Справа № 552/1542/17
Суддя: Донець Л.О.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 р. Справа № 552/1542/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Донець Л.О.

Суддів: Бенедик А.П. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Струкової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Київського районного суду м. Полтави від 19.04.2017р. по справі № 552/1542/17

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

20.03.2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - відповідач), в якому просить суд: дії відповідача про відмову, викладену в листі від 16 березня 2017 року за №155/Т-17, 156/Т/17-2, в проведенні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від заробітної плати, вказаної в довідці Апеляційного суду Полтавської області від 1 грудня 2016 року за №06-29/439/16 визнати протиправною;

розпорядження відповідача за №180112 від 25 січня 2017 року про проведення перерахунку позивачу з 1 січня 2017 року (з 1 січня по 4 січня 2017 року) та з 5 січня 2017 року щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 84% від заробітної плати, вказаної в довідці Апеляційного суду Полтавської області від 1 грудня 2016 року за №06-29/439/16 скасувати;

зобов'язати відповідача провести позивачу у зв'язку з підвищенням заробітної плати перерахунок щомісячної довічного грошового утримання:

- з 1 січня по 4 січня 2017 року в розмірі 90 % від заробітної плати, вказаної в довідці Апеляційного суду Полтавської області від 1 грудня 2016 року за №06-29/439/16;

- з 5 січня 2017 року в розмірі 90% від заробітної плати, зазначеної в довідці Апеляційного суду Полтавської області від 1 грудня 2016 року за № №06-29/439/16 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Постановою Київського районного суду м. Полтава від 19 квітня 2017 року позов було задоволено.

Дії відповідача про відмову, викладену в листі від 16 березня 2017 року за №155/Т-17, 156/Т/17-2, в проведенні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від заробітної плати, вказаної в довідці Апеляційного суду Полтавської області від 1 грудня 2016 року за № 06-29/439/16 визнано протиправними.

Розпорядження відповідача за №180112 від 25 січня 2017 року про проведення перерахунку позивачу з 1 січня 2017 року (з 1 січня по 4 січня 2017 року) та з 5 січня 2017 року щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 84% від заробітної плати, вказаної в довідці Апеляційного суду Полтавської області від 1 грудня 2016 року за №06-29/439/16 скасовано.

Зобов'язано відповідача провести позивачу у зв'язку з підвищенням заробітної плати перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, з 1 січня по 4 січня 2017 року в розмірі 90 % від заробітної плати, вказаної в довідці Апеляційного суду Полтавської області від 1 грудня 2016 року за №06-29/439/16; з 5 січня 2017 року в розмірі 90% від заробітної плати, зазначеної в довідці Апеляційного суду Полтавської області від 1 грудня 2016 року за № 06-29/439/16 без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції постанову Київського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2017 року скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, посилається на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм чинного законодавства.

Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», фактичні обставини справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 16.11.1993 року позивача було обрано суддею Полтавського обласного суду.

30.01.2004 року Апеляційним судом Полтавської області видано наказ за №9-03/18 «Про призначення довічного грошового утримання» позивачу, вирішено судді судової палати у кримінальних справах виплачувати довічне грошове утримання належного суддям у разі виходу у відставку з 1 лютого 2004 року у розмірі 90% від заробітної плати судді. Право на довічне грошове утримання виникло 09.12.2003 року. Виплата пенсії, призначеної за Законом України «Про прокуратуру» припинено 31 січня 2004 року.

Згідно Постанови Верховної Ради України від 04.02.2016 року, у зв'язку з поданням заяви про відставку, позивача було звільнено з посади судді апеляційного суду Полтавської області.

У відповідності до наказу Апеляційного суду Полтавської області від 09.02.2016 року № 07-09/11 було звільнено позивача з посади судді Апеляційного суду Полтавської області 10 лютого 2016 року у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідачем за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30.03.2016 року, згідно положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» було призначено грошове утримання до виплати в розмірі 90% від заробітної плати.

У зв'язку з підвищенням заробітної плати Пенсійним фондом самостійно було проведено перерахунок грошового утримання з 08.06.2016 року в розмірі 90% від заробітної плати, тобто з врахуванням стажу роботи позивача більше 22 років, що відповідає вимогам закону. Призначення з 11.02.2016 року грошового утримання в розмірі 90% від заробітної плати та його перерахування з 08.06.2016 року в розмірі 90% від заробітної плати підтверджено листом Пенсійного фонду від 16.03.2017 року за №155/Т-17, 156/Т-17/2 та копіями розпоряджень Пенсійного фонду.

Розпорядженнями Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області за №№180112 від 25.01.2017 року позивачу призначено 11.02.2016 року, на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання перераховано (у зв'язку з підвищенням заробітку) в розмірі 84% від заробітної плати, вказаної в довідці Апеляційного суду Полтавської області за №06-29/439/16 від 01.12.2016 року. Перерахунок згідно одного розпорядження був проведений з 01 січня 2017 року (на період з 1 по 4 січня 2017 року), а згідно другого розпорядження перерахунок проведений з 05 січня 2017 року. Позивач письмово звернувся до відповідача з проханням провести перерахунок такого утримання в розмірі 90% від заробітку.

Листом начальника управління Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області, викладеного в листі від 16.03.2017 року за №155/Т-17, №156/Т-17/2 в задоволенні вказаної вимоги позивача було відмовлено і перерахунок в запропонованому ним розмірі не проведено, у зв'язку зі стажом роботи позивача на посаді судді 22 роки, що й відповідає грошовому утриманню в розмірі 84% від заробітку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що щомісячне довічне грошове утримання судді, який вийшов у відставку, та пенсія є різними поняттями та права на них виникають з різних підстав, що підтверджується Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013, в якому зокрема вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до п. 53 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2006 року №1774, пункт 25 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" доповнений абзацами третім і четвертим такого змісту:

"Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних розпоряджень №№180112 від 25.01.2017 року стало застосування приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2006 року №1774. Так, на оскаржуване ними рішення було враховано 84% грошового утримання працюючого судді, та за період час з 01.01.2017 року по 05.01.2017 рік позивачу проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 84% грошового утримання працюючого судді.

Крім цього, відповідачем вказується на здійснення вказаного перерахунку у відповідності до заяви позивача від 05.12.2016 року про перерахунок грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду Полтавської області від 01.12.2016 року №06-29/439/16 про заробітну плату працюючого судді Апеляційного суду Полтавської області з 01.12.2016 року.

Матеріали справи свідчать про те, що на підставі судових рішень, що набрали законної сили позивачу було призначено грошове утримання у розмірі 90%, судді який працює на відповідній посаді.

Дані судові рішення не скасовано, тому вони є чинними та повинні виконуватися відповідачем.

Колегія суддів, не вбачає обґрунтованих підстав для зменшення позивачу розміру грошового утримання - з 90 % на 84%, на підставі наведених вище приписів Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2006 року №1774, оскільки дана норма каже лише про обмеження максимального розміру щомісячного грошового утримання.

Окрім цього, заява позивача від 05.12.2016 року не містить такої вимоги.

Таким чином, колегія суддів вважає позовні вимоги в частині скасування розпоряджень №№180112 від 25.01.2017 року є обґрунтованими.

Апеляційна скарга не містить спростувань вказаних доводів, лише повторює позицію, викладену в письмових запереченнях на позовну заяву.

Стосовно частини позовних вимог про визнання протиправними дії відповідача про відмову, викладену у листі від 16 березня 2017 року за №155/Т-17, 156/Т/17-2, в проведенні позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від заробітної плати, вказаної в довідці Апеляційного суду Полтавської області від 1 грудня 2016 року за №06-29/439/16, то колегія суддів зауважує на таке.

Наявна в матеріалах справи заява від 02.03.2017 року, крім повторної вимоги про здійснення перерахунку грошового утримання позивача у розмірі 90% від заробітної плати, зазначеній у наявній у пенсійній справі довідці Апеляційного суду Полтавської області за №06-29/439/16 від 01.12.2016 року, містить ще вимоги про повідомлення щодо розміру грошового утримання та надання відповідних документів.

Колегія суддів вважає, що наведений лист відповідача (аркуш справи 19) вказує на вирішення питання про перерахунок пенсії позивача, на підставі заяви від 05.12.2016 року, оскаржуваними розпорядженнями №№180112 від 25.01.2017 року.

Крім цього, колегія суддів зазначає на те, що цей лист не є рішенням про відмову у перерахунку пенсії, відповідно до вимог чинного законодавства, та вимога про скасування розпорядження була задоволена.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі п.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 63 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», п.п. 1, п. 10 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 року за № 41/26486, начальник управління керує діяльністю управління, персонально відповідає за виконання покладених на управління завдань.

Згідно з п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків) та завіряється печаткою управління.

Аналізуючи викладене, колегія суддів зазначає, що від імені органу Пенсійного фонду за наслідками розгляду заяви та документів для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії, підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов'язків).

У відповідності до п.п.1), 14) п.10 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2 (зі змінами), начальник управління здійснює керівництво управлінням Фонду, розподіляє обов'язки між своїми заступниками.

З огляду на викладене, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи. За результатами розгляду заяви та доданих до неї документів пенсійний орган ухвалює рішення про перерахунок чи про відмову у перерахунку раніше призначеної пенсії.

Пенсійним органом, на підставі поданої позивачем заяви, рішення щодо перерахунку пенсії не приймалось.

Дана правова позиція узгоджується з позицією висловленою Верховним Судом України у постанові від 22.04.2014 року по справі за № 21-484а13.

Виходячи із викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення даної частини позовних вимог.

Судом першої інстанції були неправильно встановлені фактичні обставини справи, помилково застосовані норми матеріального права, а саме: п.5 ст.45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тому судове рішення підлягає частковому скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановленні під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

В силу приписів ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

Згідно до п.3 ч.1 ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати постанову суду, та прийняти нову постанову суду.

Колегія суддів, дійшла до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 19.04.2017р. по справі № 552/1542/17 скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про відмову, викладену в листі від 16 березня 2017 року за №155/Т-17, 156/Т/17-2, в проведенні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% від заробітної плати, вказаної в довідці Апеляційного суду Полтавської області від 1 грудня 2016 року за №06-29/439/16.

В цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

В іншій частині постанову Київського районного суду м. Полтави від 19.04.2017 року по справі № 552/1542/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Донець Л.О.
Судді Бенедик А.П. Мельнікова Л.В.

Повний текст постанови виготовлений 06.06.2017 р.