Справа № 814/136/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

08 червня 2017 р. Справа № 814/136/17

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., за участю секретаря судового засідання Бондарь В.О., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1,
до за участю: представника позивача: ОСОБА_2 представника відповідача: Алейнікова В.М.Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області,
провизнання протиправним та скасування постанови від 19.12.16р. № 321, скасування припису від 12.09.16 р. №304, від 06.12.16 р. № 436,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївської області з позовними вимогами про визнання протиправними дії головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області Полякова Є.Ю. щодо складання припису №304 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 12.09.16, постанови №321 по справі про адміністративне правопорушення від 19.12.16, припису №436 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.12.16; скасувати припис №304 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 12.09.16, постанови №321 по справі про адміністративне правопорушення від 19.12.16, припис №436 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 06.12.16 та закрити провадження по адміністративній справ за відсутністю у діях складу правопорушення.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що не має ніякого відношення до будівництва господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою він проживав до 28.07.06. Після цього він подарував свою частку квартири №7 за цією адресою іншій особі - ОСОБА_6 До будь-якого будівництва яке можливо відбувалось у дворі за адресою: АДРЕСА_1, він відношення не має, а тому, не повинен нести відповідальність та обов'язок по оформленню документів на цю споруду.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свої заперечення обґрунтував тим, що під час перевірки встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 встановлений об'єкт - господарську споруду, яка не введена в експлуатацію, та не має дозвільних документів. Під час перевірки встановлено, що зазначену споруду збудували мешканці квартири №7 - ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 Зазначеним особам було направлено припис про усунення порушень законодавства, який позивач не виконав, у зв'язку з чим його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

23.10.03 ОСОБА_1 разом з членами своєї сім'ї ОСОБА_5 та ОСОБА_7 приватизували квартиру АДРЕСА_1, отримавши по 1/3 частки цієї квартири кожний.

28.07.06 ОСОБА_1 подарував свою 1/3 частки квартири ОСОБА_6

27.02.08 розпорядженням адміністрації Центрального району виконкому Миколаївської міської ради №211-р надано дозвіл ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на будівництво господарської будівлі замість вбиральні загального користування у дворі житлового будинку АДРЕСА_1.

10.08.16 до Управління ДАБІ у Миколаївській області надійшла скарга від ОСОБА_11, що власниками квартири АДРЕСА_1 у дворі загального користування збудовано господарську споруду, яка заважає скаржнику обслуговувати власний будинок.

12.09.16 Управління ДАБІ здійснило позапланову виїзну перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за об'єктом будівництва: «Будівництво господарчої будівлі за адресою: АДРЕСА_1».

Під час перевірки відповідачем встановлено, що за у дворі загального користування за адресою: АДРЕСА_1, розташована господарча будівля, стіни якої виконані з каменю черепашечнику, покрівля з металопрофілю по деревяному обриштуванню, фундамент камень-бут.

Інспектор дійшов висновку, що зазначену господарську будівлю збудували ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_7

12.09.16 Управлінням ДАБІ винесено на ім'я ОСОБА_1 припис №304 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, держаних стандартів і правил з вимогою усунути виявлені під час перевірки порушення, шляхом оформлення відповідних документів, що надають право на будівництво господарчої будівлі за адресою: АДРЕСА_1, або добровільно знести самочинно збудовану господарчу будівлю за адресою: АДРЕСА_1.

06.12.16 Управління ДАБІ здійснило позапланову виїзну перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за об'єктом будівництва: «Будівництво господарчої будівлі за адресою: АДРЕСА_1», під час якою встановлено, що господарська споруда не знесена, а дозвільні документи на неї не оформлені.

06.12.16 Управлінням ДАБІ винесено на ім'я ОСОБА_1 припис №304 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, держаних стандартів і правил з вимогою добровільно знести самочинно збудовану господарську будівлю за адресою АДРЕСА_1.

19.12.16 Управлінням ДАБІ винесено постанову №321 по справі про адміністративне правопорушення, яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень.

Вносячи на ім'я позивача приписи та притягаючи його до адміністративної відповідальності, відповідач та його посадові особи виходили з того, збудована господарська споруда є самочинним будівництвом.

При цьому, у приписах, під оформленням відповідних документів Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області має на увазі саме - декларацію про початок виконання будівельних робіт, передбачену та декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, які передбачені ст.ст.36, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Саме за неподання зазначених декларацій ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд звертає увагу, що Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», яким відповідач обґрунтовує обов'язок позивача подати відповідні декларації про початок будівельних робіт, декларації про готовність об'єкта до експлуатації набув чинності лише 12.03.11, а правовідносини щодо будівництва у цьому випадку почалися в лютому 2008 року, а тому зазначений Закон не може бути застосований до цього факту.

Так, станом на 2008 рік був чинний Закон України «Про планування і забудову територій», яким передбачалось отримання дозволів на виконання будівельних робіт, у випадках передбачених законодавством.

Відповідно до Переліку будівельних робіт, на виконання яких не вимагається дозвіл, якій затверджений постановою КМУ від 30.09.09 №1104 перепланування квартир у багатоквартирних житлових будинках та кімнат у гуртожитках не потребувало дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до ст.152 Житлового кодексу України (в редакції на 2007 р.) переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Відповідно до Положення про адміністрацію Центрального району виконкому Миколаївської міської ради від 23.06.06 №2/4, правом надання таких дозволів на території району наділена адміністрація.

Таким чином, станом на 2008 рік, здійснення будівництва господарчої будівлі замість вбиральні загального користування, могло бути кваліфіковано як перепланування квартири у багатоквартирному будинку, як перепланування та переобладнання квартири, які провадяться з дозволу адміністрації Центрального району м. Миколаєва.

Щодо аргументів Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївської області про те, що здійснена позивачем господарська будівля, навіть за законодавством 2008 року не могла вважатися перепланування, переобладнанням, а тому потребувала не дозволу адміністрації району відповідно до ст.152 ЖК України, а дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до ст.28-1 Закону України «Про планування і забудову територій», якій діяв на той час, суд зазначає наступне.

В самому розпорядженні №211-р від 27.02.08 є посилання на те, що зазначений дозвіл надається на підставі позитивних висновків міської архітектури, санепідемстанції Центрального району, Центрального РВ ГУ Міністерства надзвичайних ситуацій в Миколаївській області, згоди ТОВ «Центральний-1» та сусідів.

Оскільки, 27.02.08 державою в особі Адміністрації Центрального району м. Миколаєва було надано дозвіл на здійснення цього перепланування/переобладнання, це означає, що державою на той час було визнано, що звернення ОСОБА_12, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, та його реалізація можлива за наявністю лише цього дозволу, що не потребує отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

В іншому випадку Адміністрація Центрального району м. Миколаєва повинна була відмовити позивачу та іншим співвласникам у наданні такого дозволу на перепланування/переобладнання та роз'яснити про необхідність звернення до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю за отриманням дозволу на виконання будівельних робіт.

Якщо суб'єкт владних повноважень створив для особи обґрунтовані підстави сподіватись отримання певних прав понад ті, що гарантуються у відповідності до принципів справедливості і природного права, відповідні особи вважаються такими, які мають законні (легітимні) очікування, що підлягають захисту.

Відповідно до принципу належного урядування, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок. Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (Справа «Рисовський проти України»).

Підстав для сумнівів в законності дій Адміністрації Центрального району м. Миколаєва на той час у позивача не було.

За таких обставин, вести мову про самочинне будівництво можливо лише за умови, що позивачем були здійсненні будівельні роботи не передбачені проектом, тобто, які не охоплювались дозволом адміністрації на перепланування/переобладнання.

Натомість, актами перевірки фактів проведення позивачем та іншими особами робіт за межами проекту не встановлено.

Також, судом враховується, що вирішуючи питання про покладення обов'язку на позивача з приводу оформлення дозвільних документів на об'єкт будівництва та притягуючи до відповідальності, відповідач навіть не опитав самого ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.188-42 КУпАП невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю - тягне за собою накладення штрафу від трьохсот до чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.254 Кодексу протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.256 Кодексу у протоколі про адміністративне правопорушення, окрім іншого, зазначаються пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2, 3 та 4 ст.256 Кодексу протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

З зазначених норм Кодексу можливо зробити висновку, що протокол про адміністративне порушення може бути складено лише в присутності правопорушника, від якого необхідно зажадати пояснень з приводу порушень, роз'яснити процесуальні права, він має права його підписати або відмовитись від підпису, копія протоколу йому вручається під розписку.

В цьому випадку, судом встановлено, що під час виходу працівниками Управління за адресою АДРЕСА_1, перевірка здійснювалась без присутності позивача. Також, за його відсутністю було складено протокол про адміністративне правопорушення та припис про усунення порушень у сфері містобудування.

При цьому, враховуючи характер інкримінованих позивачу порушень, а саме не оформлення дозвільних документів на здійсненну самовільну прибудову, встановити їх лише шляхом огляду самої прибудови було неможливо.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем були порушенні вимоги п.9 ч.3 ст.2 КАС України щодо врахування права особи на участь у процесі прийняття рішення та позов належить задовольнити в частині скасування приписів від 12.09.16 №304, від 06.12.16 №436 та постанову №321 від 19.12.16.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним дій відповідача під час винесення приписів від 12.09.16 №304, від 06.12.16 №436 та постанови №321 від 19.12.16, то вона є такою, що окремо від вимоги про визнання постанови та приписів протиправними розглянута бути не може. Оскільки права та інтереси позивача порушено кінцевим результатом таких дій - постановою та приписами, належним способом захисту є саме їх скасування. Протиправність дій відповідача під час винесення спірних приписів та постанови є мотивом задоволення позову в частині її скасування. Враховуючи, що суд вже висловився щодо протиправності дій відповідача під час розгляду позовної вимоги про скасування приписів від 12.09.16 №304, від 06.12.16 №436 та постанову №321 від 19.12.16., задоволення ще і дій під час її прийняття є зайвим.

В цій частині позову належить відмовити.

Позов задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Скасувати припис Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області №304 від 12.09.2016.

3.Скасувати припис Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області №436 від 06.12.2016.

4. Скасувати постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області №321 від 19.12.16.

5. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко

Відповідно до ч.3 ст.160 КАС України постанова складена у повному обсязі 09.06.17

Суддя В.В. Біоносенко