Справа № 2-а/1570/599/2011
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2012-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2012 р.Справа № 2-а/1570/599/2011

Категорія:Головуючий в 1 інстанції: Колесниченко О.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Потапчука В.О.,

ОСОБА_1,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Південної митниці Державної митної служби України про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернулася до суду із адміністративним позовом та згідно уточнених вимог просила суд визнати неправомірними дії посадових осіб Південної митниці та зобовязання провести митне оформлення особистих речей.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 07.07.2011 року у задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, згідно якої просив скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов, посилаючись при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони були сповіщені належним чином про час і місце судового засідання: ОСОБА_2 повідомлялась за єдиною відомою суду адресою, але конверт повернувся з відміткою про незнаходження за вказаним місцем (а.с.120), при цьому колегія суддів вважає апелянта сповіщеним належним чином, оскільки останній в порушення приписів ст. 40 КАС України не повідомив суд про зміну місця знаходження; Південна митниця сповіщена згідно поштового повідомлення про вручення (а.с.119), представники до суду не прибули та причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, а також у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, а також враховуючи те що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи, дійшла висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.08.2010 року у зону митного контролю «Одеса-вантажний»Південної митниці надійшов автомобіль (державний номер ВН 4456СМ/ВН0682ХО) за повідомленням про транзитне переміщення №00093/2010/205020113 з вантажем (особисті речі, що вже були у використанні), які належать ОСОБА_2, вартість вантажу складає 4090 євро, вага 1400 кг. 13.09.2010 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до Південної митниці із проханням надати дозвіл на розміщення вантажу на складі митниці. Відповідно за митною декларацією МД-1, серія КБ № 311464 від 24.09.2010 року вантаж було розміщено на складі митниці.

Відповідно до ст. 72 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається після подання митному органу митної декларації, а також усіх необхідних для здійснення митного контролю та оформлення документів, відомостей щодо товарів і транспортних засобів, які підлягають митному оформленню.

Згідно ст.81 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари і транспортні засоби, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Умови та порядок застосування форм декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення митних декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів і транспортних засобів, встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Митного кодексу України товари, які ввозяться громадянами на митну територію України, підлягають оподаткуванню в порядку та на умовах, визначених законами України.

Згідно ст. 3 Закону України від 13.09.2001, № 2681-III «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», особисті речі, що безпосередньо ввозяться громадянами в супроводжуваному багажі будь-якими видами транспорту на митну територію України або пересилаються в несупроводжуваному багажі, усно чи письмово декларуються за бажанням власника таких речей або на вимогу посадової особи митного органу та не оподатковуються.

Так, відповідно п. 12 ст. 83 Закону України від 13.09.2001, № 2681-III «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», при ввезенні на митну територію України звільняються від оподаткування особисті речі, що ввозяться (пересилаються) у разі переселення громадян на постійне місце проживання в Україну, в тому числі і механічні транспортні засоби.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 13.09.2001, № 2681-III «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України», особисті речі - предмети першої необхідності, призначені, в першу чергу, для забезпечення життєдіяльності власника-громадянина, є власністю такого громадянина та призначені виключно для власного користування такого громадянина, не є товаром та не призначені для відчуження або передачі іншим особам, відповідають меті та цілям перебування за кордоном.

Як вбачається з матеріалів справи, після розміщення вантажу із особистими речами ОСОБА_2 на складі митниці, на адресу Південної митниці не надходило жодного звернення чи заяви ОСОБА_2 з проханням провести пільгове митне оформлення її особистих речей.

Слід зазначити, що в матеріалах справи немає жодного доказу, який б підтверджував факт звернення позивача до Південної митниці з метою митного оформлення її речей. Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 не одноразово зверталась зі скаргами щодо незаконних дій посадових осіб Південної митниці з приводу відмови їй в здійсненні митного оформлення особистих речей зі звільненням від оподаткування, у відповідях на які їй було розяснено про порядок митного оформлення та оподаткування особистих речей, що ввозяться громадянами на митну територію України.

Колегія суддів критично ставиться до вимог позивача щодо зобовязання Південної митниці негайно повернути український паспорт громадянки України ОСОБА_2, диплом про закінчення медичного коледжу у місті Одесі, трудову книжку, оригінал свідоцтва про одруження, особисту справу, табеля і медичну документацію дочки ОСОБА_3, так як позивачем не було надано суду ніяких доказів, які б свідчили про те, що зазначені документи знаходяться чи зберігаються у відповідача.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно до ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Колегія суддів розглянувши справу, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, приходить до висновку про відсутність порушень вимог діючого законодавства з боку Південної митниці, як субєкта владних повноважень у сфері здійснення ним владних управлінських функцій, та безпідставність заявлених позивачем позовних вимог.

Колегія суддів критично ставиться й до вимог позивача щодо зобов'язання відповідача негайно повернути позивачу український паспорт громадянки України ОСОБА_2, диплом про закінчення медичного коледжу у місті Одесі, трудову книжку, оригінал свідоцтва про здруження, особисту справу,

табеля і медичну документацію дочки ОСОБА_4, так як позивачем не було надано суду ніяких доказів, які б свідчили про те, що зазначені документи знаходяться чи зберігаються у відповідача.

Враховуючи вище наведені норми законодавства та встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що Південна митниця не мала можливості провести митне оформлення особистих речей ОСОБА_2 зі звільненням від оподаткуванню без надання декларантом необхідної інформації та документів, встановлених законодавством.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 4 ст. 70 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування; обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, позивачем не надано належних доказів у підтвердження тих обставин, на які він посилається в обгрунтування заявлених вимог. Позивач не довів суду належними доказами існування відповідних обставин, якими обґрунтовуються заявлені вимоги, з огляду на що останні задоволенню не підлягають, як такі що заявлені безпідставно.

Постанова суду першої інстанції викладена повно, висновки обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та ґрунтуються на невірному тлумаченні апелянтом фактичних обставин справи.

Таким чином, підстави для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 206, 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2011 року залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 07 липня 2011 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Південної митниці Державної митної служби України про визнання неправомірними дій та зобовязання вчинити певні дії без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий суддя: /ОСОБА_5/

Суддя: /ОСОБА_6/ Суддя: /ОСОБА_1/