Справа № 808/3689/16
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2017 рокусправа № 808/3689/16
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Іванова С.М.

суддів: Панченко О.М. Чередниченка В.Є.

за участю секретаря судового засідання: Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі № 808/3689/16 за позовом ОСОБА_1 до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з адміністративним позовом до Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), у якому просила скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.10.2016 р. № 530-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в сумі 172 035,17 грн.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі № 808/3689/16 адіністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано прийняте Запорізькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №530-13 від 27 жовтня 2016 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі відповідач вказує на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що позивач використовує спірну земельну ділянку, яка знаходиться під забудовою для надання в оренду, про що нею зазначалось у поданих податкових деклараціях. Крім того, ОСОБА_1 у поданій податковій декларації з плати за землю за 2015 рік самостійно нараховано орендну плату за землі державної або комунальної власності у розмірі 56 987, 93 грн., що більше задекларованого доходу за відповідний період.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України та ч.1 ст. 41 КАС України не перешкоджає розгляду справи за відсутності останніх та без фіксування судового розгляду технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами адміністративної справи підтверджено, що 29.12.2009 року між позивачем (Орендар) та Запорізькою міською радою (Орендодавець) укладено Договір оренди землі, відповідно до якого, Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для розташування виробничої бази, яка знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Барикадна, 25, площа земельної ділянки 0,2659 га (а.с. 8-13).

Договір оренди зареєстрований 29.01.2010 року за № 32.

Укладення договору оренди, було пов'язане з придбанням позивачкою нежитлових приміщень за вказаною адресою (виробничої бази) яка складається з адміністративної будівлі, складу, майстерні, гаражів та інших технічних споруд.

Пунктом 9 Договору оренди, визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 45626,85 грн., що складає 3% від нормативної грошової оцінки за календарний рік в цінах 2009 року.

Орендна плата вноситься щомісячно рівними частками протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця на розрахунковий рахунок місцевого бюджету Комунарського району.

Згідно Витягу з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земель №763/86-16 від 11.02.2016 року, виданого Управлінням Держгеокадастру у Запорізькому районі встановлено, що цільове призначення земельної ділянки за адресою м. Запоріжжя вул. Барикадна, 25 визначено, як землі промисловості, коефіцієнт функціонального призначення Кф - 1,20.

30 червня 2016 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №4839-12, яким визначено позивачці суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 180 172 грн. 64 коп. за земельну ділянку, яка знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Барикадна, 25, площею 0,2659 га.

При розрахунку розміру орендної плати, вказаної в податковому повідомлення-рішенні, податковий орган застосував коефіцієнт функціонального призначення збільшений до 2,5, як для земель комерційного призначення.

Позивач скористався правом на адміністративне оскарження податкового повідомлення-рішення №4839-12 від 30.06.2016. Рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області №987/14/08-01-10-01-13 від 10.10.2016, яке залишено без змін Рішенням Державної фіскальної служби України №12163/К/99-99-11-02-01-14 від 16.11.2016, скаргу частково задоволено, податкове повідомлення - рішення №4839-12 від 30.06.2016 скасовано в частині надмірно визначеного розміру орендної плати з фізичних осіб на суму 8137 грн. 47 коп., в іншій частині залишено без змін.

27 жовтня 2016 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №530-13, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у сумі 172 035 грн. 17 коп. за 2016 рік (а.с.7).

Скасування вказаного податкового повідомлення-рішення і було предметом судового розгляду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що будь-які зміни до договору оренди відносно функціонального призначення земельної ділянками сторонами не вносилась, а тому податковий орган не вправі змінювати коефіцієнт з 1,2 на 2,5, що відноситься до виключної компетенції сторін, між якими укладено відповідний договір оренди земельної ділянки. При цьому з 04.02.2016 року право оренди на спірну земельну ділянку перейшло до ЗАТ «ПроКредитБанк» відповідно до Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. п. 14.1.175 та п.п.14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, плата за землю - загальнодержавний податок,який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно із п.288.2 ст.288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Згідно з п. 287.1 ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до п. 288.1 ст. 288 зазначеного Кодексу підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; не може перевищувати: для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Однією з істотних умов договору оренди землі між орендодавцем та орендарем є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (стаття 15 Закону № 161).

Згідно зі статтею 21 Закону № 161, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Статтею 1 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок, це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами;

Нормативним документом, яким було регламентовано (на момент виникнення правовідносин) механізм нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення та населених пунктів є Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів. затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 року № 18/15/21/11 (далі Порядок № 18/15/21/11).

Пунктом 1.3 Порядку № 18/15/21/11 встановлено, що нормативна грошова оцінка земель використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Пунктом 3.1 Порядку № 18/15/21/11 визначено, що в основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель.

Пунктом 3.5 Порядку № 18/15/21/11 передбачено, що коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки, враховує відносну прибутковість видів економічної діяльності.

Віднесення земель до категорії земель за функціональним використанням провадиться згідно з Інструкцією з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми NN 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), затвердженою наказом Держкомстату України від 05.11.98 N 377, зареєстрованою в Мін'юсті України 14.12.98 за № 788/3228, відповідно до видів економічної діяльності, зазначених у довідках, що надають юридичним особам органи державної статистики.

Зокрема в додатку 1 до пунктів 3.5, 3.7, 3.9, 3.10 до Порядку, в таблиці 1.1 «Коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки (Кф)» встановлюються такі землі комерційного використання: землі торгівлі транспортними засобами та їх ремонту, землі оптової торгівлі і посередництва в торгівлі, землі роздрібної торгівлі побутовими товарами і їх ремонт, землі готелів та ресторанів, землі підприємств фінансового посередництва, землі підприємств страхування, землі підприємств, що здійснюють допоміжну діяльність у сфері фінансів та страхування, землі підприємств, що здійснюють операції з нерухомістю, здавання під найм та послуги юридичним особам, землі підприємств, що здійснюють діяльність у сфері інформатизації, землі підприємств, що здійснюють послуги, які надаються переважно юридичним особам землі підприємств, що здійснюють індивідуальні послуги, землі підприємств, що здійснюють діяльність у сфері відпочинку та розваг (азартні ігри та ігри на гроші тощо). До цих земель застосовується коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) у розмірі 2,5.

Відповідач, зазначаючи коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) у розмірі 2,5, виходив з того, що земельна ділянка, нормативну грошову оцінку якої просив провести позивач, належить до земель комерційного використання.

В той же час, згідно рішення Запорізької міської ради № 82/85 від 24.06.2009 року земельна ділянка, яка використовується позивачем надавалась для розташування виробничої бази. Дане функціональне призначення земельної ділянки також визначено в п.1 договору оренди землі від 29.12.2009. Відповідно до матеріалів технічної інвентаризації на земельній ділянці розміщено ряд нежитлових приміщень, які використовуються позивачкою для розміщення майстерні з пошиття одягу. Таке використання відповідає видам діяльності позивача. Згідно Додатку 1, таблиці 1.1 Порядку № 18/15/21/11 категорія земель текстильної промисловості та пошиття одягу за функціональним використанням відноситься до земель промисловості із значенням коефіцієнта функціонального призначення в розмірі 1,2. Таким чином, позивачем при самостійному розрахунку орендної плати вірно застосовано коефіцієнт функціонального призначення 1,2 для визначення розміру грошової оцінки землі, яка відповідає фактичному використанню та даним земельного кадастру. В свою чергу, застосування відповідачем коефіцієнту функціонального призначення в розмірі 2.5 суперечить Додатку 1, таблиці 1.1 Порядку № 18/15/21/11.

Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до договору іпотеки № 172 від 21.12.2007, згідно якого нежитлові приміщення, що розміщені на орендованій земельній ділянці, були передані в іпотеку ЗАТ "ПроКредитБанк" в рамках забезпечення зобов'язань по кредитному договору, ЗАТ "ПроКредитБанк" скористався своїм правом на задоволення забезпечених вимог шляхом реєстрації права власності на нерухоме майно, яке зареєстроване приватним нотаріусом 04.02.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 13125574 (а.с. 51).

В свою чергу відповідно до ч.5 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" N 898-IV від 05.06.2003 (в редакції чинній на час існування спірних відносин), до особи, яка на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включеного до іпотечного договору, набула право власності на предмет іпотеки (об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва та майнові права на них), розміщений на земельній ділянці, яка перебуває в оренді іпотекодавця, переходить право оренди на таку земельну ділянку, а зазначений договір про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включене до іпотечного договору, є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до нового власника предмета іпотеки і заміну особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. З вищенаведених приписів Закону вбачається, що з 04.02.2016 року право оренди на відповідну земельну ділянку перейшло від позивачки до ЗАТ "ПроКредитБанк".

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, ст. 196, ст. 199, ст. 200 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі № 808/3689/- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий: С.М. Іванов

Суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко