Справа № 331/2647/17
Суддя: Скользнєва Н. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/331/116/2017
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП Коломацького ВП ГУНП в Харківській області Семененка Дмитра Олександровича, Коломацького ВП ГУНП в Харківській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора СРПП Коломацького ВП ГУНП в Харківській області Семененка Дмитра Олександровича, Коломацького ВП ГУНП в Харківській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06 квітня 2017 року Інспектором СРПП Коломацького ВП ГУНП в Харківській області Семененком Дмитром Олександровичем винесено постанову серії АР № БР 414072, якою визнано його винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень.

Відповідно до оскаржуваної постанови порушенням є - здійснення водієм транспортного засобу «Skoda Fabia», д.н.з НОМЕР_1, 06 квітня 2017 року о 12 годині 35 хвилин на 87 км а/д Н-20 при русі поза межами населеного пункту без увімкненого світла фар за умови відсутності в конструкції транспортного засобу денних ходових вогнів, чим порушив п. 9.8 ПДР України.

Так, дійсно 06 квітня 2017 року о 12 годині 35 хвилин, він керував автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з НОМЕР_1, по а/д Н-20 поза межами населеного пункту. Під час руху його було зупинено інспектором СРПП Коломацького ВП ГУНП в Харківській області Семененком Д.О. та повідомлено про необхідність здійснення в період з 01 жовтня по 01 травня руху поза межами населеного пункту з увімкненими ходовими вогнями, а в разі їх відсутності з ближнім світлом фар. Враховуючи зазначене, зауваженням ним одразу ж на місці було усунено зазначене порушення, шляхом увімкнення ближнього світла фар.

Проте, інспектором СРПП Коломацького ВП ГУНП в Харківській області Семененком Д.О., незважаючи на зазначені обставини, було складено постанову про адміністративне правопорушення.

Вважає, що інспектором СРПП Коломацького ВП ГУНП в Харківській області Семененком Д.О. допущено порушення щодо складання постанови за ч. 2 ст. 122 КпАП України, оскільки диспозиція зазначеної статті передбачає притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку.

Враховуючи положення ст. 125 КпАП України, вважає, що інспектором СРПП Коломацького ВП ГУНП в Харківській області Семененком Д.О. відносно нього повинно було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності саме за ст. 125 КпАП України та накладено стягнення у вигляді попередження, оскільки допущене ним порушення не відноситься до статтей 121-128, ч. ч. 1 та 2 статті 129, статтей 139 і 140 КпАП України.

На підставі викладеного, просить суд скасувати постанову БР № 414072 інспектора СРПП Коломацького ВП ГУНП в Харківській області Семененка Дмитра Олександровича від 06 квітня 2017 року про накладення на нього адміністративного стягнення по ч.2 ст.122 КпАП України в розмірі 425 гривень; провадження по адміністративній справі закрити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Додатково зазначив, що обов"язок доказування відповідно до норм КАС України покладено на відповідача.

Інспектор СРПП Коломацького ВП ГУНП в Харківській області Семененко Д.О. та повноважний представник Коломацького ВП ГУНП в Харківській області, кожен в окремості, у судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від них до суду не надходило.

Згідно ст. 171-2 ч. 1 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п'яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п'ять днів.

Частиною ч. 4 ст. 128 КАС України передбачено, що у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України та з урахуванням того, що відповідачами при наявності достатнього часу для подання письмових заперечень проти позову та доказів своєї позиції зазначених дій не виконано, взявши до уваги пояснення позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів та ухвалити по справі рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказах.

Приймаючи до уваги пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно постанови БР № 414072 про адміністративне правопорушення від 06 квітня 2017 року, ОСОБА_1, 06 квітня 2017 року о 12 годині 55 хвилин, керуючи автомобілем «Skoda Fabia», д.н.з НОМЕР_1, на 87 км а/д Н-20 при русі поза межами населеного пункту без увімкненого світла фар за умови відсутності в конструкції транспортного засобу денних ходових вогнів, чим порушив п. 9.8 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. (а.с. 5)

Відповідно до ст. 288 Кодексу України про адміністративне правопорушення постанова посадової особи по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями визначеними Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку і відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей визначених Кодексом України про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Обов'язок по доведені своїх вимог та заперечень покладається на сторони, які зобов'язані довести ці обставини відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, частиною 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Як вбачається з оскаржуваної постанови відповідачем на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбачено частиною ч.2 ст. 122 КУпАП, доказів, в тому числі і автоматичної відео фіксації правопорушення до постанови не додавалося.

На підставі ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Між тим відповідач зазначеного обов'язку не виконав.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою штраф в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція зазначеної статті передбачає притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку.

Пунктом 9.8. «Правил дорожнього руху» передбачено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами. Прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення шляхом реалізації повноважень щодо нагляду за додержанням законів при застосуванні заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Статтею 125 КпАП України передбачено, що інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото -і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.245 Кодексу України про адміністративне правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 252 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.248 Кодексу України про адміністративне правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з'ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 Кодексу України про адміністративне правопорушення. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Доводи, наведені позивачем, знайшли підтвердження під час розгляду справи по суті, дослідженням матеріалів справи, доказами, наданими позивачем, поясненнями позивача, викладеними в позові, відсутністю доказів з боку відповідача, які б спростовували обставини, зазначені ОСОБА_1 у зв'язку з чим постанова про адміністративне правопорушення є безпідставною та необґрунтованою, оскільки, відповідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, суддя приходить до висновку, що інспектором СРПП Коломацького ВП ГУНП в Харківській області Семененком Д.О. невірно кваліфіковані дії ОСОБА_1, що призвело до помилкового притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України, а тому позовна вимога в частині скасування постанови БР № 414072 про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає задоволенню.

Стосовно позовних вимог про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень. Єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Суд є правозастосовуючим органом та не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Так, питання закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення віднесено до виключної компетенції відповідача.

За таких обставин суд, дотримуючись принципів законності, поділу влади, а також компетенції, визначеної Конституцією та законами України, не має права перебирати на себе повноваження суб'єкта владних повноважень у відповідних правовідносинах, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, ст. ст. 222, 289, 292, 293 КпАП України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову БР № 414072 Інспектора СРПП Коломацького ВП ГУНП в Харківській області Семененка Дмитра Олександровича від 06 квітня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч.2 ст.122 КпАП України в розмірі 425 гривень.

В інший частині позову відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

25.05.2017 .