Справа № 820/999/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2017 р. № 820/999/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Цибульник Г.В,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Гусаченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа - Міністерство соціальної політики України, про визнання бездіяльності незаконною,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості у сприянні зайнятості ОСОБА_1 під час прийому 20 січня 2017 року незаконною;

- визнати бездіяльність Харківського міського центру зайнятості у видачі ОСОБА_1 направлення на працевлаштування під час проведення прийому 20.01.2017 за вакансією фахівець із соціальної роботи незаконною.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що під час здійснення чергового прийому 20.01.2017 року фахівцем Харківського міського центру зайнятості, не бажаючи сприяти ОСОБА_1 у пошуку підходящої роботи, внесено до додатку 1 персональної картки запис про перегляд вакансії "спеціаліст державної служби" та ознайомлено з наявною вакансією "фахівець із соціальної роботи". Однак вважаючи вакансію "фахівець із соціальної роботи" підходящою для позивача, відповідач всупереч визначеного порядку не видав направлення на працевлаштування. Вказана бездіяльність відповідача є протиправною та порушує права позивача.

Представник відповідача у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що під час здійснення прийому ОСОБА_1 у Харківському міському центрі зайнятості 20.01.2017 було переглянуто вакансію «Спеціаліст державної служби», та встановлено, що зазначені роботодавцем вимоги до вакансії не відповідають фаху позивача, в подальшому було переглянуто вакансію «Соціолог», однак станом на 20.01.2017 така вакансія була відсутня. Також фахівцем з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості було ознайомлено позивача з актуальною вакансією «Фахівець із соціальної роботи» у Територіальному центрі Московського району, при цьому позивачу було запропоновано скласти індивідуальний план працевлаштування, де опрацювати зазначену вакансію, однак позивач відмовився. Таким чином позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач та представник позивача в судове засідання прибули, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, має диплом спеціаліста ХНУ ім. В.Н. Каразіна зі спеціальності "Соціологія" та здобув кваліфікацію соціолога, викладача соціологічних дисциплін, а також диплом бакалавра ХНУВС за напрямом підготовки "Право".

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований Харківським міським центром зайнятості як такий, що шукає роботу та відповідно до наказу від 25.11.2014 № НТ 141125 йому поновлено статус безробітного.

Відповідно до довідки КЗОЗ Харківська міська поліклініка № 20 від 30.01.2015 № 256 вбачається, що за висновком ВКК по роду хвороби ОСОБА_1, останньому не рекомендується праця, пов'язана з підійманням вантажу більш ніж 5 кг, тривалим прибуванням на ногах, переохолодженням, психоемоційним навантаженням.

Під час судового розгляду справи встановлено, що під час прийому 20.01.2017 року фахівцем Харківського міського центру зайнятості згідно даних з EIAC.NET виявлено, що останнім місцем роботи ОСОБА_1 є «фахівець з питань зайнятості (хедхантер)» у Харківському міському центрі зайнятості.

З наданих під час судового розгляду справи пояснень встановлено, що останнім місцем роботи позивача є «фахівець з питань зайнятості (хедхантер)» у Харківському міському центрі зайнятості, провідним фахівцем з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості ОСОБА_4, було переглянуто вакансію «Спеціаліст державної служби», при цьому з вказаних роботодавцем вимог до вакансії встановлено, що останні не відповідають фаху ОСОБА_1

У зв'язку з встановленням невідповідності вимог вакансії фаху позивача, фахівцем відповідача переглянуто вакансію «Соціолог», проте станом на 20.01.2017 така вакансія була відсутня.

Як повідомлено представником відповідача під час судового розгляду справи фахівцем з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості було ознайомлено позивача з актуальною вакансією «Фахівець із соціальної роботи» у Територіальному центрі Московського району.

Відповідно до п. 1.4 розділу "Рекомендацій щодо обслуговування населення та роботодавців фахівцями служби зайнятості", затвердженого директором Державного центру зайнятості від 18.08.2014 року, провідний фахівець узгоджує з представником роботодавця можливість співбесіди з клієнтом. У разі згоди представника роботодавця на співбесіду з претендентом на вакансію, заповнює та видає направлення на працевлаштування за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 16.05.2013 року за № 270.

Представником відповідача під час судового розгляду справи було надано пояснення та зазначено, що оскільки узгодити з представником роботодавця можливість співбесіди з клієнтом не було можливим, ОСОБА_1 було запропоновано скласти індивідуальний план працевлаштування, де і опрацювати зазначену вакансію, однак позивач від складення індивідуального плану працевлаштування відмовився.

Також ОСОБА_1 був ознайомлений з Постановою Кабінету Міністрів України №1154 від 02.12..2015 «Про реалізацію пілотного проекту із залучення до роботи членів малозабезпечених сімей та внутрішньо переміщених осіб».

Вказані дії фахівця з працевлаштування Харківського міського центру зайнятості зафіксовані у додатку №1 до персональної картки позивача.

Також в графі "Результат наданої послуги (назва) та запропоновані заходи" зазначено "Підходяща робота відсутня" (зв. бік а.с.27).

При цьому ОСОБА_1 від проставлення особистого підпису в додатку №1 до персональної картки відмовився.

Згідно ст.43 Конституції України, Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування; безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи; зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи; вакансія - вільна посада (робоче місце), на яку може бути працевлаштована особа; працевлаштування - комплекс правових, економічних та організаційних заходів, спрямованих на забезпечення реалізації права особи на працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про зайнятість населення", кожен має право на професійну орієнтацію, яке забезпечується шляхом надання комплексу профорієнтаційних послуг з вибору або зміни професії, виду діяльності та інших профорієнтаційних послуг.

Згідно зі ст. 32 цього Закону, професійна орієнтація населення - комплекс взаємопов'язаних економічних, соціальних, медичних, психологічних і педагогічних заходів, спрямованих на активізацію процесу професійного самовизначення та реалізацію здатності до праці особи, виявлення її здібностей, інтересів, можливостей та інших чинників, що впливають на вибір або зміну професії та виду трудової діяльності. Професійна орієнтація населення здійснюється навчальними закладами, закладами охорони здоров'я, реабілітаційними установами, медико-соціальними експертними комісіями, територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центрами професійної орієнтації населення, молодіжними центрами праці, військкоматами, установами виконання покарань, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, що надають послуги з професійної орієнтації.

Статтею 33 Закону України "Про зайнятість населення" визначено, що професійна орієнтація осіб, які звернулися до територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснюється шляхом: 1) професійного інформування, що полягає у наданні відомостей про трудову діяльність та її роль у професійному самовизначенні особи, інформації про стан ринку праці, зміст та перспективи розвитку сучасних професій і вимоги до особи, форми та умови оволодіння професіями, можливості професійно-кваліфікаційного і кар'єрного зростання, що сприятиме формуванню професійних інтересів, намірів та мотивації особи щодо обрання або зміни виду трудової діяльності, професії, кваліфікації, роботи; 2) професійного консультування, спрямованого на оптимізацію професійного самовизначення особи на основі виявлення її індивідуально-психологічних характеристик, особливостей життєвих ситуацій, професійних інтересів, нахилів, стану здоров'я та з урахуванням потреби ринку праці;3) проведення професійного відбору, що полягає у встановленні відповідності особи вимогам, які визначені для конкретних видів професійної діяльності та посад. Порядок надання послуг з професійної орієнтації осіб затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціальної політики.

Статус безробітного надається особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (ч. 2 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення").

Згідно ч. 2 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення", зареєстровані безробітні зобов'язані: самостійно або за сприяння територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснювати активний пошук роботи, який полягає у вжитті цілеспрямованих заходів до працевлаштування, зокрема взяття участі у конкурсних доборах роботодавців; відвідувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в якому він зареєстрований як безробітний у визначений і погоджений з ним час, але не рідше ніж один раз на тридцять календарних днів; дотримуватися письмових індивідуальних рекомендацій щодо сприяння працевлаштуванню, зокрема брати участь у заходах, пов'язаних із сприянням забезпеченню зайнятості населення; інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Відповідно до п.3 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу під час проведення реєстрації працівник центру зайнятості заповнює в Єдиній інформаційно-аналітичній системі державної служби зайнятості персональну картку, в якій зазначаються персональні дані безробітного (прізвище, ім'я та по батькові, зареєстроване місце проживання чи перебування, число, місяць та рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відповідну відмітку в паспорті), відомості про останнє місце роботи або вид діяльності згідно із частиною першою статті 4 Закону України "Про зайнятість населення", підстава для припинення трудових відносин відповідно до запису в трудовій книжці або іншого виду діяльності, що підтверджено документально. Форма персональної картки та додатки до неї затверджуються Мінсоцполітики.

Обробка персональних даних безробітних здійснюється центром зайнятості відповідно до закону.

Відповідно до ст. 46 Закону, підходящою роботою для безробітного вважається робота, що відповідає освіті, професії (спеціальності), кваліфікації особи з урахуванням доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради. Заробітна плата повинна бути не нижче розміру заробітної плати такої особи за останнім місцем роботи з урахуванням середнього рівня заробітної плати, що склався у регіоні за минулий місяць, де особа зареєстрована як безробітний. Під час пропонування підходящої роботи враховується тривалість робот за професією (спеціальністю), кваліфікація досвід, тривалість безробіття, а такої потреба ринку праці.

Згідно до п. 18 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 берези 2013 року № 198 (далі Порядок № 198), для осіб, які не працювали за попередньо здобутими професіями (спеціальностями) більш як 12 місяців, підходящою є робота, яку вони виконували за останнім місцем роботи, а робота за попередньо здобутими професіям (спеціальностями) може бути підходящою за умови підвищення кваліфікації за направленням центру зайнятості з урахуванням потреби ринку праці.

Згідно ч. 8 ст. 46 Закону України "Про зайнятість населення", підходящою для безробітного не може вважатися робота, якщо: місце роботи розташовано за межами доступності транспортного обслуговування, встановленої рішенням місцевої державної адміністрації, виконавчого органу відповідної ради; умови праці не відповідають правилам і нормам, встановленим законодавством про працю та охорону праці (в тому числі якщо на запропонованому місці роботи порушуються встановлені законом строки виплати заробітної плати); умови праці на запропонованому місці роботи не відповідають стану здоров'я громадянина, підтвердженому медичною довідкою.

Суд також зазначає, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Судовим розглядом було встановлено, що під час здійснення чергового прийому позивача відповідачем в розумінні норм та приписів чинного законодавства вчинено дії направлені на сприяння працевлаштуванню та пошук підходящої для ОСОБА_1 вакансії, про що свідчить перегляд вакансії «Спеціаліст державної служби», вакансії «Соціолог», а також ознайомлення позивача з актуальною вакансією «Фахівець із соціальної роботи» у Територіальному центрі Московського району.

При цьому суд зазначає, що положеннями п.2 ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що одним з видів соціальних послуг є пошук підходящої роботи та сприяння у працевлаштуванні, інформаційні та консультаційні послуги, пов'язані з працевлаштуванням.

Суд зазначає, що відповідно до п.28 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу» №198 від 20.03.2013, зареєстровані безробітні зобов'язані відвідувати з метою пошуку підходящої роботи та отримання інших соціальних послуг центр зайнятості у якому він зареєстрований.

Отже з врахуванням встановлених під час судового розгляду справи обставин слід дійти висновку, що позивачем під час прийому 20.01.2017 було отримано соціальні послуги від Харківського міського центру зайнятості.

Крім того, як встановлено під час судового розгляду справи позивачу було запропоновано скласти індивідуальний план працевлаштування для опрацювання актуальної вакансії «Фахівець із соціальної роботи» у Територіальному центрі Московського району.

Відповідно до абз. 2 п.4 Державного стандарту соціальної послуги соціального супроводу при працевлаштуванні та на робочому місці, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 21.09.2016 № 1044, індивідуальний план соціального супроводу при працевлаштуванні та на робочому місці (далі - індивідуальний план) - документ, складений на підставі проведеної оцінки потреб отримувача соціальної послуги соціального супроводу при працевлаштуванні та на робочому місці, у якому зазначено заходи, що здійснюватимуться для надання такої послуги, відомості про необхідні ресурси, періодичність і строки виконання, відповідальних виконавців, дані щодо моніторингу результатів та інформація стосовно перегляду індивідуального плану. При працевлаштуванні осіб з інвалідністю обов'язковими для роботодавців є рекомендації їхніх індивідуальних програм реабілітації.

Згідно з положеннями розділу IV Державного стандарту соціальної послуги соціального супроводу при працевлаштуванні та на робочому місці, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 21.09.2016 № 1044, індивідуальний план надання соціальної послуги соціального супроводу при працевлаштуванні та на робочому місці складається за формою згідно з додатком 2 до Державного стандарту. Індивідуальний план є основою для надання соціальної послуги та ґрунтується на визначених індивідуальних потребах отримувача соціальної послуги.

Індивідуальний план надання соціальної послуги складається й узгоджується з кожним отримувачем соціальної послуги та/або його законним представником з урахуванням побажань отримувача соціальної послуги за умови, що заявлені побажання не суперечать правилам внутрішнього трудового розпорядку суб'єкта, що надає соціальні послуги, та вимогам чинного законодавства. Отримувач соціальної послуги та/або його законний представник беруть участь у розробці індивідуального плану та приймають рішення щодо початку його реалізації.

Структура індивідуального плану включає:

загальні відомості про отримувача соціальної послуги;

заходи, що здійснюються під час надання соціальної послуги, згідно з пунктом 1 розділу VIII Державного стандарту; періодичність та строки виконання заходів; відомості про виконавців заходів; дані щодо моніторингу результатів надання соціальної послуги та перегляду індивідуального плану.

Однак як встановлено з пояснень представника відповідача та за наявними в матеріалах справи доказами ОСОБА_1 від складення індивідуального плану працевлаштування для опрацювання актуальної вакансії відмовився.

Також суду повідомлено, що позивача під час прийому ознайомлено з Постановою Кабінету Міністрів України №1154 від 02.12.2015 «Про реалізацію пілотного проекту із залучення до роботи членів малозабезпечених сімей та внутрішньо переміщених осіб», однак вказане не зацікавило позивачу, у зв'язку з чим у проставленні підпису у додатку №1 до персональної картки ОСОБА_1 також відмовився.

А отже у суду відсутні підстави для визнання бездіяльності Харківського міського центру зайнятості у сприянні зайнятості ОСОБА_1 під час прийому 20 січня 2017 року незаконною.

Щодо позовних вимог позивача про визнання бездіяльності Харківського міського центру зайнятості у видачі ОСОБА_1 направлення на працевлаштування під час проведення прийому 20.01.2017 за вакансією фахівець із соціальної роботи незаконною, суд зазначає наступне.

Як повідомлено під час судового розгляду справи представником відповідача, під час прийому 20.01.2017 року позивача було ознайомлено з актуальною вакансією «Фахівець із соціальної роботи» у Територіальному центрі Московського району, яка відповідала фаху останнього.

Згідно з приписами п. 5 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу у разі наявності пропозиції підходящої роботи у день подання заяви про надання статусу безробітного особі за попереднім узгодженням з роботодавцем видається направлення на працевлаштування за формою, затвердженою Мінсоцполітики. Особа зобов'язана подати протягом семи календарних днів з дня отримання такого направлення центру зайнятості письмову відповідь роботодавця про працевлаштування або відмову у працевлаштуванні.

Вказані положення узгоджуються з п. 1.4 розділу 1 Рекомендацій щодо обслуговування населення та роботодавців фахівцями служби зайнятості, затвердженого директором Державного центру зайнятості 18.08.2014р., відповідно до якого у випадку підбору підходящої роботи провідний фахівець центру зайнятості з'ясовує у представника роботодавця (в телефонному режимі), чи є підібрана вакансія актуальною, та узгоджує з представником роботодавця можливість співбесіди з клієнтом. У разі згоди представника роботодавця на співбесіду з претендентом на вакансію, заповнює та видає направлення на працевлаштування за затвердженою формою.

Представником відповідача повідомлено, що під час прийому 20.01.2017 фахівцем відповідача здійснювались неодноразові спроби з'ясування у роботодавця в телефонному режимі обставин актуальності вакансії та можливості співбесіди з клієнтом, однак відповіді так і не було отримано, що позивачем під час судового розгляду справи не заперечувалось.

У зв'язку з відсутністю можливості з'ясування у роботодавця в телефонному режимі вказаних обставин, позивачу було запропоновано складення індивідуального плану працевлаштування, де і опрацювати підходящу вакансію.

Представником відповідача повідомлено суду, що оскільки була відсутня можливість з'ясування у представника роботодавця згоди на співбесіду, у фахівця Харківського міського центру зайнятості були відсутні підстави для видання ОСОБА_1 направлення на працевлаштування.

Суд наголошує, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Отже з врахуванням встановленого, суд приходить до висновку про відсутність в даному випадку протиправної бездіяльності Харківського міського центру зайнятості у видачі ОСОБА_1 направлення на працевлаштування під час проведення прийому 20.01.2017 за вакансією фахівець із соціальної роботи.

Відповідно до ст. 2 КАСУ завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При зазначених обставинах, суд вважає позовні ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа - Міністерство соціальної політики України, про визнання бездіяльності незаконною такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківського міського центру зайнятості, третя особа - Міністерство соціальної політики України, про визнання бездіяльності незаконною - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 06 червня 2017 року.

Суддя Мельников Р.В.