Справа № 461/2600/17
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/2600/17
Провадження №2а/461/307/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2017

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Мисько Х.М.,

при секретарі Коружинець Н.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії АР №667011 від 05 квітня 2017 року в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №667011 від 05 квітня 2017 року.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки були відсутні підстави для винесення такої, її автомобіль не був припаркований таким чином, щоб перешкоджати руху іншим учасникам дорожнього руху, а тому відсутні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Також вказує, що працівником поліції була порушена процедура винесення постанови, оскільки не взято до уваги її пояснень, заперечень, а також працівником поліції не підписано оскаржувану постанову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги повністю підтримала, надала пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просила таку задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання чи про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило, а тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у його відсутності, на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Як встановлено в судовому засіданні, 05 квітня 2017 року відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії АР №667011, згідно якої 05 квітня 2017 року о 13.55 год. ОСОБА_1 у м. Львові на пл. Двірцевій, здійснила зупинку транспортного засобу марки «Chevrolet Cruze» на перехресті з кільцевим рухом, чим створила суттєву перешкоду іншим учасникам руху, чим порушила п.п.15.9 «г», 15.10 «а» Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.15.9 «г», «ґ» Правил дорожнього руху України, зупинка забороняється: на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі; на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно п.15.10 «а» Правил дорожнього руху України, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка.

Частиною 3 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом оглянуто відеозапис, наданий представником відповідача, який не містить жодного доказу винуватості позивача у порушенні Правил дорожнього руху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.9, 10 розділу ІІІ Наказу Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обовязки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.2 ст.283 КпАП України постанова повинна містити, серед іншого, опис обставин, установлених при розгляді справи; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Пленум Верховного суду України в пункті 24 постанови від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» розяснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У постанові зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, у справах з приводу оскарження актів індивідуальної дії, складених суб'єктами владних повноважень, обовязок по доведенню правомірності їх складання, покладається саме на зазначених осіб.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, відповідачами в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП не надано.

При цьому, у відповідності до положень ст.251 КУпАП пояснення інспектора поліції не можуть вважатися доказом, що підтверджує наявність в діях водія складу адміністративного правопорушення, оскільки є лише його позицією, що оцінюються судом на загальних підставах.

З огляду на вищенаведене, факти, викладені у оскаржуваній постанові, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова від 05 квітня 2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП була винесена неправомірно, відтак, така підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Отже, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ДСА України.

Керуючись ст. 19 ч.2, ст.55 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 8, 11, 18, 70, 71, 86, 94, 99, 138, 154, 160, 161, 163, 171-2 КАС України, ст.ст.122,251,268,283,293 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №667011 від 05 квітня 2017 року.

Провадження у справі закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 640,00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після її проголошення або в порядку ч.2 ст.186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя: Мисько Х.М.