Справа № 500/80/17
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 500/80/17
Провадження № 2-а/500/49/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради Одеської області про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом, який заявою від 22.05.2017 року уточнили та просили визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_5 міської ради Одеської області від 28.09.2016 року за № 1451-VII «Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1, ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: м. Ізмаїл, вул. Єдності, 57» і зобовязати ОСОБА_5 міську раду Одеської області повторно розглянути на черговому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0710 га у спільну сумісну власність для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Єдності, 57, в строки, порядку та у спосіб, передбачені ст. 118 Земельного кодексу України.

Уточненні позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно №№ 895, 896 від 26.08.2011 року позивачам належить по 1/2 частині домоволодіння № 57 по вул. Єдності в м. Ізмаїлі. В 2016 році позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до ОСОБА_5 міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0710 га у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку в межах норм безоплатної приватизації за адресою: м. Ізмаїл, вул. Єдності, 57, до якої були додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та правовстановлюючі документи. Рішенням ОСОБА_5 міської ради Одеської області від 28.09.2016 року за № 1451-VII «Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1, ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: м. Ізмаїл, вул. Єдності, 57» у звязку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральному плану м. Ізмаїл та іншій містобудівній документації. Після прийняття зазначеного рішення позивачам було запропоновано зменшити розміри земельної ділянки до 0,0659 га та почати розробку документів на що вони погодились. Після чого, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 повторно звернулись з заявою, але вже просили дозвіл на розробку проекту площею 0,0659 га і долучили до клопотання графічні матеріали щодо земельної ділянки. Рішенням ОСОБА_5 міської ради від 28.10.2016 року за № 1559 VІІ «Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1, ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: м. Ізмаїл, вул.Єдності, 57» у звязку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральному плану м. Ізмаїл та іншій містобудівній документації. 22.11.2016 року позивачі звернулись до ОСОБА_5 міської ради із заявою, в якій просили розяснити вказане рішення. Листом від 03.12.2016 року наданим ОСОБА_5 міською радою Одеської області, позивачам було повідомлено що земельна ділянка по вул. Єдності, 57 в м.Ізмаїлі розміщена за межами проектованих та існуючих червоних ліній, що суперечить вимогам ДБН 360-92 «Містобудування». Планування та забудова міських та сільських поселень» та Генеральному плану м. Ізмаїл. Таким чином, її розміщення не відповідає вимогам законів, прийнятих згідно них нормативно правовим актам та діючій містобудівній документації. До відповіді був долучений фрагмент топоплану з накресленою від руки червоною лінією, яка не затверджена жодним нормативно-правовим актом.

Таким чином, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вважають рішення від 28.09.2016 року за № 1451-VII «Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1, ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: м. Ізмаїл, вул. Єдності, 57» необґрунтованим, таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України та порушує їх права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку.

Отже, існуюча невідповідність місця розташування земельної ділянки генеральному плану є наслідком протиправного планування земельної ділянки без урахування законних інтересів власників будинку та користувачів земельної ділянки. У звязку із тим, що право позивачів порушено саме в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0710 га, то саме це рішення за думкою позивачів і повинно бути скасовано.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою уточненні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради Одеської області в судовому засіданні уточненні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до ОСОБА_5 міської ради Одеської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0710 га у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Єдності, 57 в м. Ізмаїлі Одеської області. 28.09.2016 року ОСОБА_5 міською радою було прийнято рішення № 1451-VII, яким у звязку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральному плану м. Ізмаїл та іншій містобудівній документації, було відмовлено позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,710 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позивачі повторно звернулись до ОСОБА_5 міської ради Одеської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0659 га у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Єдності, 57 у м. Ізмаїлі Одеської області і в свою чергу, рішенням ОСОБА_5 міської ради № 1559 VII від 28.10.2016 року у звязку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральному плану м. Ізмаїл та іншій містобудівній документації, було відмовлено позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0659 га у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до листа виконавчого комітету ОСОБА_5 міської ради № Ко -1872 від 03.12.2016 року вбачається, що земельна ділянка, на яку позивачі мають право отримати згоду на розробку проекту землеустрою, розміщена за межами проектованих та існуючих червоних ліній вул.Гончарова, що суперечить вимогам ДБН 360 92* «Містобудування. Планування та забудови міських та сільських поселень» та Генеральному плану м. Ізмаїл. Таким чином, її розміщення не відповідає вимогам законів, прийнятим згідно них нормативно правових актам та діючій містобудівній документації. Внаслідок цього, рішення ОСОБА_5 міської ради № 1559-VII від 28.10.2016 року та рішення ОСОБА_5 міської ради № 1451-VII від 28.09.2016 року є вмотивованими, правомірними та такими, що прийняті у відповідності до норм діючого законодавства України.

Крім цього, заперечуючи проти задоволення позову представник відповідача зазначила, що враховуючи положення ст. 162 КАС України суд повинен зазначити, яку саме дію має вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію, тому що суд не може підміняти державний орган, рішення, дії або бездіяльність якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого субєкта владних повноважень. Тому адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбачених частиною 3 ст.2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради Одеської області про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії задовольнити з наступних підстав.

Підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності закріплені в ст. 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). Частинами 1 та 2 статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а)приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначає стаття 118 ЗК України. Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Стаття 39 ЗК України передбачає, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно ст.ст. 2, 16, 17, 24, 25 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» інструментом регулювання планування територій є містобудівна документація на державному, регіональному і місцевому рівні. На місцевому рівні це генеральний план міста. Генеральний план міста Ізмаїл розроблено Українським державним проектно-виробничим об'єднанням «Діпромісто» та затверджено рішенням ОСОБА_5 міської ради № 59-ХХІІІ від 10.09.1998.

Згідно розділу V «Прикінцеві положення» п. 3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Генеральний план міста Ізмаїл є діючим та безстроковим. Рішенням ОСОБА_5 міської ради № 2876-VI від 26.04.2013 року діючий Генеральний план м. Ізмаїл та внесені до нього зміни визнано актуальним та можливим до подальшого використання.

Серед нормативних документів, що визначають правовий режим земель населених пунктів, виділяють ДБН 360-92** "Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень"

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.08.2011 року за № 895, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_5 міської ради та згідно витягу про державну реєстрації прав від 04.10.2011 року за № 31538293, виданого комунальним підприємством «ОСОБА_5 міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Радянська, б.57.

Також, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.08.2011 року за №896, виданого виконавчим комітетом ОСОБА_5 міської ради та згідно витягу про державну реєстрації прав від 04.10.2011 року за № 31538158, виданого комунальним підприємством «ОСОБА_5 міжміське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_1 належить на праві приватної спільної часткової власності 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Радянська, б. 57.

Згідно розпорядження ОСОБА_5 міського голови від 19.02.2016 року за № 57 р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїлі Одеської області», вулицю Радянську перейменовано у вилицю Єдності.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в 2016 року звернулись до ОСОБА_5 міської ради Одеської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0710 га у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку в межах норм безоплатної приватизації розташованої в м. Ізмаїлі по вул. Єдності, 57.

На пленарному засіданні 13 сесії VIІ скликання прийнято рішення ОСОБА_5 міської ради Одеської області від 28.09.2016 року за № 1451-VII «Про відмову у наданні гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: м. Ізмаїл, Одеської області, вул. Єдності, 57», у звязку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральному плану м. Ізмаїл та іншій містобудівній документації.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 повторно звернулись до ОСОБА_5 міської ради Одеської області з заявою, але вже просили надати дозвіл на розробку проекту площею 0,0659 га.

На пленарному засіданні 14 сесії VIІ скликання прийнято рішення ОСОБА_5 міської ради Одеської області від 28.10.2016 року за № 1559 -VII «Про відмову у наданні гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: м. Ізмаїл, Одеської області, вул. Єдності, 57», у звязку із невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів прийнятих відповідно до них нормативно правових актів, генеральному плану м. Ізмаїл та іншій містобудівній документації.

22.11.2016 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулись до ОСОБА_5 міської ради Одеської області із заявою, якою просили розяснити рішення ОСОБА_5 міської ради Одеської області від 28.10.2016 року за № 1559 -VII «Про відмову у наданні гр. ОСОБА_1, гр. ОСОБА_4 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: м. Ізмаїл, Одеської області, вул. Єдності, 57».

Листом від 03.12.2016 року за № Ко 1872, наданим ОСОБА_5 міським головою, позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розяснено, що Генеральний план м. Ізмаїла, розроблено Українським державним проектно виробничим обєднанням «ДІПРОМІСТО» та затверджено рішенням ОСОБА_5 міської ради № 59 ХХІІІ від 10.09.1998 року. На даний час Генеральний план є діючим та безстроковим. Рішенням ОСОБА_5 міської ради № 2876 VI від 26.04.2013 року діючий Генеральний план м. Ізмаїла визнано актуальним та можливим до подальшого використання. Існуюча ширина вулиці Гончарова у червоних лініях складає біля 20 м., що відповідає проектованій ширині по Генеральному плану м. Ізмаїл. Земельна ділянка по вул.Єдності, 57 розміщена за межами проектованих та існуючих червоних ліній вул. Гончарова, що суперечить вимогам ДБН 360-92* «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» та Генеральному плану м. Ізмаїл. Таким чином її розміщення не відповідає вимогам законів, прийнятим згідно них нормативно правовим актам та діючій містобудівній документації. ОСОБА_5 міською радою прийняте рішення «Про затвердження Програми внесення змін до Генерального плану м. Ізмаїл на 2016-2018 роки» від 24.12.2015 року № 224- VII, яка передбачає оновлення містобудівної документації, згідно вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». При зборі вихідних даних та формуванні завдання на проектування внесення змін до Генерального плану м. Ізмаїл будуть враховані всі необхідні зміни показників вихідних даних, що забезпечать розроблення та корегування містобудівної документації.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто ОСОБА_5 міська рада є суб'єктом владних повноважень, тому обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Саме це положення Конституції України на найвищому рівні гарантує дотримання прав особи під час та в результаті вчинення органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами (суб'єктами владних повноважень, владними суб'єктами) відносно неї юридично значущих дій або прийняття рішень. І саме це положення Конституції України фактично забороняє приймати рішення в такий спосіб, як це зробив відповідач.

Частина 2 ст. 19 Конституції України вказує на те, що, по-перше, спосіб вчинення дій і прийняття рішень обов'язково має бути встановлений законом. Положення ч. 2 ст. 19 Конституції вимагає того, щоб і підстави вчинення дій та прийняття рішень суб'єктами владних повноважень, і межі їхніх повноважень, і спосіб вчинення дій та прийняття рішень були або встановлені на конституційному рівні, або закріплені на рівні закону. По-друге, суб'єкти владних повноважень зобов'язані діяти й приймати рішення саме в такий спосіб, який передбачений законом, тобто неухильно дотримуватися визначеної на рівні закону процедури вчинення юридично значущих дій та прийняття обов'язкових для інших суб'єктів рішень. По-третє, суб'єкти владних повноважень не мають права вчиняти дії чи приймати рішення свавільно, тобто у спосіб, відмінний від того, який визначений законом.

Суд також наголошує на тому, що відповідачу як суб'єкту владних повноважень повинні бути відомі вимоги ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, на відповідність яким суд оцінює його дії і рішення. Ці вимоги є однаково важливими, ієрархічно не підпорядкованими й відповідають міжнародним, передовсім європейським стандартам щодо діяльності публічної адміністрації. Вони можуть і повинні бути застосовані всіма суб'єктами владних повноважень безпосередньо для попереднього аналізу своїх дій і рішень. Це передусім вимоги прийняття рішень на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; законності, обґрунтованості, добросовісності, розсудливості.

В своїх запереченнях відповідач пояснює причини відмови у наданні дозволу тим, що існуюча ширина вулиці Гончарова у червоних лініях складає біля 20 м., що відповідає проектованій ширині по Генеральному плану м. Ізмаїл. Земельна ділянка по вул. Єдності, 57 розміщена за межами проектованих та існуючих червоних ліній вул. Гончарова, що суперечить вимогам ДБН 360-92* «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» та Генеральному плану м. Ізмаїл.

Разом з тим, в рішенні ОСОБА_5 міської ради Одеської області від 28.09.2016 року №1451-VII, посилаючись на статтю 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 12, 40, 116, 118, 121 Земельного кодексу України, підставою для відмови зазначено невідповідність місця розташування означеної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів, генеральному плану м. Ізмаїл та іншій містобудівній документації.

Зі змісту такого рішення не вбачається обґрунтованість відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_4 Перелічені у ньому статті визначають повноваження міських рад у галузі земельних відносин і визначають загальні підстави, порядок, норми набуття права на землю. Оспорюване рішення ОСОБА_5 міської ради не містить посилання на конкретні обставини, які перешкоджають у використанні ОСОБА_1 та ОСОБА_4 свого права на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

З урахуванням цього суд вважає, що в порушення ч.2 ст. 19 Конституції України, ч. 3 ст. 2 КАС України та ст. 118 Земельного кодексу України рішення є необґрунтованим, а також прийнятим не на підставі та не у спосіб, що передбачені законами України.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання відповідно до закону щодо регулювання земельних відносин.

Згідно п. "б" ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради проводять роботу сесійно. Частиною 5 ст.46 вказаного Закону встановлено, що сесія Ради скликається за необхідністю, але не рідше одного разу на квартал, а з питань відводу земельних ділянок - не рідше одного разу на місяць.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Таким чином, вирішення питань щодо земельних відносин як Законом України «Про місцеве самоврядування», так і Земельним кодексом України дійсно віднесено до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад і повинно вирішуватись на засіданні сесії.

Розгляд заяви, порядок розгляду та прийняття відповідного рішення компетентним органом необхідно здійснювати у відповідності з Земельним кодексом України та Законом України «Про місцеве самоврядування» з прийняттям відповідного рішення про задоволення або про відмову у задоволенні клопотання позивача.

Крім цього, як встановлено, Генеральний план міста Ізмаїл було затверджено рішенням ОСОБА_5 міської ради від 10.09.1998 року, а рішенням від 26.04.2013 року Генеральний план та внесені до нього зміни визнано актуальним та можливим до подальшого використання.

Статтею 2 Закону України від 20.04.2000 року № 1699-III «Про планування і забудову територій» передбачено, що основними завданнями планування і забудови територій є, зокрема, урахування державних, громадських і приватних інтересів під час планування, забудови та іншого використання територій.

Згідно із статтею 23 зазначеного закону планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власниками або користувачами здійснюються з урахуванням законних інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд.

Встановлені у цій справі обставини свідчать, що під час внесення змін та актуалізації генерального плану в порушення зазначених норм закону не було враховано інтересів позивачів, які є власниками будинку розташованого за адресою: м. Ізмаїл, Одеської області, вул. Єдності, 57 та в силу частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України і частини 1 статті 120 Земельного кодексу України до них перейшло право користування земельною ділянкою.

Отже, існуюча невідповідність місця розташування земельної ділянки генеральному плану є наслідком протиправного планування земельної ділянки без урахування законних інтересів власників будинку та користувачів земельної ділянки.

За таких обставин, враховуючи, що рішення ОСОБА_5 міської ради від 28.09.2016 року за № 1451-VII відповідачем прийнято протиправно і підлягає скасуванню, ОСОБА_5 міська рада зобов'язана повторно розглянути заяву позивачів на черговій сесії та прийняти відповідне рішення по суті. При цьому суд зауважує, що зобов'язання відповідача вчинити певні дії, а саме, розглянути заяву позивача на сесії ради, відповідає повноваженням адміністративного суду, зазначеним у частині 2 статті 162 КАС України, та не є втручанням у виключну компетенцію відповідача, оскільки суд не зобов'язує останнього прийняти якесь певне рішення в імперативному порядку, а лише зобов'язує раду розглянути це питання на сесії, залишаючи останній право самостійно визначитись по суті такого рішення без втручання у його зміст.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ґрунтуються на законі та підлягають судовому захисту, тому зазначене вище спірне рішення підлягає визнанню протиправним і скасуванню в межах ст. 162 КАС України, а порушені права позивача відновленню у заявлений ним спосіб шляхом зобов'язання відповідача повторно розглянути на черговому пленарному засіданні заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0710 га у спільну сумісну власність для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Єдності, 57.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8-12, 69 - 72, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради Одеської області про визнання протиправним, скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_5 міської ради Одеської області від 28.09.2016 року за № 1451-VII «Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1, ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: м. Ізмаїл, вул. Єдності, 57».

Зобовязати ОСОБА_5 міську раду Одеської області повторно розглянути на черговому пленарному засіданні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0710 га у спільну сумісну власність для обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Єдності, 57.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: ОСОБА_6