Справа № 2-а-5230/09/1416
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2011 р.Справа № 2-а-5230/09/1416

Категорія:10.3Головуючий в 1 інстанції: Костюченко Г.С.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Потапчука В.О.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва та Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій незаконними та стягнення щорічної грошової допомоги на оздоровлення,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати відповідача незаконними та стягнути з відповідача недоотримані суми щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2007-2008 роки у розмірі 4775 гривень.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2009 року заявлений позов задоволено. Дії Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва щодо відмови позивачу у виплаті щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 року в сумі 4775 гривень визнані незаконними; з Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради стягнуто на користь позивача 4775 гривень.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Департамент праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що грошова допомога нараховувалася відповідно до чинного законодавства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи вірність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198 та ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції може скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову в разі, коли судом порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а висновки не відповідають обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії та отримує щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 100 гривень.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач не донарахував і не виплатив позивачу загальну суму щорічної грошової допомоги на оздоровлення.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками суду не погоджується з огляду на таке.

Дію положень статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»зупинено на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати згідно із п. 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач здійснив нарахування та виплату щорічної грошової допомоги у 2007 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562.

Зупинення дії положень статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачене пунктом 30 статті 71 Закону України Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. N 6-рп/2007.

Згідно із ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Тобто рішення Конституційного Суду України мають перспективну дію. Отже, висновок суду першої інстанції щодо неправомірності дій відповідача у 2007 році є безпідставним, оскільки на момент виплати щорічної разової грошової допомоги дію ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»було зупинено, а відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналогічна ситуація склалась з виплатою допомоги у 2008 році. Так, позивачу вона була виплачена в лютому 2008 року, в той час, коли підпунктом 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення до деяких законодавчих актів України»стаття 48 Закону № 796-XІІ викладена в новій редакції: одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 зазначені Зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Проте, як і в 2007 році, виплати допомоги за 2008 рік були здійснені в той час, коли дія статті 48 Закону № 796-XІІ передбачала виплату допомоги в розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України. Це означає, що дії відповідача з виплати допомоги у 2007-2008 роках помилково визнані судом неправомірними, а суми недоплаченої допомоги безпідставно стягнуто з відповідача.

З урахуванням викладеного, правові підстави для задоволення цього позову - відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті постанови порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Крім того, відповідно до чинного на момент звернення позивача до суду п. «з»ч.1 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито»ставка державного мита із апеляційних скарг на рішення судів складає 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що при подачі апеляційної скарги Управлінням Департаментом праці та соціального захисту населення м. Миколаєва не оплачено державне мито, а в даному випадку орган соціального забезпечення від сплати державного мита не звільняється, судова колегія вважає за необхідне стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва судовий збір у встановленому законодавством розмірі.

Керуючись ст.ст.195,197; п.3 ч.1 ст.198; п.4 ч.1 ст.202; ч.2 ст.205; ст.207; ч.5 ст.254 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2009 року задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2009 року скасувати та прийняту нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління соціальних виплат і компенсацій Ленінського району Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва та Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання дій незаконними та стягнення щорічної грошової допомоги на оздоровлення - відмовити.

Стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва судовий збір в розмірі 68,70 гривень (шістдесят вісім гривень 70 коп.) за подачу апеляційної скарги на рахунок № 0008, код бюджетної класифікації 22090200, одержувач ГУДКУ в Одеській області, , банк отримувач: ГУДКУ в Одеській області, МФО 828011.

Постанова апеляційного суду набирає чинності через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання чинності безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: /ОСОБА_3/

Суддя: /ОСОБА_4/

Суддя: /ОСОБА_1/