Справа № 805/1733/17-а
Суддя: Смагар С.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2017 р. Справа №805/1733/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:13 год. 30 хв.

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В.,

за участю секретаря судового засідання Грек К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «КРАМАТОРСЬКИЙ ЗАВОД ВАЖКОГО ВЕРСТАТОБУДУВАННЯ»

до Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2017 року № , №

за участю представників:

від позивача: Червона А.В. - за дов. від 04.08.2016р.

Лабець Ю.М. - за дов. від 10.05.2017р.

від відповідача: Тернинко С.М.- за дов. від 24.01.2017р.

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством «КРАМАТОРСЬКИЙ ЗАВОД ВАЖКОГО ВЕРСТАТОБУДУВАННЯ» заявлено позов до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2017 року № , № .

Позивач не погоджується з висновками, фактами та даними, викладеними в акті перевірки, вважає його таким, що містить в собі невірні тлумачення фактичних обставин його господарської діяльності та чинного законодавства України, а тому прийняті на його основі податкові повідомлення-рішення від 20 січня 2017 року № , № є неправомірними та такими, що підлягають скасуванню. Також позивач зазначає про наявність усіх первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з контрагентами Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Крамміськбуд».

Відповідач у письмових заперечує проти позовних вимог в повному обсязі, зазначає про відповідність спірних податкових повідомлень-рішень вимогам чинного законодавства, вважає відсутнім підтвердження реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами - Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс», Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс», Товариством з обмеженою відповідальністю «БК Крамміськбуд».

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство «КРАМАТОРСЬКИЙ ЗАВОД ВАЖКОГО ВЕРСТАТОБУДУВАННЯ» зареєстроване як юридична особа, включене до ЄДРПОУ за номером 00222999, перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області.

Судом встановлено, що з 29 вересня 2016 року по 1 грудня 2016 року Державною податковою інспекцією у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області була проведена документальна планова перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 1 січня 2013 року по 31 березня 2016 року, на підставі якою було складено акт від 8 грудня 2016 року № 357/05-15-14-01-00222999 (надалі - акт перевірки).

За результатами перевірки (висновок акту стор. 263) Державною податковою інспекцією у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області встановлено допущення позивачем порушень податкового законодавства, зокрема, підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету на загальну сумі 6120955 грн., в тому числі за грудень 2014 року на суму 5824329 грн., за лютий 2015 року на суму 296626 грн., та завищення від'ємного значення по рядку 19 всього в сумі 318570 грн., в тому числі за грудень 2014 року в сумі 306903 грн., за січень 2015 року в сумі 11667 грн.

За висновками акту перевірки та згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 Податкового кодексу України та відповідно до статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 77.1 статті 77, пункту 82.1 статті 82 Податкового кодексу України відповідачем було прийняте спірне податкове повідомлення-рiшення від 20 січня 2017 року № , яким позивачу завищено суму від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) кредиту на суму 318570 грн. та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України було прийняте спірне податкове повідомлення-рішення від 20 січня 2017 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість на суму 9181432 грн. 50 коп., з яких за основним платежем у сумі 6120955 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 3060477 грн. 50 коп. за порушення пункту 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Так, судом встановлено, що 6 листопада 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс» як постачальником укладено договір поставки № 0611. Відповідно до умов договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору. Згідно зі специфікацією до зазначеного договору № 1 позивачем було придбано товару загальну суму 5083296 грн. 87 коп., у тому числі податок на додану вартість (далі - ПДВ) на суму 847216 грн. 14 коп., а саме фреза, пластина твердосплавна, свердло, патрон для свердла. На виконання умов договору від 6 листопада 2014 року позивачем були отримані податкові, видаткові накладні від 26 грудня 2014 року на суму 332700 грн., у тому числі ПДВ на суму 55450 грн., віл 26 грудня 2014 року на суму 674370 грн., у тому числі ПДВ на суму 112395 грн., від 24 грудня 2014 року на суму 788005 грн. 01 коп., у тому числі ПДВ на суму 131334 грн. 17 коп., від 24 грудня 2014 року на суму 733466 грн. 64 коп. у тому числі ПДВ на суму 122244 грн. 44 коп., від 26 грудня 2014 року на суму 522599 грн. 04 коп., у тому числі ПДВ на суму 87099 грн. 84 коп., від 24 грудня 2014 року на суму 701887 грн. 08 коп., у тому числі ПДВ на суму 116981 грн. 18 коп., від 23 грудня 2014 року на суму 591012 грн. 48 коп., у тому числі ПДВ на суму 98502 грн. 08 коп., від 23 грудня 2014 року на суму 739256 грн. 62 коп., у тому числі ПДВ на суму 123209 грн. 44 коп. Крім того, факт виконання зазначеного договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортною накладною від 23 грудня 2014 року № 1.1. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 749, строком дії з 23 грудня 2014 року по 1 січня 2015 року на водія ОСОБА_5, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 6 листопада 2014 року. Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 9 лютого 2015 року № 342113239 на суму 659296 грн. 48 коп., від 28 січня 2015 року № 342113155 на суму 500000 грн. Крім того, суд зазначає, що зміст укладеної угоди узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме вироблення верстатів для оброблення металу, виготовлення балок, валів, механізмів (стор 9 акту перевірки).

Суд також встановив, що 24 грудня 2014 року між позивачем як поклажодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс» як зберігачем був укладений договір зберігання № 0611/ХР. Відповідно до умов договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання протягом строку цього договору майно згідно актів прийому-передачі, які є невід'ємною частиною цього договору. Факт реального виконання зазначеного договору підтверджується актами приймання-передачі від 24 грудня 2014 року № 1, № 2, від 26 січня 2015 року № 3, товарно-транспортною накладною від 26 січня 2015 року № 1.3, № 1.7, накладними на переміщення товару зі зберігання від 26 січня 2015 року № 6/1, № 4/1, № 5/1, № 8/1, № 9/1, № 10/1.

Суд також встановив, що 17 вересня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як постачальником був укладений договір поставки № 917. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 1052546 грн. 92 коп., у тому числі ПДВ на суму 175424 грн. 49 коп. На виконання умов договору від 17 вересня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 23 грудня 2014 року на суму 243768 грн. 11 коп., на суму 272191 грн. 78 коп., у тому числі ПДВ на суму 45365 грн. 30 коп., на суму 292152 грн. 05 коп., у тому числі ПДВ на суму 48692 грн. 01 коп., на суму 24443 грн. 98 коп., у тому числі ПДВ на суму 40739 грн. 16 коп. Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортною накладною від 23 грудня 2014 року № 1.2. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 754, строком дії з 23 грудня 2014 року по 1 січня 2015 року на водія ОСОБА_6, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 17 вересня 2014 року. Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 9 лютого 2015 року № 342113237 на суму 244434 грн. 98 коп.

28 вересня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як постачальником був укладений договір поставки № 289/3. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 1580280 грн. 89 коп., у тому числі ПДВ на суму 263380 грн. 71 коп. На виконання умов договору від 28 вересня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 25 грудня 2014 року на суму 796369 грн. 50 коп., у тому числі ПДВ на суму 132728 грн. 25 коп., на суму 783911 грн. 35 коп., у тому числі ПДВ на суму 130651 грн. 89 коп. Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортними накладними від 25 грудня 2014 року № 1.4, № 1.5. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем були виписані довіреності № 757, строком дії з 24 грудня 2014 року по 4 січня 2015 року на водія ОСОБА_5 та № 759, строком дії з 24 грудня 2014 року по 4 січня 2015 року на водія ОСОБА_6, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 28 вересня 2014 року. Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями від 9 лютого 2015 року № 342113923 на суму 432990 грн., від 15 травня 2015 року № 342113634 на суму 38800 грн.

Судом встановлено, що 28 жовтня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як постачальником був укладений договір поставки № 2810/1. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 2249409 грн. 41 коп., у тому числі ПДВ на суму 374901 грн. 57 коп. На виконання умов договору від 28 жовтня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 22 грудня 2014 року на суму 744387 грн. 84 коп., у тому числі ПДВ на суму 124064 грн. 64 коп., на суму 481478 грн. 11 коп., у тому числі ПДВ на суму 80246 грн. 35 коп., від 24 грудня 2014 року на суму 279155 грн. 62 коп., у тому числі ПДВ на суму 46525 грн. 94 коп., на суму 744387 грн. 84 коп., у тому числі ПДВ на суму 124064 грн. 64 коп., Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортними накладними від 22 грудня 2014 року № 1.11, № 1.12. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 732, строком дії з 16 грудня 2014 року по 25 грудня 2014 року на водія ОСОБА_7. що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 28 жовтня 2014 року.

Судом встановлено, що 8 грудня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як постачальником був укладений договір поставки № 128. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 1037225 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ на суму 172870 грн. 87 коп. На виконання умов договору від 8 грудня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 29 грудня 2014 року на суму 362425 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ на суму 60404 грн. 20 коп., на суму 674800 грн., у тому числі ПДВ на суму 112466 грн. 67 коп. Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковим ордером від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортною накладною від 29 грудня 2014 року № 1.13. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 759, строком дії з 26 грудня 2014 року по 4 січня 2015 року на водія ОСОБА_6, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 8 грудня 2014 року. Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 9 лютого 2015 року № 342113238 на суму 362425 грн. 20 коп.

Судом встановлено, що 4 листопада 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як постачальником був укладений договір поставки № 1104/2. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 1997532 грн. 71 коп., у тому числі ПДВ на суму 332922 грн. 12 коп. На виконання умов договору від 4 листопада 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 26 грудня 2014 року на суму 629320 грн. 89 коп., у тому числі ПДВ на суму 104886 грн. 82 коп., на суму 669106 грн. 22 коп., у тому числі ПДВ на суму 111517 грн. 70 коп., на суму 699105 грн. 59 коп., у тому числі ПДВ на суму 116517 грн. 60 коп. Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковим ордером від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортною накладною від 26 грудня 2014 року № 1.10. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 758, строком дії з 26 грудня 2014 року по 4 січня 2015 року на водія ОСОБА_7, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 4 листопада 2014 року. Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 25 березня 2015 року № 342113425 на суму 73000 грн.

24 листопада 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як постачальником був укладений договір поставки № 1024. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 1155002 грн. 69 коп., у тому числі ПДВ на суму 192500 грн. 45 коп. На виконання умов договору від 24 листопада 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 26 грудня 2014 року на суму 552897 грн. 36 коп., у тому числі ПДВ на суму 92149 грн. 56 коп., на суму 602105 грн. 33 коп., у тому числі ПДВ на суму 100350 грн. 89 коп. Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року. Розрахунок за отриманий товар був здійснений у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням від 5 березня 2015 року № 342113345 на суму 100000 грн.

По вищезазначеним договорам з ТОВ «Тадіс - плюс» позивач придбав наступний товар згідно зі специфікаціями: а саме гідростанція креслення, комплекти для верстата, комплекти драбин, система захисту від падіння башти, комплект кабелю, поворотний супорт, коробка передач з шариковим гвинтом, механічний індикатор, рівень електронний, металеві листи. Суд зазначає, що зміст укладених угод узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме вироблення верстатів для оброблення металу, виготовлення балок, валів, механізмів (стор 9 акту перевірки).

Крім того, 26 грудня 2014 року між позивачем як поклажодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» як зберігачем був укладений договір зберігання № 1024/ХР. Відповідно до умов договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання протягом строку цього договору майно згідно актів прийому-передачі, які є невід'ємною частиною цього договору. Факт виконання зазначеного договору підтверджується актами приймання-передавання від 26 грудня 2014 року № 1, від 29 грудня 2014 року № 2, від 2 січня 2015 року № 3, від 5 січня 2015 року № 4, від 8 січня 2015 року № 5, від 12 січня 2015 року № 6, від 14 січня 2015 року № 7, від 19 січня 2015 року № 8, накладними на переміщення товару зі зберігання від 29 січня 2014 року № 30/1, від 2 січня 2015 року № 30/2, № 30/3, від 5 січня 2015 року № 30/4, № 30/5, від 8 січня 2015 року № 30/6, № 31/1, від 12 січня 2015 року № 31/2, № 30/3, від 14 січня 2015 року № 30/4, від 19 січня 2015 року № 30/5, № 30/6, товарно-транспортними накладними від 19 січня 2015 року № 2.12, від 29 грудня 2015 року № 2.1, від 2 січня 2015 року № 2.4, № 2.2, від 5 січня 2015 року № 2.3, № 2.5, від 8 січня 2015 року № 2.6, № 2.8, від 12 січня 2015 року № 2.7, № 2.9, від 14 січня 2015 року № 2.10, від 19 січня 2015 року № 2.11.

Суд також встановив, що 2 грудня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельно-будівельний альянс» (надалі - «ТБА») як постачальником був укладений договір поставки № 494-14. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 2468400 грн., у тому числі ПДВ на суму 411400 грн. На виконання умов договору від 2 грудня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 26 грудня 2014 року на суму 1296000 грн., у тому числі ПДВ на суму 216000 грн., на суму 1172400 грн., у тому числі ПДВ на суму 195400 грн. Крім того, факт виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року.

Крім того, 26 грудня 2014 року між позивачем як поклажодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА» як зберігачем був укладений договір зберігання № 494-14/ХР. Відповідно до умов договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання протягом строку цього договору майно згідно актів прийому-передачі, які є невід'ємною частиною цього договору. Факт виконання зазначеного договору підтверджується актами приймання-передавання від 26 грудня 2014 року № 1, від 6 лютого 2015 року № 2, від 29 січня 2015 року № 3, накладними на переміщення товару зі зберігання від 29 січня 2014 року № 29х, від 6 лютого 2015 року № 06х, товарно-транспортними накладними від 2 лютого 2015 року № 02, від 29 січня 2015 року № 29, від 5 лютого 2015 року № 05, від 6 лютого 2015 року № 06, від 9 лютого 2015 року № 09, від 11 лютого 2015 року № 11.

15 серпня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА» як постачальником був укладений договір поставки № 494-14. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 8498303 грн. 47 коп., у тому числі ПДВ на суму 1416383 грн. 91 коп. На виконання умов договору від 15 серпня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 24 грудня 2014 року на суму 2760681 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ на суму 460113 грн. 60 коп., на суму 2340568 грн. 27 коп., у тому числі ПДВ на суму 390094 грн. 71 коп., від 25 грудня 2014 року на суму 1104543 грн. 60 коп., у тому числі ПДВ на суму 184090 грн. 60 коп., на суму 2292510 грн., у тому числі ПДВ на суму 382085 грн. Крім того, факт реального виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 26 грудня 2014 року, товарно-транспортними накладними від 24 грудня 2014 року № 1.8, від 25 грудня 2014 року № 1.9. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 756, строком дії з 26 грудня 2014 року по 2 січня 2015 року на водія ОСОБА_8, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 15 серпня 2014 року.

30 липня 2014 року між позивачем як покупцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА» як постачальником був укладений договір поставки № 1212/222999. Відповідно до умов зазначеного договору постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар, в асортименті, кількості, якості та за ціною, визначеними у специфікація, які є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до специфікації № 1 до зазначеного договору позивачем було придбано товару на суму 8085864 грн., у тому числі ПДВ на суму 1347644 грн., відповідно до специфікації № 2 - придбано товару на суму 2864569 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ на суму 477428 грн. 20 коп. На виконання умов договору від 30 липня 2014 року позивачем були отримані видаткові, податкові накладні від 24 грудня 2014 року на суму 2864569 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ на суму 477428 грн. 20 коп., від 26 грудня 2014 року на суму 2021466 грн., у тому числі ПДВ на суму 336911 грн., від 26 грудня 2014 року на суму 2021466 грн., у тому числі ПДВ на суму 336911 грн., на суму 2021466 грн., у тому числі ПДВ на суму 336911 грн., на суму 2021466 грн., у тому числі ПДВ на суму 336911 грн. Крім того, факт виконання договору підтверджується прибутковими ордерами від 30 грудня 2014 року, товарно-транспортними накладними від 24 грудня 2014 року № 1.16. Відповідно до журналу обліку довіреностей позивача за 2014 рік позивачем була виписана довіреність № 755, строком дії з 26 грудня 2014 року по 2 січня 2015 року на водія ОСОБА_8, що підтверджує факт отримання придбаного товару відповідно до договору від 30 липня 2014 року.

Крім того, 26 грудня 2014 року між позивачем як поклажодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТБА» як зберігачем був укладений договір зберігання № 1212/222999/ХР. Відповідно до умов договору поклажодавець передає, а зберігач приймає на зберігання протягом строку цього договору майно згідно актів прийому-передачі, які є невід'ємною частиною цього договору. Факт виконання зазначеного договору підтверджується актами приймання-передавання від 26 грудня 2014 року № 1, від 22 січня 2015 року № 2, від 23 січня 2015 року № 3, накладними на переміщення товару зі зберігання від 23 січня 2015 року № 90Х, від 22 січня 2015 року № 89Х, товарно-транспортними накладними від 23 січня 2015 року № 1.15, від 22 січня 2015 року № 1.14.

По вищезазначеним договорам з ТОВ «ТБА» позивач придбав наступний товар згідно зі специфікаціями: а саме кран мостовий електричний, конвеєр до верстата, системи управління, портал низьковольтний перетворювач частоти. Суд зазначає, що зміст укладених угод узгоджується з видами господарської діяльності, які веде позивач, а саме вироблення верстатів для оброблення металу, виготовлення балок, валів, механізмів (стор 9 акту перевірки).

Крім того, суд зазначає, що транспортування отриманого товару від контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс» здійснювалось позивачем власним транспортом. Наявність у позивача у власності транспортних засобів підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу, наявними в матеріалах справи. Крім того, перевезення товару супроводжувалось оформленням товарно-транспортними накладними, які вже були зазначені судом вище, а також подорожніми листами, наявними в матеріалах справи. Товар, який був придбаний у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс» був використаний у своїй діяльності, яку веде позивач, що підтверджується наданими позивачем документами, а саме бухгалтерською довідкою, картками замовлення, плановим кошторисом, калькуляцією.

5 серпня 2014 року між позивачем як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Крамміськбуд» як підрядником був укладений договір підряду № 14/0508-1. Відповідно до умов договору підрядник бере на себе зобов'язання на свій ризик виконати роботи з капітального ремонту світлоаераційних ліхтарів, ремонту покрівлі з заміною несучих конструкцій в осях 29-35 та капітального ремонту фасаду по ряду В корпусу № 2 на умовах цього договору за завданням замовника, а замовник зобов'язується прийняти роботи та оплатити їх. Факт виконання даного договору підтверджується платіжними дорученнями від 30 грудня 2014 року № 342113140 на суму 89000 грн., від 10 грудня 2014 року № 6412 на суму 70000 грн., від 30 грудня 2014 року № 6662 на суму 611000 грн. Суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи були надані висновки експерта Донецької Торгово-промислової палати, фотокартки, сертифікати Донецької Торгово-промислової палати, судові рішення, довідки, накази, розпорядження, які підтверджують мету укладання договору підряду від 5 серпня 2014 року, а саме ремонт будівлі (цеху) підприємства, яке було пошкоджено внаслідок артилерійських обстрілів у 2014 році в м. Краматорську.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-ХІV (надалі - Закон № 996). Відповідно до статті 1 Закону № 996 господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період. Згідно зі статтею 3 Закону № 996 метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Частина 2 даної статті передбачає, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 цього Кодексу датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду. Долучені до матеріалів справи податкові накладні підтверджують право позивача та правильність формування ним податкового кредиту відповідно до норм Податкового кодексу України.

Як вбачається з акту перевірки, підставою для висновків Державної податкової інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області щодо відсутності реального характеру господарських операцій, здійснених між позивачем та його контрагентами стали, зокрема, акт ДПІ у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області про неможливість вручення та відмови від підпису довідки про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «БК Крамміськбуд» щодо документального підтвердження господарських операцій з ТОВ «Буд Гарант Груп», їх реальності та повноти відображення в обліку га грудень 2014 року від 23 березня 2015 року № 133/05-15-22-02-34546602, довідка про результати проведення зустрічної звірки ТОВ «БК Крамміськбуд» щодо документального підтвердження господарських відносин з платником податків ТОВ «Буд Гарант Груп» від 27 березня 2015 року № 163/05-15/22-02-34546602.

Суд зазначає, що акти чи податкові інформації, довідки не є тим самим, що і результати проведеної зустрічної звірки, які є джерелом отримання податкової інформації, що статтею 83 Податкового кодексу України визначене в якості підстави для висновків під час проведення перевірок. Сама по собі неможливість реалізації контролюючими органами визначеної законодавством компетенції щодо проведення зустрічних звірок чи перевірок не може вважатись доказом вчинення порушень податкового законодавства платником податків. Суд також зазначає, що податковими органами взагалі не перевірялися первинні документи контрагентів позивача, внаслідок чого є безпідставним висновок щодо відсутності реальності господарських операцій.

Відповідно до частини 5 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-ІV, в Єдиному державному реєстрі містяться також відомості про відсутність юридичної особи за її місцезнаходженням, про відсутність підтвердження відомостей про юридичну особу, а також відомості про зарезервовані найменування юридичних осіб. Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. А частина 3 цієї статті визначає, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Отже, належними та допустимими доказами відсутності платника податків за його місцезнаходженням в розумінні статті 70 КАС України у даному випадку є відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. На момент здійснення господарських операцій контрагенти позивача знаходилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України. Доказів чи доводів того, що позивачем укладені угоди, які суперечать діючому законодавству, відповідачем не наведено. Суд також зазначає, що Податковий кодекс України не ставить в залежність податковий облік (стан) певного платника від інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання віднесення певних сум до податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не залежить від розрахунків з бюджетом третіх осіб. Якщо контрагент якимось чином порушив діюче законодавство або не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Податковий кодекс України також не зобов'язує платника податків (покупця) перевіряти від яких підприємств та коли отриманий товар, що є предметом договору, платником податків (продавцем). Висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними доказами.

Суд зазначає, що відповідачем до суду були надані судові рішення відносно контрагентів позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТБА», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тадіс - плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Металавтосервіс», з яких вбачається, що по факту діяльності даних підприємств були відкриті кримінальні провадження, проте, суд зазначає, що по даним справам вироки судом не ухвалювалися. Крім того, податковий орган навіть не посилався на них під час складання акту перевірки та ці обставини не впливали на висновки відповідача, тому суд не приймає їх до уваги.

Вищевказані обставини та докази, які суд оцінює у їх сукупності відповідно до статті 86 КАС України, спростовують посилання відповідача щодо відсутності реального характеру у спірних господарських операціях.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірність спірних податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2017 року № , № в порядку частини 2 статті 71 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивачем сплачений судовий збір згідно платіжних доручень від 19 квітня 2017 року № 369996583, від 4 травня 2017 року № 361997755 на загальну суму 142500 грн. 04 коп.

Керуючись статтями 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «КРАМАТОРСЬКИЙ ЗАВОД ВАЖКОГО ВЕРСТАТОБУДУВАННЯ» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень від 20 січня 2017 року № , № задовольнити повністю.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 20 січня 2017 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 9181432 грн. 50 коп., з яких за основним платежем 6120955 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 3060477 грн. 50 коп., та № , яким зменшено розмір від'ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 318570 грн.

Стягнути з Головного управління ДФС у Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Публічного акціонерного товариства «КРАМАТОРСЬКИЙ ЗАВОД ВАЖКОГО ВЕРСТАТОБУДУВАННЯ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 142500 грн. 04 коп.

Вступна та резолютивна частини постанови прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 6 червня 2017 року. Постанова у повному обсязі складена 9 червня 2017 року.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Смагар С.В.