Справа № 591/6294/16-а
Суддя: Бурда Б. В.
Дата ухвалення: 2017-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/6294/16-а
Провадження № 2-а/591/109/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Бурда Б.В,

при секретарі - Гребенькової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, третя особа: Управління Держпраці у Сумській області про визнання дій протиправними, спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що їй з 07 лютого 2011 року призначена пенсія за вислугу років на підставі статті 37 Закону України «про державну службу» в розмірі 80% від суми заробітної плати. У зв'язку з підвищення розмірів заробітної плати державним службовцям, вона починаючи з квітня 2016 року неодноразово зверталася до 3-ї особи із заявою про видачу відповідної довідки для проведення перерахунку пенсії, але їй в цьому було відмовлено. В листопаді 2016 року вона звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку розміру її пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям на підставі довідки, яку вона просила відповідача витребувати у 3-ї особи. На її звернення, відповідач відмовив у здійсненні такого перерахунку. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки при перерахунку пенсії має застосовуватися ст. 37-1 Закону України «Про державну службу», яка діяла на час призначення їй пенсії. Зазначила, що відповідач безпідставно не витребував довідку та не провів перерахунок пенсії. Відповідач протиправно звузив зміст та обсяг існуючої у неї права на пенсійне забезпечення. Просить визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати відповідача провести відповідні перерахунки пенсії з 01.11.2016 року та з 01.01.2017 року на підставі витребуваної судом довідки від 3-ї особи про заробітну плату, відповідно до норм Закону України «Про державну службу» (в редакції закону, чинній на час призначення пенсії) та виходячи з розрахунку 80 % від суми місячного заробітку.

В судовому засіданні позивач позов підтримала. Пояснила, що з приводу перерахунку з січня 2017 року до відповідача не зверталася. Із заявою про перерахунок пенсії вона звернулася до відповідача 27.10.2016 року. Заяву подала у довільній формі, оскільки відповідач не вимагав подання заяву з дотриманням яких не будь форм. До заяви про перерахунок пенсії вона довідку про складові заробітної плати не надавала, оскільки роботодавець їй таку довідку не надав.

Представник відповідача позов заперечив та зазначив, що станом на час звернення позивача були відсутні законодавчо визначені підстави для проведення перерахунку пенсії. Окрім того, позивач зверталася із заявою в порядку звернення громадян, заяву встановленого зразку про перерахунок пенсії позивач не подавала. У зв'язку з чим рішення про відмову у перерахунку пенсії не приймалося, а лише надані були відповідні роз'яснення.

Представник 3-ї особи пояснила, що позивач зверталася до них із заявою про видачу довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії за формою №15-1, але вони відмовили у видачі такої довідки у зв'язку із скасуванням такої форми та не можливістю її надання.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Сумському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Сумської області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ.

27 жовтня 2016 року позивач звернулася до Сумського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області із заявою про витребування від управління Держпраці у Сумській області необхідної для проведення перерахунку її пенсії довідки та про проведення перерахунку пенсії державному службовцю у зв'язку з підвищенням з 09 грудня 2015 року посадових окладів на підставі довідки . (а.с. 31-32)

Вказана заява позивача була розглянута відповідачем в порядку встановленому Законом України «Про звернення громадян» (а.с. 33) та надані роз'яснення про відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії з тих підстав, що Законом України «Про державну службу» № 889 - VIII від 10.12.2015 року не передбачає проведення перерахунку пенсії, в тому числі призначених згідно із Законом України «Про державну службу» № 3723 - ХІІ від 16.12.1993 р.. Також роз'яснено порядок звернення із заявою про перерахунок пенсії, якій визначений «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунок) пенсії …».

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (далі - Порядок).

За приписами п. 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Вказаним додатком встановлено форму заяви, з якою має звертатися особа, яка просить про перерахунок її пенсії.

Згідно п. 4.3. Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший.

Таким чином, в органу Пенсійного фонду виникає обов'язок прийняти рішення за наслідками розгляду заяви особи, яка складена у формі, встановленій вказаним Порядком.

Разом з тим, судом з матеріалів справи встановлено, що заява позивача від 27 жовтня 2016 року (а.с. 31-32) не відповідає формі для заяв про перерахунок пенсії, встановленій вищезазначеним Порядком, а укладена в довільній формі.

Отже, у відповідача обов'язок прийняти рішення щодо перерахунку чи відмови в перерахунку пенсії не виник, оскільки відповідна заява у встановленій вимогами Порядку формі, позивачем подана не була.

При цьому, позивачем не доведено, що він звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії встановленого зразка. 27 жовтня 2017 року відповідачем було надано відповідь в порядку розгляду звернень громадян на підставі Закону України «Про звернення громадян», в якій роз'яснено про відсутність підстав для перерахунків пенсій державним службовцям у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд зауважує, що адміністративний суд у відповідності до вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства перевіряє законність рішень, дій, чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Разом з тим, рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу, яку він оскаржує до суду, Сумськім об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Сумської області не приймалось.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції на момент призначення позивачу пенсії державного службовця) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на часдосягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

У відповідності до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" (в редакції на момент призначення позивачу пенсії державного службовця) у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

До 01.05.2016 року пенсійне забезпечення державних службовців було врегульоване зазначеними нормами Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII.

З 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII.

У зв'язку з набуттям чинності Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до ст. 90 Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року, яка набрала чинність з 01.05.2016 р., пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, з 01.05.2016 р. Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, по іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців. Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року не містить такої підстави для перерахунку пенсії, як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців.

Отже, враховуючи приписи ст. 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, з 01.05.2016р. відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців.

Суд не може взяти до уваги посилання позивача на судову практику, оскільки обов'язковими для застосування є лише правові позиції висловлені Верховним судом України. Однак посилання на такі правові позиції, що стосуються перерахунку пенсії державним службовцям за заявами поданими після травня 2016 року, суду не надано.

Також не можуть бути взяті до уваги посилання позивача на звуження змісту та обсягу її права на пенсійне забезпечення.

Так, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини "Великода проти України", в якому зазначено, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права.

Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011, визначено, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадянина та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень (абзац сьомий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення). При цьому Конституційним Судом України взято до уваги статтю 22 Загальної декларації прав людини, за якою розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено і рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 21.10.2004 (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 Рішення).

Враховуючи вищенаведене, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Конституційний Суд України також зазначив, що передбачені законами соціально - економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Відповідно до приписів ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи зазначені вище норми чинного законодавства та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є не обґрунтованим, і таким чином не підлягає задоволенню, з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 7-9, 11, 69-71, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову за необґрунтованістю вимог.

Сторони мають право оскаржити постанову суду в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на постанову суду подається до Харківського апеляційного адміністративного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня отримання повного тексту копії постанови.

Повний текст постанови суду виготовлено 11 червня 2016 року . Суддя