Справа № 802/329/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

м. Вінниця

01 червня 2017 р. Справа № 802/329/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

представника відповідача: адвоката ОСОБА_1

без участі представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Державної служби України з безпеки на транспорті

до: ОСОБА_2

про: стягнення плати за проїзд

В СТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_2 про стягнення плати за проїзд.

Ухвалою суду від 28 березня 2017 року відкрито провадження у справі розгляд, якої призначено на 07.04.2017 року.

Позивач уповноваженого представника в судове засідання 07.04.2017 р. не направив. Про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення. Причини неявки в судове засідання суду невідомі. Розгляд справи відкладено на 19.04.2017 року в зв'язку із неявкою сторін.

В судове засідання, що призначене на 19.04.2017, представник позивача повторно не з'явився. До суду надійшла заява про відкладення розгляду справи в зв'язку із перебування представника в іншому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 19.04.2017 року розгляд справи відкладено на 01.06.2017 року.

Однак, представник позивача не прибув на розгляд справи, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відтак, судом вжито всіх заходів задля повідомлення позивача належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень, передбачених ч. 1, 2 ст. 49 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов'язки та зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Крім наявних прав особи, що беруть участь у справі, наділені також певними обов'язками, що кореспондують процесуальним правам інших осіб, та дають змогу здійснювати ефективний розгляд справи судом. При цьому процесуальні права і обов'язки будь-якої особи, яка бере участь у справі, не можуть визнаватися більш або менш важливими ніж права і обов'язки другої особи, яка бере участь у справі.

Будучи ініціатором судового розгляду справи позивач в першу чергу має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. При цьому, визначальними процесуальними обов'язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи, дотримання процесуальних строків.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд зазначає, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Зокрема, одним із аспектів гарантії справедливого судочинства, які містить стаття 6 Конвенції, є доступ до суду. Європейський Суд з прав людини у справі Bellet v. Frаnсе зазначив, що рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Разом з тим таке право не є абсолютним, оскільки забезпечивши право особи на звернення до суду, держава покладає на таку особу певні обов'язки, які пов'язані із реалізацією такого права. Однією з складовою гарантованого Конвенцією права на доступ до суду є розумний строк розгляду справи, який пов'язаний не лише із правовою та фактичною складністю справи, але й поведінкою заявника. Оцінюючи поведінку заявника з позиції Європейського Суду слід брати до уваги в тому числі і факти невиконання ним процесуальних обов'язків, наприклад, неодноразові неявки в судове засідання без поважних причин.

Тобто, право особи на доступ до суду перебуває у безпосередньому взаємозв'язку із виконанням тих обов'язків, які покладаються на заявника при реалізації ним своїх прав.

Безпідставна неявка позивача у судові засідання, неповідомлення суд про поважність причин неприбуття до суду, невжиття будь-яких інших активних дій пов'язаних із використанням власних процесуальних прав, в контексті норм національного законодавства позбавляють суд можливості здійснювати розгляд справи та призводять до порушення розумних строків її вирішення.

Якщо особи які беруть участь у справі, не можуть з поважних причин прибути до суду, то відповідно до ч.2 ст. 40 КАС України вони зобов'язанні завчасно повідомити суд про неможливість прибуття та її причини.

Причини неприбуття слід визнавати неповажними, якщо за таких причин особа мала реальну можливість прибути в судове засідання або надіслати свого представника. Якщо ж прибуття в судове засідання могло потягнути за собою завдання шкоди цінностям вищим, ніж інтереси розгляду справи (наприклад, здоров'ю чи навіть життю особи), то причини неприбуття суд визнає поважними. Тож поважність причини неприбуття є оціночною категорією, яка залежить від конкретних обставин, тому про вирішення цього питання суд постановляє вмотивовану ухвалу.

Враховуючи вище викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивачу було відомо про розгляд справи в суді, проте повноважного представника не направив, клопотань про неможливість прибути до суду, або ж про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

Процесуальною санкцією за повторне неприбуття належним чином повідомленого позивача про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання є залишення позовної заяви без розгляду. Так, в силу ч. 3 ст. 128 КАС України, у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач повторно не прибув у судове засідання без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи позицію представника відповідача, суд приходить до висновку про необхідність залишення адміністративного позову без розгляду на підставі п.4 ч. 1 ст. 155 КАС України, оскільки має місце повторна неявка позивача у судове засідання без поважних причин та без наявності заяв про розгляд справи за його відсутності.

Крім того, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що особа позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 155, ст. ст. 165, 186, 254 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Державної служби України з безпеки на транспорті до ОСОБА_2 про стягнення плати за проїзд - залишити без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя./підпис/. ОСОБА_4

Копія вірна.

Суддя:

Секретар: