Справа № 554/2887/17
Суддя: Струков О. М.
Дата ухвалення: 2017-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 16.05.2017 Справа № 554/2887/17
Провадження №2-а/554/278/2017
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 травня 2017 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, у складі:

головуючого судді - Струкова О.М.

секретаря - Ткаченко І.А.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Носенка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні Октябрського районного суду м.Полтави матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Полтавського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Полтавського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача в частині обмеження граничного розміру пенсії ОСОБА_1; зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплатити різницю невиплаченої з 01 грудня 2016 року перерахованої пенсії на підставі постанови Октябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/2562/16-а від 15. 07. 2016 року, згідно довідки прокуратури Полтавської області від 29 березня 2016 року № 18-130, виходячи з розміру 90% від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою, в повному обсязі та без обмежень, а також здійснювати такі виплати в майбутньому до моменту втрати права на такі виплати.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказав, що 15.07.2016 року постановою Октябрського районного суду м.Полтави зобов'язано Полтавське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок і виплату позивачу пенсії, починаючи з 1 грудня 2016 року з розрахунку 90 % від суми заробітної плати на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 29.03.2016 року і виплачувати її відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням виплачених сум.

02.09.2016 року зазначене рішення набрало законної сили. Разом з тим, відповідач здійснив відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1, але виплати проводить з обмеженням 10 мінімальних пенсій за віком, що становить 10740 грн., свідченням цьому є відповідь на його запит Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.11.2016 року та 18.11.2016 року за № 394/Ж-17/2.

Такі дії позивач вважає протиправними та просить суд зобов'язати відповідача провести перерахунок його пенсії без обмеження максимального розміру пенсії.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити, пояснення надав аналогічні до змісту позовної заяви.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях, що містяться у матеріалах справи. Вказав, що постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 15.07.2016 року №554/2562/16-а зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, починаючи з 01 грудня 2015 року з розрахунку 90 % від суми заробітної плати на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 29.03.2016 року і виплачувати її відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням виплачених сум.

Управлінням здійснено перерахунок пенсії, згідно з вище зазначеним судовим рішенням. Розмір пенсії, починаючи з 01.01.2016 року з урахуванням вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 року №911-VІІІ склав 10740 грн.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213 від 02.03.2015 року максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із Законом України №911 від 24.12.2015 року, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені сторонами доводи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 15.07.2016 року позов ОСОБА_1 до Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задоволено повністю та визнано дії Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії неправомірними; зобов'язано Полтавське об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області здійснити перерахунок і виплату позивачу пенсії, починаючи з 01 грудня 2015 року з розрахунку 90 % від суми заробітної плати на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 29.03.2016 року і виплачувати її відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з урахуванням виплачених сум; стягнуто з Полтавського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп. (а.с.5-7).

На звернення позивача, листом від 15.11.2016 року №349/Ж-17/2 Полтавське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Полтавської області надало відповідь про те, що управлінням здійснено перерахунок його пенсії згідно з постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 15.07.2016 року №554/2562/16-а, розмір пенсії з 02.06.2015 року становить 8122, 45 грн., а з 01.12.2015 року з обмеженням 10 мінімальних пенсій за віком становить 10740 грн. ( а.с. 9-10).

Однак, доводи відповідача, викладені у листі Полтавського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 15.11.2016 року №349/Ж-17/2 та наданих запереченнях не відповідають вимогам закону, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Нормою статті 46 Конституції України гарантовано право особи на соціальний захист, що включає і право на забезпечення громадян у старості. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ та організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Право ОСОБА_1 на перерахунок і виплату пенсії, починаючи з 01 грудня 2015 року з розрахунку 90 % від суми заробітної плати на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 29.03.2016 року відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» визнано постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 15.07.2016 року у справі №554/2562/16-а, а тому, у відповідності до ст. 255 КАС України, ця постанова є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою від 15.07.2016 року у справі №554/2562/16-а не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Згідно зі ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Виходячи з цього принципу, суд вважає, що зворотна дія в часі закону чи іншого нормативно-правового акта полягає в тому, що його юридична обов'язковість поширюється на факти, які виникли до набрання ним чинності, причому саме з моменту їх виникнення. Санкції ж юридичних норм, котрі пом'якшують чи скасовують відповідальність особи, зворотну дію мають.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається й діє принцип верховенства права. Складовою верховенства права є принцип правової визначеності, основу якого утворює ідея передбачуваності очікування суб'єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Із цього приводу Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що принцип правової визначеності вимагає ясності й однозначності правової норми та забезпечення того, щоб ситуації й правовідносини залишалися передбачуваними; громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене (правові позиції Конституційного Суду України в таких рішеннях: від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010, від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011).

Питання недопущення звуження змісту й обсягу існуючих прав і свобод неодноразово було предметом конституційного розгляду. Зокрема, у абзаці шостому пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 14 червня 2007 року № З-рп/2007 зазначається: «Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб'єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики».

У абзаці третьому пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 Конституційний Суд України також зазначив:

«Служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються, зокрема, і на службу в Збройних Силах України. Багато таких «пільг», встановлених законами України «Про міліцію», «Про прокуратуру» тощо, є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів. Оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня (стаття 46 Конституції України), то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається. Зупинення його дії можливе лише за умови введення відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 та пункту 19 статті 92 Конституції України надзвичайного стану (стаття 64 Конституції України)».

Також у абзаці десятому підпункті 2.2 пункті 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 зазначено: «Обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п'ятою статті 17 Конституції України, які зобов'язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України».

У Рішенні від 26 червня 2014 року в справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином установленої соціальної допомоги може становити втручання в право власності (пункт 52).

Верховний Суд України у постанові від 1 липня 2014 року в справі № 21-244а14 висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Крім того, з згідно абз. 2 п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗаконуУкраїни «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний судовий захист закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права 1966 року (стаття 2) та в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (стаття 13), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що пенсія ОСОБА_1 призначена у 2005 році, тобто до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 02.03.2015 року №911-VІІІ, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані та законні, а заперечення представника відповідача не відповідають вимогам чинного законодавства.

Таким чином, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Прокуратури Полтавської області №18-130/вих16 від 29.03.2016 року без обмеження її граничного розміру та здійснити відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

Згідно з ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як слідує з матеріалів справи, про порушення свого права, а саме обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімуми ОСОБА_3 дізнався з листа відповідача лише у листопаді 2016 року, у зв'язку з чим адміністративний позов ним поданий в межах строків звернення до суду.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача у відповідності до норми ч. 3 ст. 94 КАС України, у розмірі 640 гривень.

Керуючись ст.ст. 71, 159-163, 167, 186 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Полтавського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Полтавської області щодо обмеження граничного розміру пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Полтавське об`єднане управління Пенсійного Фонду України Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 1 грудня 2016 року, виходячи з розрахунку 90 % від суми заробітної плати на підставі довідки прокуратури Полтавської області від 29.03.2016 року №18-130/вих16, згідно з ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону №1789-ХІІ) без обмеження її граничного розміру та здійснити відповідні виплати з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з Полтавського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Полтавської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 640 гривень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя О.М.Струков