Справа № 225/1562/17
Суддя: Геря О. Г.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дзержинський міський суд Донецької області
Постанова

іменем України

29 травня 2017 року м. Торецьк Провадження №2-а/225/33/2017

Єдиний унікальний номер 225/1562/17

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Геря О.Г.,

за участі:

секретаря судового засідання - Савченко О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Салова К.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору - управління Державної казначейської служби України у м. Торецьку Донецької області, про визнання дій протиправними та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 31.03.2017 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору - управління Державної казначейської служби України у м. Торецьку Донецької області про визнання дій протиправними та стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4, причина смерті - захворювання, яке пов'язане з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач у зв'язку з втратою годувальника має право на отримання одноразової компенсації в розмірі 60 мінімальних заробітних плат на момент смерті годувальника. На звернення із заявою про здійснення нарахування та виплату зазначеної компенсації отримала відмову. У зв'язку з наведеним просила суд визнати дії відповідача неправомірними та стягнути на її користь суму разової компенсації у зв'язку з втратою годувальника в розмірі 60 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент смерті годувальника, в розмірі 73080,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, з підстав викладених у запереченні, виходячи з наступного. Згідно з ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», право на виплату одноразової компенсації мають члени сім'ї, зокрема дружини, якщо ті не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою. Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 р. № 760. ОСОБА_5 пропущено строк звернення за одноразовою компенсацією. Також у ОСОБА_5 не має права на одноразову компенсацію як члену сім'ї, який втратив годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, оскільки на момент смерті чоловіка була працездатною особою.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Між сторонами по справі виник спір стосовно неправомірності відмови Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради у призначенні виплат одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника, померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, передбаченої нормами ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 138 КАС України, факти, що входять до предмету доказування - це обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення для вирішення справи та які належить встановити при ухваленні рішення у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на обліку у Департаменті соціального захисту населення Торецької міської ради Донецької області, має статус дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

08.02.2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про нарахування та виплату їй одноразової компенсації за втрату годувальника. Відповідно до відповіді Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради Донецької області від 21.02.2017 року управління повідомило позивачу, що шестимісячний строк для звернення щодо виплати одноразової компенсації вже закінчений та на момент смерті годувальника ОСОБА_3 не досягла пенсійного віку, тому відсутні підстави для застосування ст. 48 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ.

У зв'язку з чим суд зазначає наступне.

Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ (надалі - Закон № 796) зі змінами та доповненнями станом на час виникнення спірних правовідносин, визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильсько ї катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до підпункту 11 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» зміст статті 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» викладено в наступній редакції: «Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

За Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, зазначені вище зміни, внесені Законом України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до Закону 796-XII визнані неконституційними.

Згідно із ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, втрачають силу з дня ухвалення Конституційним судом рішення про їх неконституційність.

Так, відповідно до ст. 48 цього Закону передбачено що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: сім'ям, які втратили годувальника - 60 мінімальних заробітних плат. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

Суб'єктами, які мають право на компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначені статтею 48 Закону № 796, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, сім'ї, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою.

Правовий статус позивача визначений Законом № 796 і сторони цього факту не оспорювали.

Згідно п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» від 22.12.2011 року установлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50. 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Відомості Верховної Ради України, 1992 p., № 13, ст. 178 із наступними змінами), застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Кабінетом Міністрів України у 2012 році таке право використано не було, а тому норми постанови КМУ від 20 квітня 2007 року № 649 «Про встановлення розмірів виплат деяким категоріям громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не підлягають застосуванню під час визначення розміру виплат, передбачених статтею 48 Закону № 796.

В п. 4 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» щодо реалізації норми ст. 48 Закону № 796 Кабінету міністрів делеговано таке право, але на час вирішення спору це право КМУ не використав.

Кабінетом Міністрів України 23.11.2011 року була прийнята постанова № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» де зазначено, що щомісячна компенсація сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який був на його утриманні, у розмірі 12 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, але Кабінет Міністрів України так і не визначив розмір одноразової компенсації по втраті годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а визначив тільки розмір щомісячної компенсації.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру виплат застосуванню підлягають положення статті 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Крім того, постанова Кабінету Міністрів України № 760 від 26.10.2016 року «Про затвердження Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян», на норми якої посилається відповідач, відмовляючи позивачу у виплаті одноразової компенсації, на час виникнення у позивача права на отримання одноразової допомоги, тобто на момент смерті ОСОБА_4 не була прийнята.

Таким чином, суд вважає, що позивач, як дружина померлого - учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, відповідно до вимог статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання одноразової компенсації у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент смерті годувальника.

На 01.11.2014 року мінімальна заробітна плата становила 1218 грн. Розмір одноразової компенсації становить 73080 грн.

Застосування Постанови КМУ № 760 від 26.10.2016 року при нарахуванні зазначеного виду виплати, а не відповідно до вимог ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є неправомірними.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 КАС України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, Закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вишу юридичну силу. Отже у спірних правовідносинах Закон має вищу юридичну силу ніж постанова КМУ.

При цьому суд також враховував пункти 5, 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України 16.03.2012 № 4 «Про судову практику вирішення адміністративними судами спорів, що виникають у зв'язку із застосуванням статей 39, 48, 50, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого адміністративного суду № 5 від 25.02.2013 року).

З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі обставини у їх сукупності, суд вважає, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,7, 8, 11, 17, 86, 159-163 КАС України, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійний вимог на предмет спору - управління Державної казначейської служби України у м. Торецьку Донецької області, про визнання дій протиправними та стягнення грошових коштів - задовольнити.

Дії Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради Донецької області щодо відмови призначити та виплатити ОСОБА_3 одноразової компенсації сім'ї за втрату годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою - визнати неправомірними.

Стягнути з Департаменту соціального захисту населення Торецької міської ради Донецької області за рахунок коштів Державного бюджету на користь ОСОБА_3 одноразову компенсацію сім'ї за втрату годувальника в сумі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили після спливу строку, передбаченого для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

У зв'язку з проголошенням вступної та резолютивної частини, постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Дзержинський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

С у д д я: