнена від обов'язкового приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги).

Оскільки, позивач здійснює господарську діяльність у смт. Кирилівка, яке є населеним пунктом із загальною чисельністю населення менше ніж 25 тис. осіб та звільнена від обов'язкового приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги), висновки відповідача про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч. 2 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» є протиправними.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку, що порушення чинного законодавства з боку позивача відсутні, а відтак, оскаржувана постанова про накладення стягнень № 000012 від 16.09.2016 прийнята протиправно, у зв'язку з чим позов про її скасування підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено обґрунтованість та правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову в.о. начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області №000012 від 16 вересня 2016 року про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1600 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова