Справа № 814/4207/15
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2017 р. м. Київ К/800/24035/16

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача), Бившевої Л.І., Приходько І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій, провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі - позивач, Підприємець) звернулась до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування рішення від 30.10.2015 року № 000096/20-21 про застосування фінансових санкцій в сумі 6 800,00 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду 3 лютого 2016 року, позов Підприємця задоволено, визнано протиправним та скасовано оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій.

Задовольняючи позовні вимоги Підприємця суд виходив з того, що контролюючим органом не надано належних доказів, які б підтверджували правомірність застосування до позивача фінансових санкцій за порушення вимог ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Підприємця.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У поданих запереченнях на скаргу відповідач просить у задоволенні скарги відмовити через її необґрунтованість.

Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 222 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_4 зареєстрована як фізична особа підприємець Жовтневою районною державною адміністрацією з 08.06.2001 року та здійснює свою підприємницьку діяльність у кафе-барі, розташованому по АДРЕСА_1.

14.04.2015 року оперуповноваженим сектору кримінальної міліції у справі дітей Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_5 зібрані матеріали про факту продажу 09.04.2015 року продавцем бару ОСОБА_6 неповнолітньому ОСОБА_7 пачки цигарок «LD». Працівником міліції були опитані громадяни ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та складено стосовно продавця позивача ОСОБА_6 протокол про адміністративне правопорушення передбачене ст.156 КУпАП.

10.06.2015 року рішенням адміністративної комісії при виконкомі Калинівської сільської ради було попереджено ОСОБА_6 про відповідальність за продаж неповнолітнім виробів та спиртовмісних напоїв.

05.10.2015 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області матеріали щодо підприємця ОСОБА_4 передані до ГУ ДФС у Миколаївській області.

Контролюючим органом на підставі отриманих матеріалів 30.10.2015 року до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у сумі 6 800,00 грн. за порушення вимог ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», що полягало у продажу тютюнових виробів неповнолітній особі 09.04.2015 року у кафе-барі розташованому по АДРЕСА_1, де позивач здійснює підприємницьку діяльність.

Перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що зазначена касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Так, ч. 1 ст. 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначено, що забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 15-3 вказаного Закону продавець пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових або тютюнових виробів зобов'язаний отримати у покупця, який купує пиво (крім безалкогольного), алкогольні напої, слабоалкогольні напої, вина столові або тютюнові вироби, паспорт або інші документи, які підтверджують вік такого покупця, якщо у продавця виникли сумніви щодо досягнення покупцем 18-річного віку.

Абзацом 9 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачена відповідальність за порушення вимог ст. 15 - 3 цього Закону, а саме фінансові санкції у вигляді штрафу в сумі 6 800,00 грн.

Частиною 4 ст. 17 вказаного Закону визначено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органами доходів і зборів та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції, визначеної законами України.

Згідно п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790, підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Так, відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що факт продажу тютюнових виробів неповнолітній особі підтверджується наступним:

поясненнями ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, якому була продана пачка цигарок "LD" приблизно за 12,5 грн. та якого було допитано у присутності педагога - директора Калинівської школи ОСОБА_9;

поясненнями ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який був присутній при покупці ОСОБА_7 пачки цигарок у кафе - барі позивача, якого також допитаного у присутності педагога - директора Калинівської школи ОСОБА_9;

поясненнями продавця ОСОБА_6, яка не заперечувала факт роботи продавцем в кафе - барі Підприємця;

протоколом про адміністративне правопорушення, складеного 14.04.2015 року відносно ОСОБА_6, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, а саме, за продаж 09.04.2015 року пачки сигарет "LD" неповнолітньому ОСОБА_7,

протоколом від 10.06.2015 року № 2 засідання адміністративної комісії при виконкомі Калинівської сільської ради, з якого вбачається про прийняте рішення про попередження ОСОБА_6 про відповідальність за продаж неповнолітнім тютюнових виробів та спиртовмісних напоїв.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлених судом першої інстанції обставин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час допиту в судовому засіданні заперечили факт купівлі ними пачки цигарок у барі позивача та вказали на те, що під час бесіди з працівником міліції в приміщенні школи та підписання пояснень вони не приділили їм належної уваги, оскільки бесіда з працівником міліції стосувалася крадіжки металу, а не придбання цигарок. Вказане також підтвердила і директор школи ОСОБА_9, яка зазначила, що дійсно бесіди працівника міліції з учнями відбувались у її присутності, та мова в них йшла про скоєння крадіжки. Під час цього, співробітник міліції став з'ясовувати звідки у ОСОБА_7 цигарки. Також директор пояснила, що на фоні запитань про крадіжку, взагалі не приділила уваги питанням про походження пачки цигарок у учнів, а пояснення учнів підписала, так як вважала, що зазначені пояснення ніяким чином не можуть зашкодити учням.

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 також під час допиту в судовому засіданні заперечила факт продажу цигарок неповнолітньому та вказала, що вона не є працівником кафе - бару позивача, пояснень вона не читала та не була присутня на засіданні адміністративної комісії, що розглядала протокол про адміністративне правопорушення, складеного 14.04.2015 року відносно неї, та своєї вини не визнавала.

Відсутність ОСОБА_6 на засіданні адміністративної комісії підтверджує також і директор школи ОСОБА_9, яка згідно протоколу від 10.06.2015 року № 2 засідання адміністративної комісії при виконкомі Калинівської сільської ради, була головуючою у вказаному засіданні адміністративної комісії, та вказала, що зазначений протокол було складено без присутності ОСОБА_6 в терміновому порядку на вимогу працівників міліції, а про правові наслідки прийнятого рішення їй невідомо.

Отже вищезазначене спростовує висновки суду апеляційної інстанції, що контролюючим органом доведено належними та допустимими доказами факт продажу ОСОБА_6 у кафе-барі, де позивач здійснює підприємницьку діяльність, 09.04.2015 року тютюнових виробів неповнолітньому.

Крім того, викликаний в судове засідання для допиту в якості свідка оперуповноважений сектору кримінальної міліції у справі дітей Жовтневого РВ УМВС України в Миколаївській області старший лейтенант міліції ОСОБА_5, який зібрав матеріали про факту продажу 09.04.2015 року неповнолітньому цигарок, не з'явився, а Жовтневим відділом поліції Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області повідомлено, що в теперішній час ОСОБА_5 з органів внутрішніх справ звільнений, його місцезнаходження, адресу проживання та будь-які контактні дані невідомо.

Також суд звертає увагу, що відповідачем також не надано доказів про перебування у трудових відносинах з позивачем ОСОБА_6, яка, як стверджує контролюючий орган, здійснила реалізацію тютюнових виробів неповнолітньому, та яка заперечує факт перебування у трудових відносинах з позивачем, як заперечує такий факт і сам позивач.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є буд - які фактичні дані, на підставі яких чуд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та встановлені фактичні обставини справи, Вищий адміністративний суд України приходить до висновку, що обґрунтованих доказів реалізації тютюнових виробів неповнолітній особі матеріали справи не містять, а отже враховуючи вимоги ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, про недоведеність податковим органом факту порушення позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про правомірність рішення суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкції.

За змістом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 223 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що з рішення суду першої інстанції вбачається, що при його ухвалені, суд не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для скасування чи зміни судового рішення, та воно ухвалено відповідно до закону і скасоване помилково.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року у справі № 814/4207/15 скасувати, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2016 року в даній справі - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає, може бути переглянута в порядку передбаченому ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: І.Я. Олендер

Л.І. Бившева

І.В. Приходько