Справа № 753/11762/16-а
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», яке діє в інтересах Філії « 135 ДБК «ДП МОУ «Укрвійськбуд» на постанову Дарницького районного суду місті Києва від 12 грудня 2016 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Філії « 135 Домобудівельного комбінату» Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» про визнання рішення суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Філії « 135 Домобудівельного комбінату» Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (далі - Відповідач) у якому просив визнати неправомірним рішення відповідача від 01.02.2016 №28 та зобов'язати вчинити певні дії.

Постановою Дарницького районного суду місті Києва від 12 грудня 2016 року зазначений адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши позивача та представника відповідача, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю, а оскаржувану постанову - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Статтею 159 КАС України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 є адвокатом згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 296 від 29.09. 2003 року і на підставі договору про надання юридичної допомоги від 18.01.2016 року укладеного між останнім та ОСОБА_4 здійснював свої повноваження як адвокат.

На підставі ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», 22.01.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Філії « 135 Домобудівельного комбінату» Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» з адвокатським запитом про надання інформації, в якому просив надати та надіслати на його адресу копії документів, які необхідні для надання правової допомоги ОСОБА_4, а саме: довідку з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації (прописку) громадянина ОСОБА_5, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 та договір найму житла укладений між громадянином ОСОБА_5 та відповідачем.

01.02.2016 року рішенням № 28 (оформлене листом) Філія « 135 Домобудівельного комбінату» Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» повідомила адвоката ОСОБА_3 про відсутність правових підстав, відповідно до ст. 14 та 16 Закону України «Про захист персональних даних», для розповсюдження (надання) інформації про персональні дані громадянина ОСОБА_5, який є наймачем кімнати АДРЕСА_1 (далі по тексту - оскаржуване рішення) (а.с.6).

Позивач, вважаючи неправомірним рішення відповідача (оформлене листом) від 01.02.2016 року № 28 щодо відмови в наданні витребуваних документів, звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено вимоги чинного законодавства, в тому числі законні права адвоката ОСОБА_3, що тягне за собою і порушення прав його клієнта, а документи які витребовувалися за адвокатським запитом не містять в собі особистих персональних даних, а лише підтверджують про реєстрацію місця проживання та склад сім'ї громадянина ОСОБА_5, а також договірні підстави про проживання в житловому приміщені гуртожитку, згідно з договором найму житла, які необхідно одержати та подати до нотаріальної контори для здійснення прав та обов'язків на спадкування у прийнятті спадщини від померлого громадянина ОСОБА_5 в інтересах клієнта позивача ОСОБА_4

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

КАС України визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства (ч.1 ст.1 КАС України).

Частинами 1, 2 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктами 1, 7 ч.1 ст.3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно із ч.1 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

В силу вимог п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, у відповідності до п.3 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень. Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, в даному випадку предметом спору є - визнання неправомірним рішення відповідача від 01.02.2016 № 28 (оформлене листом) та зобов'язання останнього видати довідку з місця проживання про склад сім'ї та реєстрації (прописку) громадянина ОСОБА_5, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 та договору найму житла, який укладений між громадянином ОСОБА_5 та відповідачем.

Тобто, в даному випадку позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Філії « 135 Домобудівельний комбінат» ДП МОУ «Укрвійськбуд» про визнання рішення суб'єкта владних повноважень неправомірним та зобов'язати вчинити певні дії.

Між тим, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що з наданого апелянтом Положення про Філію « 135 Домобудівельний комбінат» ДП МОУ «Укрвійськбуд» (далі по тексту - Положення, в новій редакції від 2015 року), відповідач не є суб'єктом владних повноважень в розумінні правових положень адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1.1 Філія « 135 Домобудівельний комбінат» ДП МОУ «Укрвійськбуд» створена відповідно до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу та п.6.1 Статуту ДП МОУ «Укрвійськбуд».

Згідно із п. 3.1 Філія « 135 Домобудівельний комбінат» ДП МОУ «Укрвійськбуд» створена з метою комплексного обслуговування об'єктів житлово-комунального господарства, що знахдяться у відданні ДП МОУ «Укрвійськбуд».

Пунктом 4.1 Положення передбачено, що філія не є юридичною особою.

Відповідно до ч.1 ст. 48 КАС України здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам) (ч.3 ст. 48 КАС України).

Адміністративну процесуальну правоздатність мають:

- фізичні особи (громадяни України, іноземці, особами без громадянства);

- суб'єкти владних повноважень (органи державної влади, інші державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи);

- юридичні особи (підприємства, установи, організації).

Процесуальна правоздатність суб'єктів владних повноважень не залежить від того, чи є вони юридичними особами.

Правоздатність юридичних осіб є елементом їх правового статусу. Тобто кожна юридична особа має правоздатність як в матеріальних, так і у процесуальних правовідносинах. Статус юридичної особи засвідчується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичною особи або витягом (довідкою чи випискою) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Адміністративною процесуальною дієздатністю наділені усі юридичні особи з моменту їх реєстрації до припинення юридичної особи.

Адміністративна процесуальна дієздатність суб'єктів владних повноважень не залежить від того, чи є вони юридичними особами.

Так, відповідач - це особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав.

Отже, саме позивач визначає до кого пред'явити позов і ким саме порушено його права та законні інтереси.

Відповідачем в адміністративній справі є суб'єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що Філія « 135 Домобудівельного комбінату» Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», яка не є юридичною особою, не є суб'єктом владних повноважень не може бути відповідачем в даній справі, як цього вимагає КАС України.

Аналіз правових положень чинного законодавства та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку про те, позивач помилково звернувся з даним адміністративним позовом до Філії « 135 Домобудівельного комбінату» Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», яка його прав не порушила та не повинна відповідати за даним позовом відповідно до чинного законодавства, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Стаття 52 КАС України передбачає, що суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

З урахуванням вищевказаних висновків, суд апеляційної інстанції не вбачає законних та обґрунтованих підстав для надання правових висновків щодо суті позовних вимог, оскільки їх заявлено до неналежного відповідача, а судом першої інстанції питання про заміну первинного відповідача належним не вирішувалось.

В даному випадку, колегія суддів апеляційної інстанції при перегляді рішення суду першої інстанції позбавлена можливості, згідно з нормами процесуального законодавства, замінити відповідача на належного.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд», яке діє в інтересах Філії « 135 ДБК «ДП МОУ «Укрвійськбуд» - задовольнити повністю.

Постанову Дарницького районного суду місті Києва від 12 грудня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Філії « 135 Домобудівельного комбінату» Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» про визнання рішення суб'єкта владних повноважень неправомірними та зобов'язати вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.

Епель О.В.