Справа № 752/20324/16-а
Суддя: Черпак Ю.К.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

06 червня 2017 року м. Київ К/800/18237/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Черпак Ю.К., розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання призначити пенсію,

встановив:

Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 24 січня 2017 року позов задоволено: визнано неправомірними дії Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 з 23.11.2016 р. пенсії за вислугу років відповідно до вимог статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ в редакції Закону України від 12.07.2001 р.; зобов`язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 23.11.2016 р. відповідно до вимог статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ в редакції Закону України від 12.07.2001 р. з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, обчисленої на підставі довідки Генеральної прокуратури України від 23.11.2016 р. №18-1678зн без обмеження її максимальним розміром.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Судами встановлено, що 23.11.2016 р. позивач звернувся із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру".

Листом від 02.12.2016 р. №40425 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за вислугу років посилаючись на пункт 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. №213, яким передбачено скасування з 01.06.2015 р. норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається відповідно до Закону України "Про прокуратуру". Крім того, відмова відповідача обумовлена відсутністю стажу, необхідного для призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру".

Так, в 1993 році позивач вступив до Львівського державного університету ім. І. Франка і в 1998 році закінчив повний курс навчання Одеської державної юридичної академії за спеціальністю "правознавство" та 30.06.1998 р. позивачу присвоєно кваліфікацію юрист.

З копії трудової книжки позивача вбачається, що 02.07.1998 р. він був призначений стажистом на вакантну посаду помічника прокурора м. Дрогобича і з того часу працює на посадах слідчого та прокурора в органах прокуратури.

На день звернення до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві за призначенням пенсії за вислугу років його трудовий стаж складав понад 20 років 8 місяців, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих - 18 років 8 місяців.

Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки позивач звернувся до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві 23.11.2016 р., тому відповідно для призначення пенсії йому необхідно мати стаж роботи визначений частиною першою статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII 22 роки 6 місяців, а у позивача стаж роботи, що зараховується до вислуги років на посадах прокурорів і слідчих прокуратури менше 21 року, тому підстав для призначення пенсії у відповідача не було.

Частиною першою статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII (у редакції чинній на час звернення позивача до відповідача з заявою) передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців.

Таким чином, статтею 86 вказаного Закону збільшено стаж роботи позивача, що дає йому право на пенсію за вислугу років, у порівнянні зі статтею 50-1 "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №1789-ХІІ з 20 років до 22 років 6 місяців.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає, що право на пенсію виходячи із розрахунку 90% від суми місячного заробітку у позивача виникло ще до 23.11.2016 р.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції і не дають підстав вважати, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга має містити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає порушення норм матеріального чи процесуального права та як вони вплинули на правильність вирішення справи.

Відповідно до положень пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення, в якому надана відповідна оцінка доказам, у тому числі доводам касатора, які він зазначав також у судах попередніх інстанцій, касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній аргументи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не навів підстав, які б дозволили вважати, що суд неправильно застосував норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання призначити пенсію.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.К. Черпак