Справа № 817/310/17
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2017 р.Р і в н е 817/310/17
15год. 26хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1

відповідача: представник ОСОБА_2 третьої особи відповідача: представник ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_4

до Головного управління ДФС у Рівненській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "УКРСИББАНК"
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень , -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 (далі позивач, ОСОБА_4М.) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №000024132 від 03.02.2017 року та податкового повідомлення-рішення № від 03.02.2017 року.

Ухвалою суду від 13.04.2017року залучено до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство УКРСИББАНК (далі ПАТ УКРСИББАНК).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що висновки в акті перевірки не відображають фактичні обставини справи, зазначені в ньому порушення вимог податкового законодавства є надуманими, та не підтверджені документами. Крім того, наголосив, що із акту перевірки не вбачається, що кошти в сумі 424 113,07грн., які були прощені банком є додатковим благом та обєктом оподаткування в розумінні п.п. "д" 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України. Оскільки, не можна вважати доходом позивача у разі анулювання боргу по процентах, оскільки це не є фактичним отриманням додаткового блага, у відповідності до норм Податкового кодексу України. Представник позивача наголосив, позивач сплатила основну суму боргу за кредитним договором до 2015 року, а в 2015 році ПАТ УКРСИББАНК анулювало проценти та штрафні санкції за цим договором. Також, представник позивач наголосив, що ОСОБА_4 не отримувала від банку повідомлення про анулювання боргу, не розписувалася на повідомленні та не уповноважувала на такі дії. За таких обставин, спірні податкові повідомлення-рішення №000024132 від 03.02.2017 року, № від 03.02.2017 року - є протиправними та підлягають скасуванню. В судовому засіданні представник позивача, з мотивів зазначених в позовній заяві, просив позов задовольнити повністю.

Відповідач подав заперечення на адміністративний позов, в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що за результатами проведеного аналізу податкових розрахунків сум доходу, нарахованого на користь платників податку і сум утриманого з них податку встановлено, що ПАТ УКРСИББАНК у 2015 році нараховано доходи без утримання податку на доходи фізичних осіб, за ознакою "126" дохід у вигляді додаткового блага фізичній особі ОСОБА_4 На запит ГУ ДФС у Рівненській області банк повідомив про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_4 в 2 кварталі 2015 року. Зазначив, що банк включив суми анульованого боргу до розрахунків сум доходу, нарахованого на користь платника податку і сплаченого з них податку за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано. Однак, позивачем не подано декларацію про майновий стан та доходи до 01.05.2016 року, не задекларовано дохід в сумі 424113,07грн. та не сплачено податок. Таким чином, з цих підстав, представник відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.38).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ УКРСИББАНК пояснив суду, що банк як кредитор, повідомив ОСОБА_4 про прийняте рішення про анулювання боргу. Наголосив, що анульований борг складається з суми основного боргу за кредитом у розмірі 20 598,15 доларів США, процентів за користування кредитом у розмірі 17 403,80доларів США, штрафні санкції у сумі 1 572,72грн. Разом з тим, в силу вимог чинного законодавства банк проінформував позивача, що анульована сума боргу є доходом, отриманим як додаткове благо, та потрібно самостійно сплатити податок з такого доходу. З огляду на наведене, представник третьої особи підтримав позицію ГУ ДФС у Рівненській області, наведену в запереченнях на адміністративний позов, та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін та представника третьої особи, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 13.11.2007року між ОСОБА_4 та акціонерним комерційним інноваційним банком УКРСИББАНК укладено договір про надання споживчого кредиту №0. Відповідно до якого, банк зобовязувався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 40000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 202000,00грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитні кошти та сплатити плату за кредит(а.с.26-30).

Так, в період з 23.12.2016 року по 29.12.2016 року ГУ ДФС у Рівненській області проводилася документальна позапланова невиїзна перевірка щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага громадянкою ОСОБА_4 за період з 01.01.2015року по 31.12.2015року, про що складено відповідний акт перевірки №00192/1312-1302/НОМЕР_1 від 06.01.2017року (далі - акт перевірки №00192/1312-1302/НОМЕР_1 від 06.01.2017року)(а.с.5-11).

Висновками акта перевірки №00192/1312-1302/НОМЕР_1 від 06.01.2017року встановлено порушення позивачем:

-пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, абз. д пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобовязань по податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 84213,61грн.

- п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме донараховано військовий збір за 2015 рік у сумі 6361,70грн.

На підставі вказаного акта перевірки, ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, в сумі 105 267,01грн., з них за основним платежем: у розмірі 84 213,61грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 21 053,40грн.(а.с.13).

Також, на підставі вказаного акта перевірки, ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати військового збору, в сумі 7952,13грн., з них за основним платежем: у розмірі 6361,70грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1590,43грн.(а.с.12).

В обґрунтування заперечень ГУ ДФС у Рівненській області зазначило, що згідно із відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб, встановлено що в період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року фізична особа платник податку ОСОБА_4 отримала дохід в сумі 424 113,07грн. за ознакою доходу "126" дохід у вигляді додаткового блага(а.с.56).

З огляду на це, відповідачем надіслано запит до ПАТ УКРСИББАНК №3144/17-12-13-01 від 09.06.2016 року про надання відповідної інформації(а.с.52-53).

Так, листом №11-42/24885 від 04.07.2016року ПАТ УКРСИББАНК підтвердило інформацію про суми виплачених доходів ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_1), що у 2015році у повному обсязі відображено у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форми №1 ДФ) за ознакою доходу 126. Крім того, в листі міститься інформація про те, що банком виконано всі функції податкового агента відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.54-55).

Судом встановлено, що ПАТ УКРСИББАНК вручив позивачу повідомленням про анулювання боргу вих.№31-3-06/95 від 12.05.2015року (далі - повідомлення про анулювання боргу), та проінформував про те, що банком прийнято рішення анулювання кредитної заборгованості, що станом на 12.05.2015року становить 38 001,95доларів США, а саме:

- суми основного боргу (кредиту) 20 598,15 доларів США, що складає 424 113,07грн. по курсу НБУ станом на 12.05.2015 року;

- суми процентів 17 403,80доларів США, що складає 358 341,84грн. по курсу НБУ станом на 12.05.2015року. Штрафні санкції у сумі 1572,72грн.(а.с.67).

Більше того, вказане повідомлення про анулювання боргу вручене ОСОБА_4 12.05.2015 року особисто, про що поставлено підпис(а.с.67).

Разом з тим, суд звертає увагу, що повідомленням про анулювання боргу проінформовано позивача про необхідність вчинити дії передбачені пп. "д" 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, оскільки анульована сума заборгованості за основним платежем є доходом, отриманим як додаткове благо, та потрібно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації, а також сплатити військовий збір відповідно до п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

Суд не погоджується з позицією висловленою позивачем щодо протиправності дій ГУ ДФС у Рівненській області та прийнятті податкових повідомлень-рішень, з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 21.1.1 пункту 21.1 статті 21 Податкового кодексу України (далі - ПК України), посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з Податковим кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Згідно з пунктами 54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 54.3 цієї статті передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов'язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно із пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування резидента є загальний місячних (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом.

Загальний оподатковуваний дохід є будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 цієї статті.

Так, відповідно до п.п. д п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50% однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 цієї статті, дохід з джерелом їх походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дисидентів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентами або нерезидентами в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна. Доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; г) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем митних органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); є) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Таким чином, згідно з приписів ПК України, визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі, що як наслідок збільшує майновий стан платника податків.

Водночас, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст. 165 Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства.

Поряд з цим, відповідно до п.п.165.1.49 п.165.1 ст.165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Також, п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Тимчасово, на період проведення антитерористичної операції, не підлягають оподаткуванню військовим збором доходи у вигляді грошового забезпечення працівників правоохоронних органів, військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та інших осіб на період їх безпосередньої участі в антитерористичній операції.

Порядок підтвердження статусу зазначених осіб з метою застосування пільги з оподаткування військовим збором визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, судом встановлено, що банком відповідно до повідомленням про анулювання боргу вих.№31-3-06/95 від 12.05.2015року прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 13.11.2007року.

Твердження позивача щодо сплати основної суми боргу у 2009році відхиляються судом. Оскільки, надані виписки по кредитному договору №0 підтверджують лише часткове погашення суми боргу.

Покликання представника позивача на пункт 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України суд не приймає до уваги, позаяк буквальний зміст норм законодавства свідчить, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобовязання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Разом з тим, між ПАТ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_4 жодних угод про зміну валюти зобовязання за кредитним договором, укладено не було. Відповідно, вказана норма не може поширювати свою дію на їхні правовідносини.

Наявними в матеріалах справи доказами встановлено, що ПАТ "УКРСИББАНК" повідомило ОСОБА_4, що ним здійснено анулювання заборгованості, що включає заборгованість по основній сумі боргу в сумі 20 598,15доларів США, що складає 424 113,07грн. по курсу НБУ, нарахованим процентам в сумі 17 403,80доларів США, що складає 358 341,84грн. по курсу НБУ.

Суд звертає увагу, що дане повідомлення про анулювання боргу доведене до відому позивача у відповідності до п.п. д п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, а саме надано повідомлення боржнику 12.05.2015року під підпис особисто.

Отже, з аналізу п.п. д п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним з процедурою банкрутства.

З огляду на наведене, анульована сума заборгованості в 2 кварталі 2015 року (по основній сумі боргу) у розмірі 20 598,15 доларів США, що складає 424 113,07грн. по курсу НБУ станом на 12.05.2015 року є доходом, що підпадає під ознаку "126" дохід у вигляді додаткового блага.

А тому, у позивача виник обовязок щодо відображення доходу у річній податковій декларації та сплати податку на доходи фізичних осіб з додаткового блага. Однак, позивачем не надано доказів декларування та сплати податку.

Доказів щодо анулювання заборгованості з підстав передбачених пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 позивачем також не представлено суду.

Кім того, п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України на платників податку покладено обов'язок щодо сплати також військового збору.

Доходи отримані ОСОБА_4 у вигляді додаткового блага не звільняються від оподаткування військовим збором, у відповідності до норм п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України.

Водночас, у суду також відсутні докази сплати зазначеного збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а суд згідно ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, у ході судового засідання позивач не довів суду обґрунтованість позовних вимог. Відповідач, як суб'єкт владних повноважень, надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність його дій.

Отже, при зазначених обставинах, вимоги позивача відхиляються судом як безпідставні і такі, що суперечать чинному законодавству та фактичним обставинам справи.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості прийнятих податкових повідомлень-рішень № від 03.02.2017 року, № від 03.02.2017 року та безпідставності позовних вимог.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки у суду відсутні докази понесення судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, то судові витрати не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Головного управління ДФС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ "УКРСИББАНК" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Зозуля Д.П.