Справа № 2-а-2598/09/1470
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2012-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2012 р.Справа № 2-а-2598/09/1470

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів: Кравця О.О. та Осіпова Ю.В.,

при секретарях Руденко І.Ю. та Соколовій М.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 та представника прокуратури ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу представника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2009 року по справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства (раніше відкритого акціонерного товариства) «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві (за участю прокуратури Миколаївської області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2009 року ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»звернулось до суду з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 04 червня 2009 року № 00001240/0, № 00001340/0 та № 00001440/0.

В обґрунтування позову зазначалося, що з 31 березня по 15 травня 2009 року посадовими особами СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві проведено перевірку ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня по 31 грудня 2008 року. За результатами перевірки складено акт за № 530/40/00952114 від 22 травня 2009 року, яким встановлено порушення позивачем п. 1.32 ст. 1, п. 5.1, п. п. 5.2.1, п. п. 5.2.7 п. 5.2, п. п. 5.3.9 п. 5.3, п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 2 Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженого наказом ДПА України від 29 березня 2003 року, внаслідок чого підприємством завищено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток у сумі 3788753 грн. та занижено податок на прибуток на загальну суму 21585 грн.. Крім того, в акті перевірки зазначено про порушення позивачем п. п. 7.4.1 та 7.4.5 п. 7.4, п. п. 7.7.1 та 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 5.12.3 Порядку заповнення декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 року № 166, внаслідок чого занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті у розмірі 303971 грн., завищено суму ПДВ, що підлягає сплаті, на суму 1056922 грн., завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на суму 199905 грн., а також завищено залишок відємного значення ПДВ на суму 1229663 грн.. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 04 червня 2009 року № 00001240/0, № 00001340/0 та № 00001440/0, якими ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»визначено податкове зобовязання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 21585 грн. та в сумі 332086 грн. 80 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями, податкове зобовязання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 151985 грн. 50 коп., а також зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень та червень 2008 року на 199905 грн. зі сплатою штрафних (фінансових) санкції в розмірі 99952 грн. 50 коп.. На думку позивача, висновки акта перевірки щодо порушення ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»вимог податкового законодавства не є обґрунтованими, а тому прийняті на підставі акта перевірки податкові повідомлення-рішення відповідача підлягають скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2009 року позовні вимоги ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 04 червня 2009 року № 00001240/0, № 00001340/0 та № 00001440/0.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представники СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві в апеляційній скарзі та в доповненні до апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального права і, крім того, висновки суду не відповідають обставинам справи. На думку апелянта, судом при розгляді справи порушено норми ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а також ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств». У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити апеляційну скаргу представника відповідача без задоволення, а оскаржену постанову суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2011 року за клопотанням представника позивача замінено позивача у справі з відкритого акціонерного товариства «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»на публічне акціонерне товариство «Миколаївський комбінат хлібопродуктів».

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представника відповідача та прокурора в підтримку апеляційної скарги, а також представника позивача про часткову відмову від позову та залишення оскарженого судового рішення в іншій частині без змін, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність її часткового задоволення.

Судом встановлено, що з 31 березня по 15 травня 2009 року посадовими особами СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві проведено перевірку ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня по 31 грудня 2008 року.

За результатами перевірки складено акт за № 530/40/00952114 від 22 травня 2009 року, яким встановлено порушення підприємством п. 1.32 ст. 1, п. 5.1, п. п. 5.2.1, п. п. 5.2.7 п. 5.2, п. п. 5.3.9 п. 5.3, п. 5.9 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», п. 2 Порядку складання декларації з податку на прибуток підприємства, затвердженого наказом ДПА України від 29 березня 2003 року № 143, внаслідок чого позивачем завищено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток у сумі 3788753 грн. та занижено податок на прибуток у сумі 21585 грн..

Крім того, в процесі перевірки також встановлено порушення позивачем п. п. 7.4.1, п. п. 7.4.5 п. 7.4, п. п. 7.7.1, п. п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», п. 5.12.3 Порядку заповнення декларації з податку на додану вартість, затвердженого Наказом ДПА України від 30 травня 1997 року № 166, внаслідок чого занижено суму ПДВ, що підлягає сплаті на суму 303971 грн., завищено суму ПДВ, що підлягає сплаті на суму 1056922 грн., завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ на суму 199905 грн. та завищено залишок відємного значення ПДВ на суму 1229663 грн..

На підставі акта перевірки СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві прийнято податкові повідомлення-рішення від 04 червня 2009 року № 00001240/0, № 00001340/0 та № 00001440/0, якими ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»визначено відповідно податкове зобовязання з податку на прибуток за основним платежем в сумі 21585 грн. та в сумі 332086 грн. 80 коп. за штрафними (фінансовими) санкціями, податкове зобовязання з податку на додану вартість за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 151985 грн. 50 коп., а також зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за травень та червень 2008 року на загальну суму 199905 грн. зі сплатою штрафних (фінансових) санкції в розмірі 99952 грн. 50 коп..

Задовольняючи позовні вимоги ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»в частині скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень відповідача, якими позивачу визначено податкові зобовязання з податку на прибуток та податку на додану вартість, а також застосовано штрафні (фінансові) санкції, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем правомірно включено до складу валових витрат вартість товарів на загальну суму 2514212 грн. 79 коп., придбаних у постачальників ТОВ «Мітракс», ТОВ «Івего», ТОВ «Флорида»та ТОВ «Технопік-Юг», а також правомірно сформовано податковий кредит з включенням до нього податку на додану вартість на загальну суму 502842 грн., сплаченого у складі вартості товарів, придбаних позивачем у названих підприємств.

Так, відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», чинного на час виникнення спірних правовідносин, валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Підпунктом 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону встановлено, що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у звязку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Згідно п. п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 названого Закону (у вказаній вище редакції) не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обовязковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Як встановлено матеріалами справи, видами діяльності ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів», серед іншого, є виробництво продуктів борошномельно-крупяної промисловості, оптова торгівля зерном.

Позивачем серед інших господарських операцій протягом перевіреного податковим органом періоду укладено угоди купівлі-продажу:

- з ТОВ «Мітракс»від 09 січня 2008 року № К-4/34 про купівлю-продаж пшениці 5 класу на загальну суму 1200013 грн. 43 коп. (т. 2. а. с. 268);

- з ТОВ «Івего»від 17 квітня 2008 року № К-4/83, предметом якого є поставка та передача у власність Покупцю (позивачу) зерна за ціною, якістю, кількістю та на умовах, вказаних у додатку до договору (т. 2 а. с. 228 229);

- з ТОВ «Флорида»від 12 лютого 2008 року № К-4/43, предметом якого є поставка та передача у власність Покупцю (позивачу) зерна за ціною, якістю, кількістю та на умовах, вказаних у додатку до договору (т. 2 а. с. 165 166);

- з ТОВ «Технопік-ЮГ» від 31 липня 2007 року № К-4/226 про купівлю-продаж пшениці 4 класу на загальну суму 374000 грн. (т. 2 а. с. 273 274).

Витрати на загальну суму 2514212 грн. 79 коп., понесенні позивачем у звязку з оплатою послуг за вказаними угодами, віднесено ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»до складу валових витрат. Сума вказаних витрат позивача визнана в судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником відповідача.

В акті перевірки посадовими особами СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві зроблено висновки, що підприємство позивача завищило відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток внаслідок віднесення до складу валових витрат вартість товарів, придбаних у постачальників (ТОВ «Мітракс», ТОВ «Івего», ТОВ «Флорида»та ТОВ «Технопік-Юг»), укладені угоди з якими, на думку посадових осіб податкового органу, є нікчемними. В обґрунтування висновку щодо нікчемності угод, укладених з зазначеними вище підприємствами, відповідач посилається на те, що вказані підприємства ухилялися від сплати податків, унаслідок чого останні до бюджету не надходили, при цьому у звязку з банкрутством з 10 жовтня 2008 року скасовано державну реєстрацію ТОВ «Флорида», а постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04 квітня 2008 року визнано недійсними установчі документи з моменту реєстрації, а також первинні бухгалтерські та податкові документи «Технопік-Юг»з дати їх видачі.

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, витрати по вказаним вище угодам безпосередньо повязані з основною статутною діяльністю позивача та підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними документами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, якій містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст. 9 названого Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обовязкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як встановлено матеріалами справи, витрати за зазначеними вище угодами з ТОВ «Мітракс», ТОВ «Івего», ТОВ «Флорида»та ТОВ «Технопік-Юг»включено позивачем до складу валових витрат на підставі первинних документів договорів поставки (купівлі продажу), додатків до них, банківських виписок, податкових та видаткових накладних (т. 2 а. с. 165 277), а також товарно-транспортних накладних (т. 3 а. с. 8 41), оформлених відповідно до наведених вимог чинного законодавства України, що не спростовується висновками акта перевірки.

При цьому податковим органом не доведено фактів безтоварності операцій за спірними угодами та обізнаності позивача щодо порушення податкового законодавства його контрагентами. Визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість самі по собі не призвели до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляло правового значення видані за цими господарськими операціями податкові накладні.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що на час здійснення спірних господарських операцій продавці товарів були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також мали свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість. За таких обставин покупець (позивач) не може нести відповідальність ні за несплату податків продавцями, ні за можливу недостовірність відомостей про них, наведених у зазначеному реєстрі, за умови необізнаності щодо неї.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»установлено таке. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Із врахуванням викладеного висновок суду першої інстанції про правомірність включення до складу валових витрат позивача витрат за названими вище угодами купівлі-продажу з ТОВ «Мітракс», ТОВ «Івего», ТОВ «Флорида»та ТОВ «Технопік-Юг»є правильним.

Обґрунтовано включено позивачем до складу валових витрат також витрати на агентські послуги на суму 868876 грн. 21 коп..

Так, протягом перевіреного податковим органом періоду позивачем укладено агентські угоди:

- з ТОВ «Оріон-комплект»від 01 липня 2008 року № 8-27 про надання послуг з пошуку потенційних продавців зерна (контрагентів) на території Миколаївської області (т. 2 а. с. 7);

- з ТОВ «Росткорн»від 15 липня 2008 року № 18/08 (додаткова угода від 20 липня 2008 року) про надання послуг з пошуку потенційних покупців борошна (вищого та першого ґатунку) на території та за межами України (т. 2 а. с. 12 13);

- з ТОВ «Сидис»від 08 лютого 2008 року № 001/08 (додаткова угода від 02 березня 2008 року) про надання послуг з пошуку потенційних покупців борошна (вищого та першого ґатунку) на території та за межами України (т. 2 а. с. 44 45);

- з ТОВ «Стандарт Сигма»від 05 листопада 2008 року № 15/08 про надання послуг з пошуку потенційних продавців зерна (вищого та першого ґатунку) на території та за межами України (т. 2 а. с. 57);

- з ТОВ «Будтехматеріали»від 29 січня 2008 року № 02/11 про надання послуг з пошуку потенційних продавців зерна (контрагентів) незалежно від регіону розташування зерна (т. 2 а. с. 67).

Витрати на загальну суму 868876 грн. 21 коп., понесенні позивачем у звязку з оплатою послуг за вказаними угодами, віднесено ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» до складу валових витрат.

За висновками посадових осіб податкового органу, за результатами перевірки не встановлено документально підтвердженого звязку між отриманням зазначених вище агентських послуг та веденням господарської діяльності, оскільки згідно наданих звітів встановлено надання послуг з укладення договорів з контрагентами, з якими ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»мало відносини в попередніх періодах, а також невідповідність даних, які містяться у звітах та наданих документах.

Проте, витрати по вказаним вище угодам безпосередньо повязані з основною статутною діяльністю позивача, направлені на можливе збільшення доходів підприємства та підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними документами агентськими договорами, актами виконаних робіт, податковими накладними, платіжними дорученнями, банківськими виписками, звітами Агентів перед замовником (стосовно угоди з ТОВ «Оріон-комплект»- т. 2 а. с. 7 11; стосовно угоди з ТОВ «Росткорн»- т. 2 а. с. 12 43; стосовно угоди з ТОВ «Сидис»- т. 2 а. с. 44 56; стосовно угоди з ТОВ «Стандарт Сигма»- т. 2 а. с.57 66; стосовно угоди з ТОВ «Будтехматеріали»- т. 2 а. с. 67 92, 100 105).

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання відповідача на відсутність документально підтвердженого звязку між отриманням зазначених вище агентських послуг та веденням господарської діяльності підприємством у звязку з укладенням договорів з контрагентами, з якими ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»мало відносини в попередніх періодах, враховуючи посилання позивача на нестабільність ринку зерна в Україні, а також те, що протягом року підприємством укладено декілька сотень договорів купівлі-продажу товарів, що свідчить про неможливість пошуку контрагентів, в тому числі тих, з ким позивач мав господарські операції в попередні роки, виключно силами позивача.

На думку суду апеляційної інстанції, технічна помилка, що міститься в договорах позивача з ТОВ «ІНТ Агро» від 18 вересня 2008 року № К-3/58-1 та з ТОВ «ЮжцентрТорг»від 30 вересня 2008 року № К-3/62-1, укладених за результатами агентської угоди з ТОВ «Росткорн», а саме зазначення у вказаних договорах позивача «Покупцем»борошна замість «Продавця», за наявності усіх інших первинних документів, в яких позивача визначено саме як «Продавця»товару, не може бути підставою для виключення витрат ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»за агентською угодою з ТОВ «Росткорн»зі складу валових витрат.

На підставі викладеного віднесення позивачем до складу валових витрат суми оплати послуг в 868876 грн. 21 коп. за названими вище агентськими угодами є правомірним.

Не ґрунтується на чинному на час виникнення спірних правовідносин законодавстві і висновок посадових осіб податкового органу про порушення позивачем п. п. 7.4.1, п. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»у звязку з віднесенням останнім до складу податкового кредиту податку на додану вартість на загальну суму 502842 грн., сплаченого у складі вартості товарів, придбаних у ТОВ «Мітракс», ТОВ «Івего», ТОВ «Флорида»та ТОВ «Технопік-Юг», а також суми ПДВ в 173775 грн. 24 коп., сплаченого у складі вартості агентських послуг за договорами з ТОВ «Оріон-комплект», ТОВ «Росткорн», ТОВ «Сидис», ТОВ «Стандарт Сигма»та ТОВ «Будтехматеріали».

Так, відповідно до п 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість», чинного на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобовязання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Згідно з п. п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 названого Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 6.1 ст. 6 та ст. 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у звязку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нормами п. п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 названого Закону (у вказаній вище редакції) передбачено, що не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

Підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 ст. 7 Закону встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Як встановлено матеріалами справи, податковий кредит за травень та червень 2008 року позивач формував на підставі податкових накладних, виданих його контрагентами ТОВ «Мітракс», ТОВ «Івего», ТОВ «Флорида», ТОВ «Технопік-Юг», ТОВ «Оріон-комплект», ТОВ «Росткорн», ТОВ «Сидис», ТОВ «Стандарт Сигма»та ТОВ «Будтехматеріали».

Відповідно до п. п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платник податку зобовязаний надати покупцю податкову накладну, що має містити зазначені окремими рядками: а) порядковий номер податкової накладної; б) дату виписування податкової накладної; в) назву юридичної особи або прізвище, імя та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця): д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість; є) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, обєм); є) повну назву отримувача; ж) ціну продажу без врахування податку; з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні; и) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Згідно з п. п. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 названого Закону податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобовязань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг).

На підставі п. п. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Крім того, пунктом 2 Порядку заповнення податкових накладних, затвердженого наказом ДПА України від 30 травня 1997 року № 165 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 року за № 233/2037), чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Згідно п. 5 Порядку податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку, тобто якщо податкову накладну видано особою, яка не зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій не присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Підпунктом 6.2 Порядку визначено, що податкова накладна дає право покупцю, зареєстрованому як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість.

Як встановлено матеріалами справи, всі розрахунки позивача підтвердженні податковими накладними, оформленими у відповідності до вимог п. п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та складеними в порядку, передбаченому наказом Державної податкової адміністрації України від 30 травня 1997 року № 165 «Про затвердження форми податкової накладної та порядку її заповнення»(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 червня 1997 року за № 233/2037).

Податкові накладні складено особами, які на момент їх оформлення зареєстровані як платники податку в податковому органі і яким присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

При цьому, як зазначено вище, податковим органом не доведено фактів безтоварності операцій за спірними угодами та обізнаності позивача щодо порушення податкового законодавства його контрагентами. Визнання недійсними установчих документів юридичної особи та подальше анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість самі по собі не призвели до недійсності всіх угод, укладених з моменту державної реєстрації такої особи до моменту виключення її з державного реєстру, та не позбавляло правового значення видані за цими господарськими операціями податкові накладні.

Реальність виконання господарських зобовязань за укладеними позивачем договорами поставки також підтверджується наявними у матеріалах справи переліченими вище первинними документами, в тому числі наданими стороною позивача на вимогу суду апеляційної інстанції.

За таких обставин суми податку на додану вартість за виписаними ТОВ «Мітракс», ТОВ «Івего», ТОВ «Флорида», ТОВ «Технопік-Юг», ТОВ «Оріон-комплект», ТОВ «Росткорн», ТОВ «Сидис», ТОВ «Стандарт Сигма»та ТОВ «Будтехматеріали»податковими накладними за вказаними вище угодами були правомірно включені позивачем до складу податкового кредиту за травень та червень 2008 року.

Із врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції знаходить обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що позивачем було додержано встановлений чинним законодавством порядок формування податкового кредиту за спірними господарськими операціями. При цьому можливе невиконання контрагентом свого зобовязання по сплаті податку до бюджету є підставою для відповідальності та тягне негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у разі, якщо останній виконав весь перелік умов щодо його формування та має належні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

У звязку з відсутністю підстав для визначення позивачу зобовязань з податку на додану вартість за основним платежем, відсутні підстави і для застосування до ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»штрафних (фінансових) санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Під час розгляду справи позивачем до суду апеляційної інстанції подано заяву про відмову від позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві від 04 червня 2009 року № 00001240/0 в частині застосування до ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»штрафних (фінансових) санкцій в сумі 36900 грн. 30 коп. (т. 3 а. с. 1 3).

Вказана заява не суперечить закону та не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси, а тому апеляційний суд вважає за можливе прийняти часткову відмову позивача від позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо позивач відмовився від адміністративного позову і відмову прийнято судом.

Враховуючи, що вказаною заявою фактично визнано позивачем правомірність дій податкового органу по накладенню на ВАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»штрафних (фінансових) санкцій в сумі 36900 грн. 30 коп. в податковому повідомленні-рішенні СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві від 04 червня 2009 року № 00001240/0, суд апеляційної інстанції на підставі ч. 1 ст. 203 КАС України приходить до висновку про скасування оскарженого судового рішення у даній частині із закриттям провадження у справі.

Разом з цим, оскільки судом першої інстанції в іншій частині ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає постанову окружного адміністративного суду в іншій частині без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 203, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві задовольнити частково.

Прийняти відмову публічного акціонерного товариства «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»від позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві від 04 червня 2009 року № 00001240/0 в частині застосування до публічного акціонерного товариства «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»штрафних (фінансових) санкцій в сумі 36900 грн. 30 коп..

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2009 року в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві від 04 червня 2009 року № 00001240/0 в частині застосування до публічного акціонерного товариства «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»штрафних (фінансових) санкцій в сумі 36900 грн. 30 коп. скасувати, а провадження у справі у вказаній частині закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 157 КАС України.

В іншій частині постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: