Справа № 377/137/17
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 377/137/17 Головуючий у 1-й інстанції: Орел А.С.,
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін матеріали апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області на постанову Славутицького міського суду Київської області від 14 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області про стягнення недоплаченої пенсії особі, яка постраждала внаслідок ЧАЕС, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернулась до суду із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області (далі - Відповідач, УПФУ у м. Славутичі Київської області) у якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку і виплати пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 15 років відповідно до положень ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов'язати провести зазначений перерахунок починаючи з 01.02.2017.

Постановою Славутицького міського суду Київської області від 14 березня 2017 зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в УПФУ у м. Славутичі Київської області, як одержувач пенсії за віком за Списком № 1 із зниженням пенсійного віку починаючи з 12.06.2004.

Позивачу призначена пенсія після досягнення 45 років, тобто із зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

При призначенні пенсії враховано 31 рік 1 місяць і 23 дні загального стажу роботи (станом на 31.05.2004), в т.ч. по списку № 1 - 14 років 7 місяців і 24 дні, стаж після 01.01.2004 р. - 0 років 5 місяців 0 днів.

Наразі, ОСОБА_2 продовжує працювати і згідно розпорядження про перерахунок пенсії від 16.02.2017 враховано 43 роки 4 місяці і 23 дні загального стажу (станом на 31.08.2016 р.), в т.ч. по списку № 1 - 26 років 9 місяців і 24 дні, стаж після 01.01.2004 р. - 12 років, 8 місяців і 1 день.

Також, в розрахунку пенсії враховано 483,30 грн. доплати за понаднормативний стаж 45 років (а.с.117).

Так, позивач належить до громадян, які постійно працювали, або проживали у зонах безумовного (обов'язкового) та гарантованого добровільного відселення у 1986-1989 роках і має посвідчення категорії 3, видане Чернігівською облдержадміністрацією 18.12.1992 (а.с.11).

02.02.2017 року ОСОБА_2 звернулася до УПФУ у м. Славутичі Київської області із заявою щодо встановлення доплати за понаднормативний стаж відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Листом від 15.02.2017 № 11/С-03 відповідач відмовив у перерахунку пенсії позивачу і повідомив, що станом на 01.02.2017 в розрахунку пенсії доплата за понаднормативний стаж за 45 років складає 483,30 грн. (з розрахунку мінімального розміру пенсії за віком - 1074 грн.). Норма ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє при визначенні розміру пенсії за віком у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», коли за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком визначається відповідно до раніше діючого законодавства, а інша частина - за нормами цього Закону. При цьому вказана частина пенсії не може перевищувати максимального розміру пенсії - 200 гривень. Тому підстав для визначення доплати за понаднормативний стаж в іншому порядку, ніж передбачений статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» немає.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в задоволенні її вимог, звернулась до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки вона обрала умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені саме цим спеціальним законом.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Як встановлено судом апеляційної інстанції під час розгляду справи та вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_2 належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи і має відповідне посвідчення категорії 3 від 18.12.1992 р.

Починаючи з 12.06.2004 року позивач перебуває на обліку в УПФУ у м. Славутичі Київської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільг зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

02.02.2017 року ОСОБА_2 звернулася до УПФУ у м. Славутичі Київської області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожен рік роботи понад встановлений мінімальний стаж роботи 15 років (а.с.141,144).

Листом від 15.02.2017 № 11/С-03 пенсійний орган відмовив у перерахунку пенсії позивачу і повідомив, що станом на 01.02.2017 в розрахунку пенсії позивача, доплата за понаднормативний стаж за 45 років складає 483,30 грн. (з розрахунку мінімального розміру пенсії за віком - 1074 грн.) відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с.12).

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Стаття 56 даного Закону передбачає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

Тобто, вищезазначеною правовою нормою особі надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що особи мають право самостійно обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Правовими положеннями ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Як вбачається з матеріалів пенсійної справи позивача, яка була витребувана судом апеляційної інстанції під час розгляду справи, відповідачем нараховується та виплачується ОСОБА_2 доплата за понаднормативний стаж 45 років в розмірі 483,30 грн. відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що для громадян, віднесених до категорій 1, 2, 3, 4, вищезазначена розрахункова величина має пільговий характер і визначена ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Тобто, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_2 фактично не обрано умов пенсійного забезпечення, які встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки в заяві від 02.02.2017 останньою не зазначено про перехід на пенсію за спеціальним законом, а лише містяться вимоги про перерахунок вже призначеної пенсії відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Також, колегія суддів враховує, що згідно з п. 13 розділ XV Прикінцевих положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до законів України, у тому числі, «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи, копій пенсійної справи та заяви позивача від 02.02.2017 , ОСОБА_2 не просила призначити та обчислити їй пенсію з урахуванням норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», заяви про перехід з одного виду пенсії на інший до пенсійного органу не подавала, а тому у відповідача не було правових підстав керуватися нормами зазначеного закону, який є спеціальним.

Колегія суддів апеляційної інстанції не бере до уваги посилання суду першої інстанції на правову позицію викладену Верховним Судом України у постановах від 10 червня 2008 року (справа № 21-1748во07), від 7 липня 2015 року (справа № 21-727а15) та від 20 вересня 2016 року (справа № 21-1255а16), оскільки в зазначених справах пенсіонером було обрано умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналіз правових положень чинного законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що УПФУ у м. Славутичі Київської області відмовляючи ОСОБА_2 в перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає (ч. 10 ст. 183-2 КАС України).

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області - задовольнити повністю.

Постанову Славутицького міського суду Київської області від 14 березня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у місті Славутичі Київської області про стягнення недоплаченої пенсії особі, яка постраждала внаслідок ЧАЕС - відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.