Справа № 751/1477/17
Суддя: Лічевецький І.О.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 751/1477/17 Головуючий у 1-й інстанції: Овсієнко Ю.К. 2-а/751/146/17 Суддя-доповідач: Лічевецький І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Мацедонської В.Е., при секретарі - Шевчук А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 квітня 2017 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови Чернігівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил № 0121/102000000/17 від 06 березня 2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 485 Митного кодексу України (надалі за текстом - «МК України»).

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 квітня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та на порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позову.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Київський апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.02.2017 р. з метою митного оформлення товару позивачем, як представником ТОВ «Пак-Експо Лізинг», подано митну декларацію типу ІМ-40 (форма МД-2) № 102110003/2017/160069.

За даними цієї декларації у графі 33 код товару № 1 зазначено згідно з УКТ ЗЕД , а товару № 2 - .

Водночас, відділом класифікації товарів та митно-тарифного регулювання управління адміністрування митних платежів прийнято рішення від 08.02.2017 р. про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД № КТ-1100-2017, відповідно до якого заявлений у МД код товару № 1 з змінено на , код товару № 2 з змінено на .

За таких обставин, 09.02.20017 р. Чернігівською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № 102000010/2017/000024/2.

У цей же день, позивач, з урахуванням названих рішень, подав митну декларацію № 102110003/2017/160078.

Відповідно до службової записки управління адміністрування митних платежів від 13.02.2017 р. № 107/25-70-19 сума додатково сплачених коштів з урахуванням Рішення про визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД від 08.02.2017 р. № КТ-110-2017 та зміни ставки мита з 3,3 % на 6,7 % по МД від 09.02.2017 р. № 102110003/2017/160078 становить 35 952 грн. 36 коп. В той же час різниця митних платежів між МД від 06.02.2017 р. № 102110003/2017/160069 та МД від 09.02.2017 р. № 102110003/2017/160078 з урахуванням прийнятих рішень про визначення коду та коригування митної вартості становить 106 645 грн. 34 коп.

06 березня 2017 року заступником начальника Чернігівської митниці ДФС винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0121/102000000/17 стосовно ОСОБА_2 за ознаками правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто 319 936 грн. 02 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було вчинено протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, що є порушенням митних правил і підставою для притягнення його до відповідальності за ст. 485 МК України.

Колегія суддів підтримує правову позицію суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

У частинах 1, 2 ст. 69 МК України закріплено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Згідно частини 3 статті 75 МК України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна: подати митному органу, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною 1 статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

За змістом частини 8 названої статті МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, зокрема, відомості про код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Пунктом 1 частини 1 статті 266 МК України на декларанта покладено обов'язок щодо здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.

Частиною 5 статті 266 МК України установлено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Згідно статті 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини справи, слід погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем було допущено порушення митних правил та, як наслідок, про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а твердження скаржника про те що у даному випадку класифікація товару є складною, суд апеляційної інстанції не приймає як доказ.

Відповідно до частини 5 статті 69 МК України під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів того, що при визначенні коду товарів відділом класифікації товарів та митно-тарифного регулювання управління адміністрування митних платежів витребовувалась додаткова інформація чи проводились додаткові дослідження.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 198, 200, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18 квітня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі в 20-ти денний строк з дня складення ухвали в повному обсязі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, з подачею документу про сплату судового збору, а також копій касаційної скарги відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, та копій оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя В.П.Мельничук

суддя В.Е.Мацедонська

Ухвала складена в повному обсязі 06 червня 2017 р.

Головуючий суддя Лічевецький І.О.

Судді: Мельничук В.П.

Мацедонська В.Е.