Справа № 442/6264/16-а
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 травня 2017 року м. Київ К/800/17892/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги Дрогобицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Львівської області на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та у відкритті провадження за апеляційною скаргою Дрогобицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, зокрема, КАС України. Вказує, що суд не дав належної правової оцінки обставинам справи і доводам відповідача про відсутність коштів на сплату судового збору у 2016 році та відсутністю таких перешкод у 2017 році. Посилається на висновки Європейського суду з прав людини, висловлені у рішеннях від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» та від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України».

Згідно із пунктом 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваного судового рішення видно, що перевіряючи обставини справи, апеляційний суд встановив, що у листопаді 2016 році відповідач вперше звернувся з апеляційної скаргою на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2016 року. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року цю скаргу повернуто особі, яка її подала, через несплату судового збору.

У лютому 2017 року Дрогобицьке об'єднане Управління Пенсійного фонду України Львівської області повторно звернулося з апеляційною скаргою.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску.

На виконання ухвали судді, відповідач надіслав клопотання, в якому просив поновити строк апеляційного оскарження, посилаючись на те, що у 2016 році не мав коштів на сплату судового збору. Однак, з 01 січня 2017 року Пенсійний фонд України та його територіальні органи звільнені від сплати судового збору, відповідно до норм Закону України №1774-VIII від 06 грудня 2016 року, а тому відповідач вважав це є достатньою підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до частини шостої статті 108 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом. Тому, після усунення обставин, які були підставою для повернення апеляційної скарги, її може бути подано повторно. При цьому, у випадку повторного подання апеляційної скарги, до неї застосовуються ті ж вимоги, що у випадку первинного оскарження, у тому числі й дотримання строків на подання апеляційної скарги.

Водночас, у випадку повернення первісної апеляційної скарги, особа, яка її подала, повинна вживати невідкладних заходів щодо усунення недоліків, які стали причиною повернення останньої.

Це означає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» вказав, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Поряд з цим, своєчасність фінансування органів державної влади та їх видатків є безпосереднім обов'язком держави. При цьому, суд не визнав відсутність коштів для сплати судового збору як поважну причину для поновлення строку на апеляційне оскарження.

У рішенні Європейського суду з справ людини у справі «Пономарьов проти України» суд зазначає, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру.

У даній справі відповідач просить не екстраординарного перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду в порядку нагляду чи за нововиявленими обставинами, а відновлення провадження через значний період часу шляхом поновлення строку на ординарне апеляційне оскарження. Європейський суд з прав людини у згаданому абзацом вище рішенні також зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Доводи відповідача про зміни, внесені Верховною Радою України, до Закону України «Про судовий збір», згідно з якими Пенсійний фонд України та його територіальні органи звільнені від сплати судового збору, як на підставу для поновлення строку оскарження судового рішення, перевірені та відхилені апеляційним судом, який зазначив, що відсутність коштів на сплату судового збору не є поважною причиною для поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судових рішень, викладені в ній доводи перевірені судами і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Дрогобицького об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Львівської області на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук