Справа № 826/14049/16
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2017-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Сорочка Є.О. та Оксененка О.М.,

за участю секретаря Полякової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року у справі за адміністративним позовом дочірнього підприємства "Апрітек" до Міністерства юстиції України, Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Яцюти Андрія Владиславовича, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "СТЕССО" про визнання протиправними рішень та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, в особі Дочірнього підприємства «Апрітек» (надалі - позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач 1) та Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Яцюти Андрія Владиславовича (надалі - відповідач 2), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «СТЕССО», в якому з урахуванням заяви від 19.12.2016 року, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2596/5 від 30.08.2016 року «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень»;

- зобов'язати Міністерство юстиції України скасувати запис про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко М.О.;

- зобов'язати Міністерство юстиції України відновити дію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко М.О. шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- визнати протиправними та скасувати чотири рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняті державним реєстратором прав на нерухоме майно Яцютою Андрієм Владиславовичем (КП «СОЛОМ'ЯНКА-СЕРВІС»): індексний номер 31673731 від 03.10.2016 року, 09:56:29 год.; індексний номер 31674209 від 03.10.2016 року, 10:14:21 год.; індексний номер 31696112 від 04.10.2016 року, 10:28:26 год.; індексний номер 31696675 від 04.10.2016 року, 10:42:02 год.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва 22 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, у зв'язку із порушенням судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.198, ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, зокрема, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, згідно передавального акту б/н від 22.04.2016 року ТОВ «СТЕССО» передало, а ДП «Апрітек» прийняло у власність нежитловий адміністративний будинок (Літ.А), який знаходиться за адресою - вул. Тампере, 5, м. Київ, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 66 (далі - Будівля). На момент підписання передавального акту право власності на Будівлю було зареєстровано за ТОВ «СТЕССО» на підставі рішення про державну реєстрацію прав № 28790753 від 17.03.2016 року.

В свою чергу, передавальний акт підписаний сторонами на виконання оформленого Протоколом №2/2016 від 11.04.2016 року рішення Ради директорів Акціонерної Компанії «СЕНКАТЕЛ», як єдиного учасника/власника ТОВ «СТЕССО» та ДП «Апрітек».

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.06.2016 року за ДП «Апрітек» було зареєстровано право власності на спірну будівлю, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №61953690. Відомості про наявність арештів, інших обтяжень під час реєстрації права власності ДП «Апрітек» відсутні.

Підставою внесення запису про право власності за позивачем стало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко М.О.

Так, 09.06.2016 року відбулась реєстрація зміни складу учасників та керівника ТОВ «СТЕССО», яку, як зазначає позивач, було проведено незаконно на підставі підроблених документів, внаслідок чого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань була внесена недостовірна інформація про єдиного учасника ТОВ «СТЕССО» - компанію «ТПН С.А.».

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що по факту підробки документів та захоплення спірної будівлі були порушені кримінальні провадження №0006226, №0008861.

Судом першої інстанції також встановлено, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2016 року у справі № 755/10128/16-к в рамках кримінального провадження № 000107 було накладено арешт на Будівлю.

В серпні 2016 року громадянин ОСОБА_4 від імені Компанії «ТПН С.А.», як нового учасника ТОВ «СТЕССО», в порядку ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» звернувся до Міністерства Юстиції України зі скаргою від 12.08.2016 року, в якій просив скасувати рішення державного реєстратора Демченко М.О. індексний номер 30155244 від 22.06.2016 року про реєстрацію права власності на Будівлю за ДП «Апрітек».

За результатами розгляду цієї скарги 30.08.2016 року Міністерством юстиції України видано Наказ №2596/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», яким: скаргу ОСОБА_4 (представника за довіреністю Компанії «ТПН С.А.») від 12 серпня 2016 року задоволено повністю; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко М.О. (відповідно до якого право власності на спірну будівлю було зареєстровано за позивачем); виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України.

Внаслідок виконання Наказу від 30.08.2016 року №2596/5 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було відновлено попередній запис від 17.03.2016 року про право власності ТОВ «СТЕССО», внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 17.03.2016 року, що підтверджується Інформаційною довідкою від 31.08.2016 року №66965002, яка міститься в матеріалах справи.

Також, з наданої в матеріали справи інформаційної довідки від 23.11.2016 року №73723943 судом першої інстанції встановлено, що в жовтні 2016 року державним реєстратором Комунального підприємства «Солом'янка-Сервіс» Яцютою А.В. були проведені реєстраційні дії по виділу часток (окремих груп приміщень) з будівлі та прийняті рішення про реєстрацію прав власності на новоутворені об'єкти, а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 31674209 від 03.10.2016 року, згідно якого зареєстровано право власності на новоутворену групу приміщень №7, загальною площею 924,2 кв.м., за ТОВ «СТЕССО»; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №31673731 від 03.10.2016 року, згідно якого зареєстровано право власності на новоутворену групу приміщень №8, загальною площею 998,8 кв.м., за ТОВ «СТЕССО»; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31696675 від 04.10.2016 року, згідно якого (на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 01.10.2016 року та протоколу ТОВ «СТЕССО» №1/10 від 01.10.2016 року) право власності на групу приміщень №7, загальною площею 924,2 кв.м., було зареєстровано за ТОВ «Срібна зірка»; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31696112 від 04.10.2016 року, якого (на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 01.10.2016 року та протоколу ТОВ «СТЕССО» №1/10 від 01.10.2016 року) право власності на групу приміщень №8, загальною площею 998,8 кв.м., було зареєстровано за ТОВ «Срібна зірка».

Докази того, що на момент вчинення державним реєстратором Яцютою А.В. зазначених вище реєстраційних дій було скасовано арешт на спірну будівлю, який накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2016 у справі №755/10128/16-к, відсутні.

Позивач, вважаючи протиправним наказ Міністерством юстиції України від №2596/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», в результаті чого також вважає протиправними похідні від наказу рішення державного реєстратора Яцюти А.В., звернувся з даним позовом до адміністративного суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем 1 порушено процедуру розгляду скарг у сфері державної реєстрації прав.

Перевіряючи законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України від 01 липня 2004 року №1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952), Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - Порядок № 1128), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 "Про затвердження Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації".

Частинами 3, 5 ст. 37 Закону №1952-IV, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України або його територіального органу протягом 30 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника в результаті прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі подання скарги на рішення про державну реєстрацію прав);

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

Якщо скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав подається представником скаржника, до скарги додається довіреність чи інший документ, що підтверджує його повноваження, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Відповідно до ч. 8 ст. 37 Закону № 1952-IV Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, зокрема, якщо: скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п'ятою цієї статті; скарга подана особою, яка не має на це повноважень; закінчився встановлений законом строк подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу.

Відповідно до п.п. 3,7,9 Порядку № 1128, розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права було порушено, що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов'язкові відомості, передбачені Законом.

У разі, коли встановлено порушення вимог Закону щодо строків подання скарги та вимог щодо її оформлення, суб'єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Під час розгляду скарги по суті обов'язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб'єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб'єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Відповідачем 1 надано в матеріали справи копію скарги від 12.08.2016 року за підписом ОСОБА_4, як представника Компанії «ТПН С.А.», та копії доданих до скарги документів, на підставі розгляду яких відповідачем 1 винесено спірний Наказ.

Повноваження ОСОБА_4 підтверджувались доданою до скарги простою письмовою Довіреністю від 25.07.2016 року, виданою уповноваженим представником Компанії «ТПН С.А.» - громадянином України ОСОБА_5

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з копії апостильованої Довіреності від 24.04.2015 року, виданої самому ОСОБА_5, строк її дії був встановлений до 31.07.2016 року, а відтак - на час підписання та подання скарги від 12.08.2016 року ця довіреність була не дійсна.

Довіреністю від 24.04.2015 року нерезидент - Компанія «ТПН С.А.» доручала ОСОБА_5 особисто бути представником її інтересів у відповідних органах та установах. Пунктом 1 розділу «Інші умови та положення» цієї довіреності було передбачено право ОСОБА_5 передоручати всі або будь-які вказані в ній повноваження, проте такі доручення не повинні були виходити за рамки умов та часових обмежень цієї довіреності.

В свою чергу, законодавством встановлено вимоги до форми довіреності, оформленої в порядку передоручення. Так, відповідно до ст. 245 ЦК України довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Строк довіреності в порядку передоручення, не може перевищувати строку основної довіреності, на підставі якої вона видана.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції про те, що видана в простій письмовій формі довіреність на представника ОСОБА_4 не була дійсною, а відтак - повноваження особи, яка підписала та подала скаргу від імені Компанії «ТПН С.А.» не підтверджена належними доказами.

Таким чином, Окружний адміністративний суду м. Києва дійшов вірного висновку про те, що у відповідача 1 не було правових підстав розглядати та задовольняти скаргу, подану від імені юридичної особи не уповноваженим представником. Враховуючи норми ч. 5 та ч. 8 ст. 37 Закону № 1952-IV та п. 7 Порядку № 1128 Міністерство юстиції України було зобов'язано відмовити у розгляді такої скарги, не розглядаючи її по суті.

Крім того, колегія суддів враховує, що до 22.06.2016 року право власності на спірну будівлю було зареєстровано за ТОВ «СТЕССО».

При цьому, матеріали справи свідчать про те, що ТОВ «СТЕССО» ще станом на 30.06.2016 року було відомо про прийняття державним реєстратором Демченко М.О. рішення №30155244 від 22.06.2016 року. Проте, ТОВ «СТЕССО» в місячний строк зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора Демченко М.О. не звернулось.

В свою чергу, враховуючи, що Компанія «ТПН С.А.» є фактично власником ТОВ «СТЕССО», колегія суддів вважає необґрунтованими твердження апелянта про те, що скаргу подано скаржником у встановлений ч. 3 ст. 37 Закону № 1952-IV 30 денний строк.

Як наслідок, пропущення строку на подання скарги відповідно до пункту 8 частини восьмої статті 37 Закону № 1952 є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем 1 не надано доказів належного повідомлення державного реєстратора та позивача про розгляд скарги, як це передбачено п. 9 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, чим позбавлено їх можливості подати письмові пояснення по суті скарги.

Згідно п. 3 розділу 3 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 року №37/5, секретар комісії завчасно повідомляє членів комісії, а також скаржника та/або його представника, суб'єкта оскарження та інших заінтересованих осіб про порядок денний запланованого засідання, дату, час і місце його проведення, а також надає/надсилає членам комісії та зазначеним особам необхідні матеріали в електронному або паперовому вигляді.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача на публікацію оголошення на сайті відповідача 1, адже не зазначено конкретної дати такої публікації. Крім того, з наданих копій повідомлень, адресованих Державному реєстратору прав на нерухоме майно ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» та ДП «Апрітек» неможливо встановити дату складання та надсилання таких повідомлень.

Колегія суддів оцінює критично посилання апелянта та те, що формальні порушення процедурного характеру не може бути підставою для скасування наказу Міністерства юстиції України, оскільки за правилами Кодексу адміністративного судочинства України суд перевіряє, чи прийнятий спірний наказ на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, Законом № 1952 та у відповідності до Порядку №1128.

При цьому, судова колегія враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов'язків.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності спірного наказу Міністерства юстиції України та необхідності його скасування.

Крім того, наслідком скасування наказу Міністерства юстиції України № 2596/5 від 30.08.2016 року є скасування внесеного на його підставі запису про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко М.О., у зв'язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.

В свою чергу, зважаючи на те, що прийняття відповідачем 2 подальших рішень стало можливим внаслідок прийняття Міністерством юстиції України Наказу №2596/5, колегія суддів підтримує висновок Окружного адміністративного суду м. Києва, що вказані рішення також підлягають скасуванню.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо щодо зобов'язання Міністерства юстиції України відновити дію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" Демченко М.О. шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З вищезазначеної норми Конституції України слідує, що кожен орган державної влади зобов'язаний діяти виключно в межах передбачених чинним законодавством.

Відповідно, суд при вирішенні питання щодо правомірності дій (бездіяльності) суб'єкта владних повноважень може вирішувати питання щодо відповідності таких дій нормам чинного законодавства, однак не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені по компетенції цього органу державної влади.

В свою чергу, виходячи з положень частини другої статті 17 КАС України, в порядку адміністративного судочинства можуть бути оскаржені лише рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій. Щодо дій та бездіяльності, то оскарженню підлягають лише ті, які мають певне юридичне значення.

Вирішення питання, заявленого позивачем як позовна вимога про зобов'язання відповідача вчинити дії, а саме, відновити дію рішення, не відноситься до компетенції адміністративного суду.

Враховуючи те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання Міністерства юстиції України відновити дію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" Демченко М.О. шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Керуючись ст.ст.41, 160, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року в частині задоволення адміністративного позову щодо зобов'язання Міністерства юстиції України відновити дію рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.06.2016 року №30155244, прийнятого державним реєстратором прав на нерухоме майно ДП "Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень" Демченко М.О. шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, скасувати та ухвалити в цій частині нову про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Федотов І.В.

Судді: Оксененко О.М.

Сорочко Є.О.