Справа № 161/6150/17
Суддя: Подзіров А. О.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6150/17
Провадження № 2-а/161/649/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі Кубяк О.В., за участі позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВПОДДЗ 3 батальйону УПП міста Львова лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1В.) звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора ВПОДДЗ 3 батальйону УПП міста Львова лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі відповідач) про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР №667914 від 09 квітня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Підставою для накладення вказаного адміністративного стягнення стало встановлення відповідачем порушення пункту 11.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР), а саме виїзд на смугу зустрічного руху перетнувши дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія).

Позивач вважає накладене стягнення неправомірним з тих підстав, що він здійснював маневр обгону поодинокого транспортного засобу, що рухався із швидкістю менше ніж 30 км/год, що дозволено ПДР.

Доказів того, що транспортний засіб, який одганявся позивачем рухався зі швидкістю вищою ніж 30 км/год відповідач на місці надати не зміг, оскільки в неї не було технічних засобів, які могли б зафіксувати цей факт.

Крім того, позивач на місці подав відповідачу клопотання в якому просив відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення на інший час та дату для надання відомостей, що характеризують його майновий стан та його особисто, забезпечення можливості участі під час розгляду справи захисника. У задоволенні вказаного клопотання йому було відмовлено, чим порушено його право на захист. Також позивачу не було розяснені його права та обовязки як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З наведених мотивів та підстав просить суд скасувати оскаржувану постанову.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач, субєкт владних повноважень, у письмових запереченнях від 25 травня 2017 року (а.с.18-22) заперечив проти задоволення позову з тих підстав, що позивачу перед накладенням адміністративного стягнення були розяснені його права та обовязки, а статті 33 КУпАП не передбачає врахування майнового стану сторони під час притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху.

Доказом про вчинення адміністративного правопорушення, на переконання відповідача, є спостереження працівника поліції, який візуально помітив обгін позивачем транспортного засобу, який рухався зі швидкістю більше ніж 30 км/год, у місці де це заборонено (суцільна вузька лінія дорожньої розмітки).

З наведених підстав просить суд відмовити у задоволенні позову, а справу розглянути без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою інспектора ВПОДДЗ 3 батальйону УПП міста Львова лейтенанта поліції ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн (а.с.8).

Підставою для накладення вказаного адміністративного стягнення стало встановлення відповідачем порушення пункту 11.3 ПДР а саме виїзд на смугу зустрічного руху перетнувши дорожню розмітку 1.1 (вузька суцільна лінія) (що вбачається саме з заперечень).

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заявив відповідачу клопотання в якому просив відкласти розгляд справи про адміністративне правопорушення на інший час та дату для надання відомостей, що характеризують його майновий стан та його особисто, забезпечення можливості участі під час розгляду справи захисника (а.с.7).

Як слідує з оглянутого у судовому засіданні відеозапису з відеореєстратора позивача (а.с.9), у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено у звязку з тим, що стаття 33 КУпАП не передбачає зясування майнового стану правопорушника перед накладенням стягнення за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху.

Крім того, з відеозапису слідує, що позивачу було розяснено про його права та обовязки передбачені статтею 268 КУпАП.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 122 КУпАП встановлено адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 11.3 розділу 11 «Розташування транспортних засобів» на дорозі Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 (далі ПДР), визначено, що на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об'їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Таким чином, пункт 11.3 ПДР стосується лише доріг із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків.

В розглядуваному випадку, як встановлено судом, в тому числі із наданого відеозапису позивачем, та не заперечується сторонами, позивач рухався на дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку з суцільною вузькою лінією дорожньої розмітки, тобто порушення Правил а саме пункту 11.3 ПДР на нього не поширювався і його порушувати він не міг, а отже його неправомірно притягнули до адміністративної відповідальності саме за цим пунктом ПДР.

Суд зазначає, що у підрозділі 1 «Горизонтальна розмітка» розділу 34 «Дорожня розмітку» ПДР визначено, що (вузька суцільна лінія) (1.1) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Тобто, якщо відповідач вважав, що позивач порушив вищенаведені вимоги ПДР шляхом безпідставного перетину суцільної вузької лінії, він мав здійснити посилання на розділ 34 ПДР у постанові та притягнути до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП, яка передбачає відповідальність в тому числі за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

З наведеного слідує, що порушення правил дорожньої розмітки (розділ 34 ПДР) є окремим адміністративним правопорушенням передбаченим іншою частиною статті 122 КУпАП і до такої відповідальності позивач не притягувався.

Щодо порушення правил обгону суд зазначає, що вичерпний перелік таких правил наведений у розділі 14 ПДР і в даному випадку позивач таких правил не порушував, а відповідне посилання відповідач на конкретний пункту цього розділу у постанові не здійснений.

Оскільки відповідач, як субєкт владних повноважень, виносячи спірну постанову притягнув позивача за порушення пункту 11.3 ПДР, який на дану ситуацію не поширюється, а відповідно позивачем не порушився, суд дійшов висновку, що винесена постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої частиною другою статті 122 КУпАП є протиправною.

Надаючи оцінку всім доводам сторін суд вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що під час винесення постанови не був врахований його майновий стан, оскільки за змістом частини другої статті 33 КУпАП такі обставини враховуються крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Підсумовуючи все вищевикладене суд вважає, що у інспектора ВПОДДЗ 3 батальйону УПП міста Львова лейтенанта поліції ОСОБА_2 не було законних та обґрунтованих підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої частиною другою статті 122 КУпАП, за порушення пункту 11.3 Правил дорожнього руху, а тому постанову серії АР № 667914 від 09 квітня 2017 року винесена протиправно і її слід скасувати.

Керуючись ст.160 ч. 3 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

позов задовольнити.

Постанову серії АР № 667914 інспектора ВПОДДЗ 3 батальйону УПП міста Львова лейтенанта поліції ОСОБА_2 від 09.04.2017 р. складену відносно ОСОБА_1 скасувати.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складений та підписаний 09.06.2017 року.

Суддя А.О. Подзіров