Справа № 344/15903/16-а
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5200/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради, Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів - Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради, виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Департамент житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №13/686 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адмінправопорушення передбаченого ст.152 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 850 грн., визнати протиправними дії адміністративної комісії при виконавчому комітетові Івано-Франківської міської ради при прийнятті оскаржуваної постанови та стягнути судові витрати та витрати на правову допомогу у розмірі 10330, 90 грн.

30 березня 2017 року представник позивача подав до суду клопотання про залишення позовних вимог щодо визнання протиправними дій адміністративної комісії при виконавчому комітетові Івано-Франківської міської ради при прийнятті оскаржуваної постанови без розгляду, і такі залишені без розгляду.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №13/686 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у розмірі 850 грн. Стягнено з місцевого бюджету на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, судові витрати у сумі 3382 грн. 50 коп. У задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради оскаржили його в апеляційному порядку.

Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування доводів своєї апеляційної скарги покликається на те, що ОСОБА_1 є субєктом даного адміністративного правопорушення, оскільки як на момент складання припису, так і протоколу про адміністративне правопорушення, він виконував обовязки директора ТОВ «Легіс Вірус», він є посадовою особою ТОВ «Легіс Вірус», його обрано до органу управління цієї юридичної особи. Також помилковим є твердження представника позивача про те, що припис та протокол складено неуповноваженою на те особою, оскільки рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №119 від 17 березня 2016 року «Про здійснення контролю за дотриманням Правил благоустрою м.Івано-Франківська» уповноважено складати адміністративні протоколи за ст.152 КУпАП посадових осіб сектору нагляду/відділ муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради. Апелянт звертає увагу на те, що позивачем порушено п. 16.1.5 Правил благоустрою м.Івано-Франківська, а саме: порушено інформаційні вимоги щодо вивісок. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 оскаржив постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2017 року у справі № 344/15903/16-а в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, та покликається на те, що ОСОБА_1, уклавши Договір про надання правової допомоги від 16 листопада 2016 року з адвокатом ОСОБА_3 реалізовував своє право на правову допомогу та оплатив гонорар адвоката надання консультації та за підготовку до засіданні і безпосередню участь у засіданні адміністративної комісії. За надані послуги ОСОБА_1 згідно з розрахунком погодинної вартості послуг адвоката, здійснив оплату за надання консультації щодо Припису №2276 та Протоколу №712 (45 хв.* 580 грн./год = 435 грн.), підготовку доповіді на засідання комісії (45 хв.* 580 грн./год = 435 грн.) та участь у засідання адмінкомісії (1 год.*580 грн./год = 580 грн.). На підтвердження оплати суду надані відповідні докази, які не взяті до уваги. Помилковим також є висновок суду першої інстанції про відсутність доказів про витрати на транспортні послуги в розмірі 1000 грн. та оплату друкарських, копіювальних та інших технічних робіт в розмірі 500 грн., оскільки такі витрати передбачені як і додатковою угодою №1 від 16 листопада 2016 року і ст.34 Правил адвокатської етики. Відповідно до прибуткового касового ордеру №02/11 від 16 листопада 2016 року ОСОБА_1 вніс у касу адвоката ОСОБА_3 суму в розмірі 1500 грн., що підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордеру №02/11 від 16 листопада 2016 року. Також звертає увагу на те, що жоден нормативно- правовий акт не містить посилань на те, що складання адвокатом процесуальних документів не підлягає оплаті та не відшкодовується стороні, яка понесла ці витрати. На підтвердження вказаних витрат подано акт виконаних робіт за березень 2017 року від 30.03.2017 року, у березні адвокатом витрачено на розгляд справи 5 год. 15 хв., згідно з розрахунком погодинна вартість становить 3360 грн., ця сума коштів внесена у касу адвоката, що підтверджується прибутковим касовим ордером №02/03 віл 30 березня 2017 року, та в підтвердження оплати видано квитанцію до прибуткового касового ордеру №02/0.3 від 30 березня 2017 року. Таким чином, позивач ОСОБА_1 поніс витрати повязанні з розглядом справи №344/15903/16-а, зокрема витрати на правову допомогу в розмірі 10 330,90 грн., їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами, і гонорар адвоката у даному випадку не перевищує граничні розміри, визначенні законодавством. Просить апеляційну скаргу задовольнити. Постанову Івано-Франківського міського суду від 03 квітня 2017 року в частині визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №13/686 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності - залишити без змін, а в частині часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3382,50 грн. скасувати, ухвалити нову постанову в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу в повному обсязі.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не приубли, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому суд відповідно до ч.1 ст.41 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 жовтня 2016 року представником сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради вручено припис №2276 від 11 жовтня 2016 року генеральному директору ТОВ «Легіс Віртус» ОСОБА_4 з вимогою усунути виявлені правопорушення щодо розміщення вивісок, а саме: порушення п.16.1.5 Правил благоустрою м.Івано-Франківська, (порушення порядку розміщення вивісок за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 68) до 13 жовтня 2016 року, шляхом пред'явлення дозвільних документів або проведення демонтажу вивіски. Припис отримав ОСОБА_1 як представник юридичної особи під розписку.

17 жовтня 2016 року представник сектору нагляду/відділу муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради склав протокол №712, в якому зафіксовано порушення ОСОБА_1, заступником керівника ТОВ «Легіс Віртус», порядку розміщення вивісок за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 68.

Позивачу були роз'яснені його права і обов'язки, передбачені ст.63 Конутитуції України та ст.268 КУпАП, про що зроблено відмітку.

Про розгляд справи ОСОБА_1 повідомлений, що підтверджується його розпискою, долученою до матеріалів справи.

За наслідками розгляду вказаного протоколу на засіданні Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради, яке відбулося 22 листопада 2016 року винесено постанову у справі про адміністративне порушення серії №13/686, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є субєктом цього адміністративного правопорушення, припис та протокол складено уповноваженими особами, адміністративна комісія діяла в межах повноважень, разом з тим, відповідачем не доведено, що в діях позивача наявні ознаки правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, а тому його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн., у зв'язку з чим постанова у справі про адміністративне порушення серії №13/686 від 22 листопада 2016 року є протравною та підлягає скасуванню. Крім того, в користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 3382,50 грн., які підтверджені документально; разом з тим, інші заявлені витрати не підлягають до стягнення, оскільки не є обґрунтованими.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, виходячи з такого.

Згідно з ч.2 ст.6 КУпАП органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, забезпечуючи відповідно до Конституції України додержання законів, охорону державного і громадського порядку, прав громадян, координують на своїй території роботу всіх державних і громадських органів по запобіганню адміністративним правопорушенням, керують діяльністю, адміністративних комісій та інших підзвітних їм органів, покликаних вести боротьбу з адміністративними правопорушеннями.

Справи про адміністративні правопорушення відповідно до п.1 ч.1 ст.213 КУпАП розглядаються адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.

Згідно зі ст.152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Ч.1 ст.218 КУпАП передбачає, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема ст. 152 цього Кодексу.

Отже, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі щодо накладення адміністративного стягнення за порушення правил благоустрою територій населених пунктів.

Відповідно до ч.2 ст.5 КУпАП сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статями 152, 159 і 182 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.16.1.5 Правил благоустрою м.Івано-Франківська, (порушення порядку розміщення вивісок за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 68).

Разом з тим, ні у протоколі про притягнення до адміністративної відповідальності від 17 жовтня 2016 року №712, ні у постанові від 22 листопада 2016 року у справі про адміністративне правопорушення не вказано, який конкретно пункт Порядку розміщення вивісок у місті Івано-Франківську порушено позивачем.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 06 вересня 2011 року №531 затверджено Положення «Про порядок розміщення вивісок в м.Івано-Франківську».

Згідно з п.2 цього Положення вивіска - це елемент оформлення фасаду, що містить інформацію про зареєстроване найменування суб'єкта господарювання, який займає це приміщення, повне його найменування, а також профіль діяльності якщо це не випливає з назви.

Судом встановлено, що вивіска складається з трьох частин: 1. напис «Юридична компанія «Легіс віртус» сила закону»; 2. логотип (торгова марка) - зображення знаку феміди, зареєстрованого у встановленому порядку (ТОВ «Легіс віртус» отримано відповідне Свідоцтво на знак для товарів і послуг); 3. напис «Нотіраус».

Адміністративна комісія при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради звернулася з запитом щодо отримання інформації щодо порядку розміщення вивісок за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Вовчинецька, 68.

У відповіді на цей запит Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини зазначив, що конструкція, що розмішена на боковій площині ганку будинку № 68 на вул. Вовчинецькій є рекламною конструкцією типу «банер» або типу «щит», в залежності від матеріалу виконання та конструктивного рішення. З вивіски «Легіс вірус», що розташована між площинами з написами «юридична компанія» та «нотаріус», можна отримати мінімальну інформацію про обєкт господарювання, а саме: що це юридична компанія. Розміщення напису «нотаріус» у випадку, якщо це вивіска окремого субєкта господарювання, порушує вимоги п.4.1.2. Положення «Про порядок розміщення вивісок в м. Івано-Франківську» від 06 вересня 2011 року № 531 (зі змінами, внесеними згідно рішення виконавчого комітету міської ради від 08 лютого 2012 року № 61), а саме: якщо у будівлі знаходиться декілька власників (орендарів) приміщень, зовнішній вхід для яких є спільним, то їх вивіски на фасаді повинні розташовуватись на невеликих . табличках однакового розміру (площею до 0,3 кв. м) та з однакового матеріалу виконання, розміщених праворуч чи ліворуч від входу (вїзду) у будівлю (приміщення)». Якщо напис «нотаріус» вказує про надання окремої послуги даною юридичною компанією, то він є рекламною конструкцією типу «щит», дозвіл на встановлення якого необхідно отримати відповідно до Порядку розміщення зовнішньої реклами в м. Івано- Франківську, затвердженого рішенням виконавчого комітету від 29 грудня 2009 року №657 (зі змінами, внесеними згідно рішення виконавчого комітету міської ради від 28 липня 2010 року №433, від 11 травня 2011 року №263, від 28 листопада 2011 року №742, від 21 грудня 2011 року №806, від 27 березня 2015 року №172, від 19 травня 2016 року №360). Згідно з п.4.5.6. Положення не вважаються вивісками конструкції, виконані у вигляді декількох окремих елементів, що містять інформацію, яка повторюється. Це елемент з написом «юридична компанія». Крім цього, в чинному Положенні не прописано вимогу щодо максимальної площі вивісок. Відповідно до п.48 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2003 року № 2067, площа поверхні вивіски не повинна перевищувати 3 кв. м. З наданих матеріалів видно, що площини з написами «Легіс вірус», «юридична компанія» та «нотаріус» сумарно перевищують 3 кв.м.

У судовому засіданні відповідач уточнив підстави притягнення позивача до адмінвідповідальності, вказавши на порушення ним п.4.1.2 Порядку розміщення вивісок в місті Івано-Франківську (невідповідність розміру вивіски) та п.4.5.6 (повторення елементу що не є вивіскою - «юридична компанія»), зазначивши, що вивіска «Легіс вірус», «юридична компанія» та «нотаріус» сумарно перевищують 3 м.кв., крім того елемент вивіски «юридична компанія» повторюється.

Відповідно п.4.1.2 цього Положення, якщо у будівлі знаходяться декілька власників (орендарів) приміщень, зовнішній вхід для яких є спільним, то їх вивіски на фасаді повинні розташовуватись на невеликих табличках однакового розміру (площею до 0.3 м.кв.), з однакового матеріалу, розміщених поруч входу у будівлю (приміщення) або біля дверей належних приміщень.

П.4.5.6 Положення передбачає, що не вважаються вивісками конструкції, виконані у вигляді декількох окремих елементів, що містять інформацію, яка повторюється (за винятком вивісок, що розміщуються біля декількох входів до приміщення (території), де здійснюється господарська діяльність та у випадку коли приміщення знаходиться на розі будівлі).

Разом з тим, не надано інформації на скільки конкретно ці вивіски перевищують встановлену площу поверхні.

Суд першої інстанції встановив, що при обчисленні площі вивіски позивача - «Легіс вірус» і «юридична компанія», кожна ця вивіска, а не сумарна їх площа, повинна бути до 3 м.кв. виходячи з норм п.4.1.2 вищезгаданого Порядку.

Таким чином, жодних доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, відповідач не надав, а судом таких обставин не встановлено.

Враховуючи зазначене та наявні у справі докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем належно не доведено порушення позивачем вимог п.4.1.2, з врахуванням п.4.5.6 Порядку розміщення вивісок в м.Івано-Франківську, а тому постанова адміністративної комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №13/686 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адмінправопорушення передбаченого ст.152 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 850 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є субєктом цього адміністративного правопорушення, оскільки він є першим заступником генерального директора ТОВ «Легіс Віртус» згідно з наказом №7 від 03 травня 2011 року, на час складання протоколу 17 жовтня 2016 року генеральний директор був у відрядженні та його обов'язки виконував позивач, при цьому, ОСОБА_1 не надав суду доказів на спростування встановлених обставин, як і не спростував того факту, що в обов'язки першого заступника не входило право підпису у складеному протоколі №712.

Крім того, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що припис та протокол складено уповноваженою на те особою, оскільки рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №119 від 17 березня 2016 року «Про здійснення контролю за дотриманням Правил благоустрою м.Івано-Франківська» уповноважено складати адміністративні протоколи за ст.152 КУпАП посадових осіб сектору нагляду/відділ муніципальної інспекції з благоустрою Департаменту житлової, комунальної політики та благоустрою Івано-Франківської міської ради.

Доводи апеляційної скарги Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення в користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 3382,50 грн., виходячи з таких підстав.

Вихідними величинами для розрахунку компенсації витрат на правову допомогу у цій адміністративній справі у даному спорі є: законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати в 2016 році, а в 2017 році - прожитковий мінімум для працездатних осіб, та фактичні години відриву особи від звичайних занять.

На підтвердження факту надання вказаних видів правової допомоги, обсягу наданих послуг, часу участі особи, яка надавала правову допомогу, у цих заходах, та розміру відшкодування представником позивача надано договір про правову допомогу від 16 листопада 2016 року з додатковою угодою №1, акти виконаних робіт від 30 листопада 2016 року, 28 лютого 2017 року, 30 березня 2017 року на загальну суму 8870 грн., прибуткові касові ордери на суму 10270 грн., квитанцію на суму 60,90 грн. за копіювання документів.

Цими документами підтверджується виконання представником позивача робіт з підготовки позову та участь у судових засіданнях.

Проаналізувавши представлений розрахунок відшкодування судових витрат на правову допомогу, з урахуванням належних та допустимих доказів щодо взаємозв'язку між сплаченими позивачем його представнику коштами та наданою йому правовою допомогою на підставі відповідного договору, який стосується безпосередньо підготовки процесуальних документів та супроводження цієї судової справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що до відшкодування підлягають витрати у розмірі 3382,50 грн., а саме: сума за складання позову, клопотання та участь в засіданнях складає 3321,60 грн., витрати на копіювання 60,90 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не підлягають відшкодуванню витрати пов'язані із забезпечення позову, оскільки судом було відмовлено у такому забезпеченні, аналогічно не підтверджено жодним доказом витрати на транспорт у сумі 1000 грн.

Також правильним є висновок суду першої інстанції про те, що не підлягають відшкодуванню витрати щодо участі та підготовки до засідань адміністративної комісії, оскільки такі не пов'язані із процесуальними діями щодо розгляду адміністративної справи.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №13/686 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.152 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у розмірі 850 грн. та стягнення на його користь з місцевого бюджету судових витрат у сумі 3382,50 грн., правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 та Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Івано-Франківської міської ради залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 квітня 2017 року у справі № 344/15903/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_5

Повний текст ухвали виготовлено 09 червня 2017 року.