Справа № 2-а-828/10/1512
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2011-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2011 р.Справа № 2-а-828/10/1512

Категорія:10.3.3Головуючий в 1 інстанції: Гаращенко Д.Р.

Судова колегія Одеського апеляційного

адміністративного суду у складі:

головуючого судді Коваля М.П.

суддів Потапчука В.О.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на постанову Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до Київського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради та згідно з позовними вимогами просила визнати дії відповідача неправомірними та зробити перерахунок недоотриманої суми державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі 15751 грн. 40 коп.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2010 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії відповідача щодо відмови у здійсненні позивачу перерахунку допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з березня 2009 року до грудня 2009 року неправомірними. Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку за період з березня 2009 року до грудня 2009 року у розмірі 4420 грн. в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним вище судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Як вбачається із матеріалів справи позивач просила розглядати справу в порядку письмового провадження (а.с.5). Відповідач не просив слухати справу за участю їхнього представника.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про можливість слухання справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 198 та п.4 ч.1 ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є матір'ю малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси Новокаховської міської ради Херсонської області та отримує відповідну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Таким чином, предметом оскарження є розмір відповідної допомоги, який не сплачувався належним чином на думку позивача за період з 2007 по 2009 роки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції припустився помилки задовольняючи позов з березня 2009 року до грудня 2009 року з, огляду, на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які мають дитину до трьох років, на їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Стосовно позовних вимог за 2007 та 2008 роки, судова колегія зазначає наступне.

Правовідносини, які виникли між сторонами та звернення до судового захисту відбулися в період їх регулювання КАС України № 2747 VI- від 6 липня 2005 року (з послідуючими змінами та доповненнями згідно закону України від 18.02.2010), тому суд вважає за можливе застосувати до спірних відносин саме положення попередньої редакції КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України № 2747 VI, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод або законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України № 2747 VI, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволені адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідно до матеріалів справи позивач дізнався про належні йому виплати та про порушення прав після висвітлення подій у пресі у зв'язку з ухваленням відповідного рішення Конституційним судом України 09 липня 2007 року. Разом з тим позивач звернувся до суду тільки 02 березня 2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач в запереченнях на адміністративний позов акцентував увагу на пропуску строку.

А отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що позовні вимоги за 2007 та 2008 роки не підлягають розгляду у звязку з пропуском строку.

Стосовно позовних вимог за 2009 рік, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між: з 01 січня 2008 року - 50 відсотками, з 01 січня 2009 року - 75 відсотками, з 01 січня 2010 року - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менш як 130 гривень.

Для призначення допомоги у розмірі, що перевищує мінімальний, подається в установленому порядку довідка про склад сім'ї та декларація про доходи та майновий стан (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї).

Отже, якщо особа бажає отримувати допомогу по догляду за дитиною у розмірі, що перевищує мінімальний (130 грн.), вона одночасно зі зверненням до органу праці та соціального захисту населення має додати до своєї заяви разом із документами, передбаченими пунктом 20 Постанови 1751, довідку про склад сімї та декларацію про доходи та майновий стан. Таку довідку вона має подавати кожні 6 місяців.

Після отримання вказаної довідки орган праці та соціального захисту населення повинен розрахувати різницю між: 75 відсотками прожиткового мінімуму та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Якщо ця різниця буде більшою ніж 130 грн., то орган праці та соціального захисту населення повинен виплачувати особі розмір цієї різниці, а якщо ця різниця буде меншою ніж 130 грн., то орган праці та соціального захисту населення повинен виплачувати особі 130 грн.

Також, у випадку коли особа звертаючись до органу праці та соціального захисту населення не подає довіку про склад сімї та декларацію про доходи та майновий стан, останній виплачує особі допомогу у мінімальному розмірі 130 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачці протягом 2009 року така допомога виплачувалась у розмірі 130 грн. щомісячно, що відповідає вимогам Закону, у звязку з чим, позовні вимоги за 2009 рік не підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до положень ч.1 та ч.4 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть

підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Позивач не довів належними доказами існування обставин, якими згідно законодавства обгрунтовуються заявлені позовні вимоги.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. За таких обставин, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з прийняттям по справі нової постанови, якою слід відмовити у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на постанову Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2010 року задовольнити.

Постанову Київського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Постанова апеляційного суду набирає чинності через 5 днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання чинності безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: / ОСОБА_4/

Суддя: / ОСОБА_5/

Суддя: / ОСОБА_1/