Справа № 826/17721/14
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АдміністративниЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

Іменем України

30.05.2017 м. Київ № К/800/9578/15

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів: головуючого судді Юрченко В.П., суддів: Бухтіярової І.О., Веденяпіна О.А., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві
на постановуОкружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2014
та ухвалуКиївського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2015
у справі №826/17721/14
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Сильвер-СВ»
доДержавної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сильвер-СВ» звернулося до суду із адміністративним позовом, в якому просило суд визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві, що виразились у не реєстрації податкової декларації з ПДВ за серпень 2014 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладних за звітний податковий період та не внесенні до автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» показників цієї декларації; а також просив зобов'язати відповідача зареєструвати податкову декларацію позивача з ПДВ за серпень 2014 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток 5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладних за звітний податковий період.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2015, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві, що виразились у не реєстрації податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2014року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток №5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладних за звітний податковий період, а також зобов'язано відповідача зареєструвати зазначену податкову декларацію. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій в задоволеній частині позовних вимог, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати в цій частині та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вважає, що постанову та ухвалу було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Вищий адміністративний суд України дійшов висновку про наявність підстав для відхилення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 07.02.2014 між ТОВ «Сильвер-СВ» та ДПІ у Подільському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві укладено договір №070220141 «Про визнання електронних документів».

18.09.2014 ТОВ «Сильвер-СВ» надіслано до ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві засобами електронного зв'язку податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток №5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладних за звітний податковий період.

Податковим органом не прийнято названу декларацію та повідомлено квитанцією №1 від 18.09.2014 позивачу про підставу неприйняття таку як «у зв'язку із можливою відсутністю договору з МДЗУ».

20.09.2014 позивачем повторно подано податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2014 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток №5) та реєстром виданих та отриманих податкових накладних за звітний податковий період, через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронної звітності» за допомогою мережі Інтернет.

Квитанцією № 2 від 20.09.2014 позивачу повідомлено про прийняття декларації.

Фактично подана позивачем податкова декларація з податку на додану вартість за серпень 2014 року з розшифровкою податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Додаток №5) та реєстр виданих та отриманих податкових накладних за звітний податковий період прийняті відповідачем із відміткою «до відома», однак не враховані як податкова звітність, у зв'язку із розірванням податковим органом в односторонньому порядку договору про визнання електронних документів №070220141 від 07.02.2014 з причин встановлення відсутності позивача за місцем реєстрації.

Також відповідач листом №8616/10/26-56-10-05 від 18.09.2014 повідомив позивача про розірвання договору в односторонньому порядку, у зв'язку із встановленням відсутності позивача за податковою адресою, що підтверджується Довідкою про встановлення місцезнаходження від 17.09.2014 №826/07.

Суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний суд, приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, виходив з того, що відповідач при прийнятті декларації позивача повинен був використовувати офіційні дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо підтвердження його місцезнаходження юридичної особи, які, в свою чергу, спростовують інформацію відповідача щодо відсутності ТОВ «Сильвер-СВ» за податковою адресою.

Судова колегія касаційної інстанції погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій, з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій правильно встановлено, що підставою для розірвання податковим органом договору про визнання електронних документів №070220141 від 07.02.2014 в односторонньому порядку стали висновки податкового органу про відсутність місцезнаходження позивача за юридичною адресою, про що винесено повідомлення форми № 18-ОПП за №5583/9/26-56-18-04-20 від 18.09.2014 з додатком та у зв'язку з чим станом на 18.09.2014 року підприємство мало стан 9 (направлено повідомлення про відсутність за місцезнаходженням).

Приписами підпункту 16.1.3. пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платник податків, зокрема, зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

У відповідності до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (пункт 49.3 ст. 49 Податкового кодексу України).

Платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством (пункт 49.4 статті 49 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В свою чергу, наказом Державної податкової адміністрації України від 10.04.2008 №233 затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку (надалі - Інструкція №233), яка визначає загальні принципи організації інформаційного обміну під час подання платниками податків податкової звітності до органів державної податкової служби України в електронній формі із використанням електронного цифрового підпису.

З метою подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку платник податків: отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці; отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки); надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії; після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору (пункт 5 розділу ІІІ Інструкції №233).

З огляду на викладені положення законодавства вбачається, що підставою для направлення до відповідного контролюючого органу податкової звітності (у тому числі податкової декларації та податкових накладних) в електронній формі є наявність укладеного між платником податків та контролюючим органом договору про визнання електронних документів.

При цьому, згідно пункту 6 розділу ІІІ Інструкції №233, орган ДПС, де зареєстрований платник податків, на його запит: видає два примірники договору; записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору; після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Згідно пункту 45.2 статті 45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Податковою адресою підприємства, переданого у довірче управління, є місцезнаходження довірчого власника.

При цьому, у відповідності до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені (далі - виконавчий орган).

В свою чергу, в силу вимог частини 1 статті 17 названого Закону, відомості про юридичну особу або фізичну особу-підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надаються юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України.

В Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться такі відомості щодо юридичної особи як місцезнаходження юридичної особи (частина 2 статті 17 цього ж Закону).

Водночас, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості (стаття 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців»).

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що податкова декларація ТОВ «Сильвер-СВ» за серпень 2014 року не прийнята податковим органом в силу розірвання у односторонньому порядку договору про визнання електронних документів №070220141 від 07.02.2014, з підстав встановлення відсутності позивача за місцем знаходження: 04123, м. Київ, Подільський район, вул. Осиповського, 2-А на підставі довідок про встановлення місцезнаходження платника податків від 07.09.2014 №826/07, від 01.08.2014 №476/07, від 25.09.2014 №881/07, від 09.10.2014 №994/07 та повідомлень про відсутність юридичної особи за місцезнаходженням (ф.№18-ОПП) від 18.09.2014 №5583/9/26-56-18-04-20, від 25.09.2014 №5659/7/9/26-56-18-04-20 та від 09.10.2014 №6289/26/9/26-56-18-04-20.

Разом з цим, судами встановлено, що станом на 17.10.2014 та на 02.12.2014 згідно витягів є ЄДРПОУ, ТОВ «Сильвер-СВ» знаходиться за адресою: 04123, м. Київ, Подільський район, вул. Осиповського, 2-А , яка відповідає адресі останнього, зазначеній у договорі. При цьому, вказані відомості, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, мають статус підтверджених.

Окрім того, колегія суддів вважає обґрунтованою оцінку судами попередньої інстанцій тому, що на час подання податкової звітності з податку на додану вартість за серпень 2014 року позивач не міг знати про розірвання податковим органом у односторонньому порядку договору про визнання електронних документів, оскільки її вперше було подано 18.09.2014, а рішення про розірвання договору, оформлене податковим органом листом датованим - 18.09.2014 за №8616/10/26-56-10-05, направлено позивачу лише 19.09.2014 (вручено 15.10.2014).

Підсумовуючи вищевикладене в сукупності, суд касаційної інстанції погоджується з правовою оцінкою судами попередніх інстанцій обставин у справі, підтверджених належними доказами, що відповідачем безпідставно відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Сильвер-СВ» у прийнятті податкової звітності з підстав не встановлення місцезнаходження останнього.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для часткового задоволення позову.

Суд касаційної інстанції не вбачає порушень судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення судами апеляційної та першої інстанцій були порушені норми матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пункту 3 статті 2201 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За наведених обставин та з урахуванням викладеного, колегія суддів Вищого адміністративного суду України не знаходить підстав, які могли б призвести до скасування оскаржуваних судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві відхилити.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11.02.2015 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копій особам, що беруть участь у справі, та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України, у порядку та в строки, встановлені статтями 236 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В.П.Юрченко
Судді І.О.Бухтіярова
О.А.Веденяпін