Справа № 2-а-9824/08/1570
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2012-02-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2012 р.Справа № 2-а-9824/08/1570

Категорія: 6.2.1Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н.В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Домусчі С.Д., Шеметенко Л.П.,

за участю секретаря судового засідання Гречаного В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Кілійського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання виплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку,

В С Т А Н О В И Л А :

10 вересня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним і скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 16.09.2008 року № 504 о/с щодо звільнення з посади помічника начальника районного відділу-оперативного чергового чергової частини Кілійського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області ОСОБА_1 та поновлення його на цій посаді, зобов'язання виплатити 4583,37 грн. грошової компенсації за невикористану відпустку в період з 22.05.2007 року по 19.09.2008 року.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2011 року позов був задоволений частково. Зобов'язано Кілійський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області розрахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2008 рік. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював в Кілійському РВ ГУ МВС України в Одеській області на посаді помічника начальника районного відділу-оперативного чергового чергової частини Кілійського РВ ГУ МВС України в Одеській області.

01 липня 2008 року ОСОБА_1 подав рапорт на ім'я начальника ГУМВС України в Одеській області, в якому вказуючи на систематичне порушення трудового законодавства України керівництвом Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області та наявність вислуги років для призначення пенсії, просив звільнити його органів внутрішніх справ України на пенсію (т. 1 а.с. 121).

06 серпня 2008 року заступником начальника начальником штабу Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області було проведено атестацію ОСОБА_1 за період з грудня 2006 року по серпень 2008 року, про що був складений атестаційний лист. У висновках атестаційного листа зазначено, що ОСОБА_1 займаній посаді відповідає та прийнято рішення про задоволення поданого ним рапорту про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Із зазначеним висновком ОСОБА_1 був згодний, про що у атестаційному листі є відповідний власноручний запис ОСОБА_1О 3 рішенням атестаційної комісії ОСОБА_1 був ознайомлений 25.08.2009 року під підпис, зауваження стосовно рішення були відсутні (т. 1 а.с. 122-123).

На підставі рапорту позивача наказом начальника ГУМВС України в Одеській області № 504 о/с від 16.09.2008 року майора міліції ОСОБА_1 звільнено у запас Збройних Сил 19.09.2008 року за власним бажанням за п. 64 «ж»Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (т. 1 а.с. 126).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про міліцію»порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону Кабінетом Міністрів України було прийняте постанову від 29.07.1991 року № 114, якою затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Отже, правовідносини з приводу проходження позивачем служби врегульовані спеціальним актом законодавства Положенням, а тому норми всіх інших актів законодавства до цих правовідносин можуть бути застосовані лише в разі відсутності відповідних норм в Положенні та за умови, що приписи цих актів не суперечать характеру та змісту правовідносин з проходження служби в міліції.

Відповідно до п. 10 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов'язки громадян, передбачені Конституцією та іншими законодавчими актами, а їх права, обов'язки і відповідальність, що випливають: умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Згідно п.п. «ж»п. 64 цього Положення звільнення осіб старшого начальницького складу проводиться за власним бажанням при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків.

Суд критично відноситься до посилань позивача в обґрунтування позовних вимог щодо протиправності оскаржуваного наказу на те, що у рапорті причиною звільнення він вказав системне порушення діючого трудового законодавства стосовно нього керівництвом Кілійського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та просив звільнити його на пенсію, не вказуючи, що це його власне бажання, а тому відповідачем неправомірно звільнено його за власним бажанням за п. 64 «ж». Суд виходить з того, що у пункті 64 Положення № 114 міститься вичерпний перелік підстав для звільнення осіб старшого начальницького складу, на жодну із яких позивач при подачі рапорту від 01.07.2008 року не посилався. В судовому засіданні позивач також не зазначив, за якою, на його думку, підставою позивач повинен був звільнити його з органів внутрішніх справ. Як вбачається з атестаційного листа, позивач був ознайомлений з текстом атестації та погодився з її висновками про задоволення його рапорту про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням, про що свідчать власноручно зроблена відмітка «згоден» та особистий підпис позивача. Крім того, зазначені доводи позивача спростовуються саме його рапортом на ім'я начальника ГУ МВС України в Одеській від 01.07.2008 року, який за своїм змістом містить волевиявлення позивача на звільнення його з органів внутрішніх справ на пенсію.

Щодо посилання позивача на те, що питання про звільнення з органів внутрішніх справ неправомірно не було погоджене ГУ МВС України в Одеській області з профспілкою Кілійського РВ ГУ МВС Одеській області, суд вважає за необхідне зазначити, що Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, як спеціальним актом законодавства, яким регулюється, зокрема, порядок звільнення органів внутрішніх справ, не передбачено погодження звільнення працівника з профспілкою.

Таким чином, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про правомірність видання наказу ГУМВС України в Одеській області № 504 о/с від 16.09.2008 року про звільнення ОСОБА_1 у запас Збройних Сил за власним бажанням за п. 64 «ж»Положення № 114, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправним і скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 16.09.2008 року № 504 о/с щодо звільнення його з посади помічника начальника районного відділу-оперативного чергового чергової частини Кілійського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області та поновлення на цій посаді.

Що стосується вимоги позивача щодо зобов'язання Кілійського РВ ГУ МВС України в Одеській області виплатити 4583 грн. 37 коп. грошової компенсації за невикористану відпустку в період з 22.05.2007р. по 19.09.2008 року, суд зазначає наступне.

Правові відносини з приводу надання працівникам міліції відпусток врегульовані розділом IV Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Відповідно до п. 52 Положення чергова відпустка має бути надана протягом календарного року кожній особі рядового або начальницького складу. В особливих випадках з дозволу прямого начальника (від начальника управління внутрішніх справ Кримської АРСР, області, м. Києва, йому рівних і вище) невикористана чергова відпустка за минулий рік може бути надана в І кварталі наступного року.

Згідно п. 53 цього ж Положення особам рядового і начальницького складу тривалість чергової відпустки в році вступу на службу в органи внутрішніх справ обчислюється пропорціонально з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби.

Пунктом 56 Положення передбачено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення. Особам рядового і начальницького складу (крім осіб, указаних в абзаці першому цього пункту), які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 1.6 Наказу МВС України від 31.12.2007 року № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 після звільнення з органів внутрішніх справ звернувся до керівництва Кілійського РВ ГУ МВС України в Одеській області із письмовим запитом по факту не надання йому невикористаної відпустки перед звільненням та не нарахуванні компенсації за невикористану відпустку.

Листом від 09.12.2008 року № 58/П-695 ОСОБА_1 було отримано відповідь Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області, що згідно графіку відпусток Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області надання чергової відпустки ОСОБА_1 за 2008 рік заплановано в грудні поточного року, а ОСОБА_1 звільнено у вересні 2008 року, крім того правових підстав щодо виплати компенсації за невикористану відпустку відповідно п. 56 Положення немає, оскільки на час звільнення зі служби він був особою старшого начальницького складу органів внутрішніх справ (т. 1 а.с. 248).

З цього приводу позивач зазначив, що у 2007 році була йому Кілійським РВ ГУМВС України в Одеській області було надано чергову щорічну відпустку, однак він просить виплатити йому грошову компенсацію за невикористану відпустку саме за період з 22.05.2007 року по 19.09.2008 року, оскільки вважає, що відповідач повинен виплатити йому компенсацію за невикористану відпустку за весь відпрацьований час на посаді помічника начальника районного відділу-оперативного чергового чергової частини Кілійського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області. При цьому суму компенсацій, яку він просить стягнути з відповідача за цей час, він розрахував самостійно на підставі розрахунків, роздрукованих в засобах масової інформації

У судовому засіданні суду першої інстанції представник в ГУМВС України в Одеській області підтвердив той факт, що позивач на час звільнення з органів внутрішніх справ має невикористану відпустку за 2008 рік, при цьому чергова відпустка за 2007 рік позивачем використана.

Пунктом 56 Положення № 114 встановлено, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров'я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 цього Положення.

Особам рядового і начальницького складу (крім осіб, указаних в абзаці першому цього пункту), які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, позивач був звільнений з органів внутрішніх справ наказом ГУМВС України в Одеській області № 504 о/с від 16.09.2008 року за власним бажанням за п. 64 «ж».

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що оскільки позивач, як особа середнього начальницького складу був звільнений з органів внутрішніх справ за власним бажанням, а не через підстави зазначені в абзаці першому пункту 56 Положення № 114, він на підставі норм абзацу 2 ст. 56 цього ж Положення має право на компенсацію за невикористану в році звільнення відпустку. З цих же підстав суд не погоджується з твердженням представника відповідача щодо того, що право на грошову компенсацію за невикористану відпустку згідно п. 56 зазначеного Положення мають тільки особи рядового та молодшого начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ.

Разом з тим, з огляду на встановлені в судовому засіданні факти суд вважає, що позивач має право на компенсацію лише за невикористану відпустку у 2008 році, а тому позовна вимога позивача щодо зобов'язання Кілійського РВ ГУМВС України в Одеській області виплатити йому 4583,37 грн. грошової компенсації за невикористану відпустку в період з 22.05.2007 року по 19.09.2008 року підлягає задоволенню частково шляхом зобов'язання відповідача розрахувати та виплатити ОСОБА_1 І грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2008 рік.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 198, 200, 205 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2011 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області Кілійського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Державного казначейства України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та зобов'язання виплатити грошову компенсацію за невикористану від пустку залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на судові рішення може бути подана безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О. Скрипченко

Суддя С.Д. Домусчі

Суддя Л.П. Шеметенко