Справа № 814/320/17
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/320/17

Категорія: 10.2.1 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Градовського Ю.М.
судді -Лук'янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаєві на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаєві до дочірнього підприємства товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «АГЕНТСТВО ЛЕКС» ФІРМА «ТОМІГ-ЦЕНТР» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаєві (далі - позивач, Фонд) звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до дочірнього підприємства товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «АГЕНТСТВО ЛЕКС" ФІРМА "ТОМІГ-ЦЕНТР» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості зі сплати страхованих внесків в сумі 315,37 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що в розрахунковій відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відповідач самостійно визначив суму несплачених платежів за страховими внесками у вказаному розмірі, однак в добровільному порядку заборгованість товариством сплачена не була.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.03.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що під час прийняття оскаржуваного судового рішення судом залишено поза увагою, що наявність у відповідача заборгованості по сплаті страхових внесків до Фонду підтверджується розрахунковою відомістю, складеною відповідачем та поданою до Фонду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ДП ТОВ НВП «АГЕНТСТВО ЛЕКС» ФІРМА «ТОМІГ-ЦЕНТР» подало до Фонду розрахункову відомість про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 2010 рік, в якій самостійно визначило суму заборгованості зі сплати страхових внесків, пов'язаної з несвоєчасною виплатою заробітної плати, у розмірі 315,37 грн..

Оскільки суму вказаної заборгованості відповідач не сплатив, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу в судовому порядку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів того, що відповідачем сплачено заробітну плату (отримано кошти для виплати заробітної плати), з сплатою якої у ДП ТОВ НВП «АГЕНТСТВО ЛЕКС» ФІРМА «ТОМІГ-ЦЕНТР» виник би обов'язок сплатити страхові внески, як і не надано доказів того, що строк виконання вказаних зобов'язань настав, а тому сума, заявлена позивачем до стягнення за цим позовом, не є недоїмкою у розумінні Закону.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.4 п.7 Прикінцевих положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI суми внесків, нарахованих на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, строк сплати яких не настав на 1 січня 2011 року, підлягають сплаті в порядку, що діяв до 1 січня 2011 року.

Стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Такі ж норми містить Порядок стягнення та обліку заборгованості зі сплати страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, затверджений Постановою Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань від 30.11.2010 року №31.

Згідно положень ст.ст.45, 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 08.07.2010 року №2464-VI в редакції, яка діяла до 01.01.2011 року, та в чинній редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року №1105-XIV роботодавець як страхувальник зобов'язаний, зокрема, своєчасно та повністю нараховувати і сплачувати в установленому порядку страхові внески до Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Водночас Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 12.07.2007 року №36 затверджено Інструкцію про порядок перерахування, обліку та витрачання страхових коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, пунктом 4.12 якої було встановлено, що страхові внески сплачуються, зокрема, страхувальниками-роботодавцями - у день одержання коштів на оплату праці в установах банків. Підприємства, які здійснюють виплату заробітної плати на поточні рахунки фізичних осіб в установах банків, сплачують страхові внески до Фонду в день перерахування коштів на особові рахунки.

За положеннями п.5.1, п.5.2 вказаної Інструкції недоїмкою вважаються не внесені страхувальниками у встановлений строк страхові внески. При цьому, пеня нараховується з наступного дня після одержання заробітної плати.

З аналізу вказаних норм слідує, що днем виникнення обов'язку сплати внесків до Фонду є день одержання коштів на оплату праці або перерахування коштів на особові рахунки працівників.

Однак, як зазначалось вище заявлену позивачем до стягнення суму у розмірі 315,37 грн., взято останнім з розрахункової відомості про нарахування і перерахування страхових внесків та витрачання коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 2010 рік, яка є сумою заборгованості зі сплати внесків, пов'язаною з несвоєчасною виплатою заробітної плати.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 09.02.2017 року по справі №826/5806/15.

Ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанції позивачем, як суб'єктом владних повноважень, на якого ч.2 ст.71 КАС України покладено обов'язок доказування в адміністративному суді, не надано доказів того, що на день розгляду справи ДП ТОВ НВП «АГЕНТСТВО ЛЕКС» ФІРМА «ТОМІГ-ЦЕНТР» сплачено заробітну сплату (отримано кошти для виплати заробітної плати), у зв'язку з чим у товариства виник би обов'язок сплатити страхові внески.

Оскільки не встановлено, що настав строк сплати нарахованих страхових внесків, тому підстави для задоволення позову відсутні. Як наслідок, судом першої інстанції правомірно відмовлено Фонду в задоволенні поданого ним позову.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.195, ст.197, п.1 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ч.5 ст.254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Миколаєві - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:К.В. Кравченко
Суддя: Суддя: О.В. Лук'янчук Ю.М. Градовський