Справа № 201/5970/17
Суддя: Антонюк О. А.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 201/5970/17
провадження 2-а/201/216/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 року суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Антонюк О.А., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання недійсним рішення, зобовязання вчинити певні дії, стягнення витрат, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання недійсним рішення, зобовязання вчинити певні дії, стягнення витрат.

Ухвалою суду від 25 квітня 2017 року було відкрито скорочене провадження у даній справі.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23 травня 2001 року вийшов на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» та перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпрі. 06 лютого 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. Листом від 17 лютого 2017 року позивачу у перерахунку пенсії було відмовлено, а тому просить суд визнати недійсним рішення щодо відмови у перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця у звязку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також зобовязати відповідача здійснити з 01 грудня 2015 року перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії державного службовця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013.

Відповідачем до суду було подано заперечення на позов, в яких зазначено, що позов не підлягає задоволенню, оскільки не має законних підстав для перерахунку пенсії, а тому просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За загальним правилом установленим ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

У відповідності до положень ст. 183-2 КАС України, суд розглядає справу в порядку скороченого провадження.

Перевіривши матеріали справи та оцінивши обставини справи, а також надані та добуті докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Дніпро з 23 травня 2001 року та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про державну службу».

Також встановлено, що з 01 лютого 2008 року згідно заяви позивача від 22 травня 2008 року і довідки від 07 березня 2008 року № 1/422 був проведений перерахунок пенсії виходячи з 84% заробітної плати, яку він отримує по теперішній час.

06 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі із заявою про перерахунок пенсії.

Листом від 17 лютого 2017 року № К-27 позивачу у перерахунку пенсії було відмовлено. Відмова мотивована відсутністю законодавчих підстав для перерахунку пенсії у зв'язку з прийняттям Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 № 889-VIII та не визначенням порядку перерахунку пенсій державних службовців, яким пенсія призначена згідно Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 № 3729-XII.

Вважаючи вказане рішення (відмову відповідача) недійсним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16 грудня 1993 року (в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» №76-VIII від 28 грудня 2014 року) було передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Таким чином, зазначеною нормою права було визначено таку підставу (умову) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28 грудня 2014 року, який набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» викладено у новій редакції, відповідно до якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, починаючи з 01 січня 2015 року змінилося правове регулювання перерахунку пенсій колишніх державних службовців. Така підстава (умова) для перерахунку раніше призначених пенсій як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відсутня в новій редакції статті 37-1 Закону України «Про державну службу», а визначення умов перерахунку раніше призначених пенсій делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі - Постанова № 865) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Отже, вказана норма права передбачала проведення перерахунку пенсій, призначених державним службовцям, у зв'язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Однак, Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» до Постанови № 865 внесено зміни, які застосовуються з 01 грудня 2015 року та якими, зокрема, виключено пункт 4.

Таким чином, у період часу, з якого позивач просив здійснити перерахунок пенсії, такої підстави (умови) перерахунку раніше призначених пенсії як підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям законодавством визначено не було.

Крім цього, 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Згідно Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.

Відповідно до ст. 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В свою чергу, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що на час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії державного службовця у відповідача були відсутні законодавчі підстави для перерахунку пенсії ОСОБА_1 через збільшення заробітної плати працюючим державним службовцям з 01 грудня 2015 року, у зв'язку з чим відмова ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську є обґрунтованою та правомірною.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 9 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на своїх позовних вимогах, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджуються.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 71, 159, 161-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 обєднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про визнання недійсним рішення, зобовязання вчинити певні дії, стягнення витрат відмовити.

Постанова може бути оскаржена в Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом десяти днів з моменту її отримання.

Суддя : О.А. Антонюк