Справа № 591/1988/17
Суддя: Кривцова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1988/17
Провадження № 2-а/591/364/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.,

з участю секретаря Кальченко М.В.

представника відповідача Москаленка Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Ткачова Дмитра Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернувся з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що постановою інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Ткачова Д.Ю. від 02 квітня 2017 року ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП а саме: за керування транспортним засобом в темну пору доби з неввімкнутими фарами в режимі ближнього світла, чим порушив правила користування зовнішніми освітлювальними приладами. Позивач заперечує проти зазначеної постанови, вказує, що відповідачем невірно застосована норма закону, оскільки вона не передбачає відповідальності за неввімкнуті фари. Позивач зазначає, що відповідачем, всупереч положень КпАП України, не було проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст. ст. 278,279 КпАП України, тому позивач просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач не з'явився, заздалегідь направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позовну заяву підтримав (а.с.19).

В суді представник відповідача заперечував проти позову, надав письмові заперечення (а.с.22-24), суть яких полягає в тому, що 02 квітня 2017 року згідно з розстановкою сил та засобів УПП в м. Суми інспектор роти № 1 батальйону УПП в м. Суми Ткачов Д.Ю. (далі відповідач) ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху. Під час несення служби відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» відповідачем здійснювався контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками. Статтею 40 цього Закону встановлено право поліції закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах фото- і відеотехніку. Відповідачем використовувалась нагрудна відеокамера, розміщена на форменому одязі. Близько 20-50 години 02 квітня 2017 року по вул. 20 років Перемоги в м. Суми було виявлено автомобіль Джилі, державний номерний знак НОМЕР_1, який рухався в темну пору доби з вимкненим ближнім світлом фар, чим порушив правила п. 19.1 ПДР. Представник відповідача зазначає, що саме порушення було зафіксовано на відеокамеру, розміщену в патрульному автомобілі, а процес розгляду справи про адміністративне правопорушення було зафіксовано на нагрудну відеокамеру.

При цьому представник відповідача надав відповідний відеозапис на підтвердження своїх заперечень.

Представник відповідача зазначив, що після зупинки автомобіля позивача, позивач сам погоджувався із тим, що вчинив правопорушення, що було зафіксовано на відеокамеру, після чого поліцейський роз'яснив права позивачу, пояснив, що справа про адміністративне правопорушення буде розглянута на місці, та в присутності позивача виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, оголосив її позивачу, але від отримання постанови позивач відмовився. Представник відповідача вказує, що оскільки адміністративне правопорушення було вчинено позивачем у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а розгляд справи за ч. 2 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції Національної поліції, то відповідно до ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складався. Представник відповідача послався на Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, та на ст. 258 КУпАП, відповідно до якої провадження у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі за ст. 122 КУпАП, відбувається без складання протоколу, а саме фіксація адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосереднього на місці його вчинення шляхом складання винесення постанови з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КпАП України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши заперечення представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серії БР №456604 від 02 квітня 2017 року, винесеною інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Ткачовим Д.Ю., встановлено, що водій ОСОБА_2 02 квітня 2017 року о 20-50 годині рухаючись на автомобілі GEELY MK JLTI 52 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. 20 років Перемоги в темну пору доби не ввімкнув фари в режимі ближнього світла, чим порушив вимоги п. 19.1 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності і застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. (а.с. 7).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в районний, міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України з особливостями, встановленими цим Кодексом (КУпАП).

Строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, визначений ст. 289 КУпАП і становить 10 днів з дня винесення постанови.

В даній справі строк оскарження позивачем не пропущено, так як позов подано до суду 18 квітня 2017 року, а копію постанови позивач отримав 12 квітня 2017 року (а.с.2,8).

Відповідно до ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даній справі представник відповідача проти позову заперечував, та посилався на те, що позивачем у позові повідомлена неправдива інформація, оскільки факт правопорушення зафіксований показаннями технічного засобу, що має функції відеозапису, а саме: нагрудної відеокамери, і з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_2 під час руху керував транспортним засобом в темну пору доби не ввімкнув фари в режимі ближнього світла.

В судовому засіданні судом досліджений наданий представником відповідача відеозапис з відеокамери, закріпленої в службовому транспортному засобі та з нагрудної відеокамери, закріпленої на форменому одязі працівника поліції, і суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення (а.с.25).

Дослідивши вказаний доказ, суд вважає встановленим факт того, що позивач в темну пору доби рухався з невключеними зовнішніми освітлювальними приладами - невключеними фарами ближнього світла (а.с.25), що в свою чергу є порушенням п. 19.1 ПДР.

Стосовно доводів позивача про те, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною з тих підстав, що інспектор порушив порядок та процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та не забезпечив дотримання прав позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

В даному випадку суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 на місці вчинення адміністративного правопорушення - не призвів до порушення процесуальних прав позивача, закріплених у ст. 268 КУпАП.

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції на момент виникнення спірних відносин) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно вказаної норми ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Вимоги щодо змісту такої постанови встановлені цією ж нормою ст.283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р.І Інструкції №1395).

Згідно п.4 р.І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Факт вчинення позивачем правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, підтверджується постановою про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відеозаписом з відеокамери, закріпленої в службовому транспортному засобі та з нагрудної відеокамери інспектора поліції.

Твердження позивача, що в даному випадку відповідач невірно застосував норму закону, оскільки ч. 2 ст. 122 КпАП України не передбачає відповідальності за неввімкнуті фари - не ґрунтуються на нормі закону, оскільки за вказаною нормою передбачено відповідальність в тому числі і за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Судом встановлено, що стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. - накладено на позивача в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, що відповідає загальним правилам накладення стягнення за адміністративне правопорушення.

Тому дії інспектора поліції щодо розгляду справи безпосередньо на місці вчинення адміністративного правопорушення були правомірними і відповідали вищезгаданим нормам діючого законодавства.

З матеріалів справи та наданих відповідачем доказів (відеозапису) вбачається, що позивачу роз'яснювались його права, в тому числі і передбачені ст. 268 КУпАП.

При цьому суд зазначає, що згідно діючого законодавства особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право оскаржити зазначену постанову як до вищестоящого органу, так і до суду.

Відповідно до ст.268 КУпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження, оскаржувати постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено та підтверджено належними доказами, що справа про адміністративне правопорушення розглянута повноважною особою, в присутності позивача, з'ясовано обставини справи, при цьому з поведінки позивача, зафіксованої на відеозаписі, вбачається, що він не заперечував проти факту вчинення ним правопорушення. Позивачу були роз'яснені права та надана можливість надати свої пояснення, але позивач не побажав цього зробити, що також зафіксовано на відеозаписі.

Крім того, підтверджено належними доказами, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була оголошена позивачу, однак він відмовився від підпису та отримання її копії, після чого інспектор роз'яснив йому, що копія постанови буде направлена позивачу поштою.

Інші доводи позивача не спростовують законності оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в справі маються належні докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом в темну пору доби з неввімкнутими фарами в режимі ближнього світла, а тому адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 11, 69, 71, 122, 128, 160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Суми Ткачова Дмитра Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського адміністративного апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги у випадку, якщо її не було подано.

Постанова у повному обсязі складена в п'ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова