Справа № 802/450/17-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

31 травня 2017 р. Справа № 802/450/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Могиль Тетяни Олександрівни

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Козіна Я.М.

представника третьої особи: Майданюка С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_4

до: приватного нотаріуса Дунаєвської Світлани Миколаївни; третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ТОВ "Концерн "Сімекс Агро"

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_4 з адміністративним позовом до приватного нотаріуса Дунаєвської Світлани Миколаївни; третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ТОВ "Концерн "Сімекс Агро" про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області. 05.01.2005 між позивачем та ТОВ "Концерн "Сімекс Агро" укладено договір №104 оренди земельної ділянки, терміном на 10 років. Строк дії даного договору закінчувався 25.10.2016. Позивач, небажаючи продовжувати договірні відносини, 18.05.2016 року звернувся до третьої особи із заявою про повернення земельної ділянки власнику. Проте, на своє звернення отримав повідомлення про існування додаткової угоди, якою продовжено строк дії договору №104 від 05.01.2005 на 20 років.

Позивач категорично заперечує підписання додаткової угоди. На вимогу позивача надати оригінал правочину, третя особа направила ксерокопію додаткової угоди та витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Відтак, позивачу стало відомо, що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.В. вчинено реєстраційний запис за №9 та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №26533346 від 27.11.2015 року про державну реєстрацію змін до договору №104 оренди землі, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ "Концерн "Сіекс Агро", на підставі додаткової угоди від 27.12.2010р.

Позивач не погоджується із рішенням відповідача та звернувся до суду із адміністративним позовом про його скасування.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Згідно наданих суду мотивів, останній вважає, що відповідачем були проведені реєстраційні дії додаткової угоди без оригіналу письмового правочину. А також, на думку представника позивача, відповідач протиправно, без проведення перевірки відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, здійснено реєстрацію змін до договору №104 оренди землі укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ "Концерн "Сімекс Агро" на підставі додаткової угоди від 27.12.2010.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні заявлених вимог. Суду пояснив, що для реєстрації речових прав заявником були надані всі необхідні документи, зокрема і оригінал додаткової угоди. Після проведення реєстраційних дій, відповідачем були повернуті всі оригінали, копії яких належним чином завірені, приватним нотаріусом були долучені до матеріалів реєстраційної справи.

Аналогічна позиція щодо заявлених позовних висловлена представником третьої особи. Крім того, представник покликаючись на чинність додаткової угоди, яка не визнана судом недійсною, вважає, що договірні відносини між позивачем та товариством продовжують існувати. Щодо відсутності оригіналів додаткової угоди пояснює, що вони були втрачені.

Відповідно до ухвали від 20.04.2017 судом витребувано із Центра надання адміністративних послуг при Липовецькій районній державній адміністрації Вінницької області оригінал реєстраційної справи щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району за кадастровим НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4;

із Управління Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області належним чином завірену копію Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельними ділянками щодо реєстрації договору оренди №104 від 05.01.2005, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ "Концерн "Сімекс Агро" щодо земельної ділянки, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району за кадастровим НОМЕР_1;

із Управління Держгеокадастру у Липовецькому районі Вінницької області відомості щодо державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі №104 від 05.01.2005, укладеної 27.12.2010 між ОСОБА_4 та ТОВ "Концерн "Сімекс Агро" щодо земельної ділянки, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району за кадастровим НОМЕР_1.

Вимоги ухвали суду виконано в повній мірі та надано: оригінал реєстраційної справи, завірену копію Книги записів з відміткою про реєстрацію договору оренди №104 від 05.01.2005. Щодо відомостей про реєстрацію додаткової угоди виконавцем повідомлено, про відсутність таких.

Перед початком розгляду справи по суті судом ухвалою від 30.03.2017 відмовлено у задоволенні клопотання про залишення адміністративного позову ОСОБА_4 без розгляду, та задоволено клопотання позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом поважними.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 3,4862 га за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району Вінницької області за кадастровим номером НОМЕР_1.

05.01.2005 між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс Агро" укладено договір №104 оренди земельної ділянки терміном на 10 років, який було зареєстровано 25.10.2006 у Липовецькому відділі Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" за №8, про що зроблено запис у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельними ділянками.

Позивач, не бажаючи продовжувати термін дії договору, звернувся до ТОВ "Концерн "Сімекс Агро" із заявою, яка була зареєстрована останнім за вх. №749, про припинення здійснення будь-яких сільськогосподарських робіт на земельній ділянці після збирання врожаю 2016 року.

Однак, позивачу стало відомо, що 27.12.2010 року між ОСОБА_4 та ТОВ "Концерн "Сімекс Агро" було укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки №104 від 05.01.2005.

В свою чергу, 27.11.2015 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №26533346 від 27.11.2015 року про державну реєстрацію змін до договору №104 оренди землі, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ "Концерн "Сімекс Агро", на підставі додаткової угоди від 27.12.2010 р., про що вчинено реєстраційний запис за №9.

Позивач стверджує, що він не укладав додаткової угоди до договору оренди землі №104 від 05.01.2005 року із ТОВ "Концерн "Сімекс Агро", а відтак переконаний переконаний, що реєстрація була проведена не на підставі оригіналу письмової угоди.

В підтвердження цього, посилається на встановленні обставини у судовому рішенні від 03.03.2017 у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ "Концерн "Сімекс Агро", третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвська С.В., про визнання додаткової угоди до договору оренди недійсною.

Так, відповідно до рішення Липовецького районного суду у цивільній справі №136/1554/16-ц ОСОБА_4 відмовлено з задоволенні позовних вимог з тих підстав, що на день розгляду справи встановити наявність угоди, про оскарження якої позивач звернувся до суду, не представилось за можливе, оскільки у сторін та органу, який проводив її державну реєстрацію вона відсутня. Відтак вирішити питання наявності волевиявлення сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків за такою угодою, яка не була надана експерту для проведення експертного дослідження та не була предметом дослідження судом, не представилось можливим.

Відтак, покликаючись на вказані вище обставини, позивач просить задовольнити позов.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Статтею 126 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно із статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням не факту укладення договору, а факту виникнення або припинення права оренди земельної ділянки.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. №868 затверджено Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, яким визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Положеннями п.п. 1-1, 2 Положення визначено, що повноваження державного реєстратора з прийому та видачі документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг та нотаріуси.

Державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру прав проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (далі - нотаріус).

У разі коли у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном виникають речові права, що є похідними від права власності, за відсутності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі прав нотаріус, яким вчиняється нотаріальна дія, одночасно проводить державну реєстрацію права власності на таке майно та державну реєстрацію речового права, що є похідним від нього.

Згідно положень п. 4 Положення визначено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об'єкти нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки проводиться після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об'єкти нерухомого майна, а саме на земельну ділянку, підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду або їх окремі частини, квартиру, житлове та нежитлове приміщення. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки проводиться після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, що є похідними від права власності, проводиться після державної реєстрації права власності на таке майно відповідно до вимог цього Порядку, крім випадків, коли державна реєстрація речового права, що є похідним від права власності, проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності, а також коли державна реєстрація права власності проведена до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. (п. 4 Положення)

Згідно п. 8 для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

У разі проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, заяву про державну реєстрацію права власності на таке майно та заяву про державну реєстрацію речового права, що є похідним від права власності.

Пунктом 9 Порядку визначено, що орган державної реєстрації прав, нотаріус, особа, зазначена у пункті 11 цього Порядку, приймає заяви в порядку черговості їх надходження шляхом реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації. Моментом прийняття заяви вважається дата та час її реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів. Орган державної реєстрації прав, особа, зазначена у пункті 11 цього Порядку, у разі подання заяви особисто заявником видає йому картку прийому заяви, форму та вимоги до оформлення якої встановлює Мін'юст. Орган державної реєстрації прав у разі надсилання заяви поштою реєструє таку заяву в базі даних про реєстрацію заяв і запитів не пізніше наступного робочого дня з моменту її надходження. При цьому заявникові картка прийому заяви не видається.

В силу п. 13 Порядку визначено, що заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Як вбачається із матеріалів справи, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвська С.В. 27.11.2015 прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №26533346 від 27.11.2015 року про державну реєстрацію змін до договору №104 оренди землі укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ "Концерн "Сімекс Агро" на підставі додаткової угоди від 27.12.2010 р., про що вчинила реєстраційний запис за №9.

Як свідчать матеріали реєстраційної справи, оригінал додаткової угоди від 27.12.2010 р. до договору оренди землі №104 від 05.01.2005 відсутній, в матеріалах лише знаходить копія зазначеної додаткової угоди.

Положеннями п. 15 Порядку передбачено, що під час розгляду заяви і документів, що додаються до неї, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема щодо: 1) обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у встановлених законом випадках); 2) повноважень заявника; 3) відомостей про нерухоме майно, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; 4) наявності обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до закону; 5) наявності факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

Згідно п. 36 Порядку визначено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно, що є похідним від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно заявником подаються документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності на таке майно та державної реєстрації речового права, що є похідним від нього.

Пунктом 37 Порядку визначено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, права щодо якого підлягають державній реєстрації, або речове право на нерухоме майно чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видані нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане державним реєстратором відповідно до закону; 6) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 7) свідоцтво про право власності на нерухоме майно чи його дублікат, видані до 1 січня 2013 р. органом місцевого самоврядування або місцевою держадміністрацією; 8) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняте власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 9) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею; 10) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 11) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 12) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 13) закон, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 14) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 15) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 16) інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

Згідно із частиною четвертою статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 4 статті 24 цього Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, зокрема, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Як убачається з додаткової угоди, остання укладена 27.12.2010. Відповідно до умов даної угоди, зокрема п. 3 вказано, що дана угода є невід'ємною частиною Договору оренди землі та набирає чинності з дати державної реєстрації, укладена у 3-х примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться у Орендаря, другий - у Орендодавця, третій - в органі, який провів його державну реєстрацію - Липовецькому відділі Вінницької філії ДП "Центр ДЗК".

Крім того, за змістом цієї угоди міститься відмітка про обов'язковість реєстрації цього договору у Вінницькій філії ДП "Центр ДЗК" про що у Державному реєстрі земель вчиняється запис. У даній угоді вказана посадова особа ОСОБА_9 та міститься відмітка для проставлення підпису.

Проте, відомості про реєстрацію цього договору у Вінницькій філії ДП "Центр ДЗК" відсутні, реєстраційний запис не вчинено. Підпис посадової особи, яка провела державну реєстрацію, та печатка не проставлені.

На думку суду, відповідач, повинна була перевірити чинність укладеної угоди, оскільки з моменту її підписання сторонами пройшло п"ять років. При цьому, суд звертає увагу, що оскільки договір укладався у 3-х примірниках, який має однакову юридичну силу, відповідач повинна була перевірити у Липовецькому відділі Вінницької філії ДП "Центр ДЗК" його наявність, як то вказано у змісті угоди, та його реєстрацію відповідно до порядку, чинного на момент укладення додаткової угоди, а саме 27.12.2010.

Відповідно до листа від 10.05.2017, що надавався на вимогу ухвали Вінницького окружного адміністративного суду, відділ у Липовецькому районі міжрайонного управління у Калинівському та Липовецькому районах повідомив, що дані про реєстрацію додаткової угоди до договору оренди землі №104 від 05.01.2005, укладеної 27.12.2010 між ОСОБА_4 та ТОВ "Концерн "Сімекс Агро" щодо земельної ділянки, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району за кадастровим НОМЕР_1, відсутні.

Крім того, суд звертає увагу, що реєструючи додаткову угоду від 27.12.2010 року у листопаді 2015, відповідач змінила її умови, оскільки моментом набрання чинності за умовами самої угоди є дата її реєстрації (п.3 угоди). Наслідки цієї реєстрації змінюють істотні умови правочину, оскільки строк дії договору розпочинається з моменту його реєстрації, тобто не з 2010, а з 2015, що є прямим втручанням у цивільні права сторін договору.

Відтак, не переконавшись у наявності реєстрації додаткової угоди від 27.12.2010, її чинності, у наявності змін або припинення цивільних прав та обов'язків за такою угодою, відповідач порушила права позивача як власника земельної ділянки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює зокрема, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав.

За наведених вище обставин, суд вважає, що відповідачем не дотримано вимоги Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстрацію здійснено без проведення перевірки відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також не перевірено суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Щодо посилань позивача на відсутність оригіналу додаткової угоди в матеріалах реєстраційної справи, то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 14 зазначеного вище Закону, реєстраційна справа включає документи, в яких містяться відомості про нерухоме майно, право власності на нього, інші речові права та їх обтяження. Документи розміщуються в реєстраційній справі у порядку їх надходження і нумеруються. Реєстраційна справа підлягає довічному зберіганню в архіві, який створюється в органі державної реєстрації прав.

На думку суду, положення статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є чіткими та не потребують двоякого тлумачення, оскільки реєстраційна справа має містити документ, в яких містяться відомості.

В силу положень ст. 19 Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі:

1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної сили;

6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

З аналізу вищевказаних положень убачається, що таким документом щодо реєстрації іншого речового права є, зокрема договір, укладений у порядку, встановленому законом.

Відтак, на думку суду реєстраційна справа має містити саме оригінал документу, в якому містяться відомості про інше речове право, а саме право оренди, що було предметом реєстрації.

За наведених обставин, суд вважає помилковим твердження представника відповідача про необов'язковість оригіналу договору у реєстраційній справі.

Згідно положень Порядку №868, міститься таке значення як видача документів - повернення заявнику оригіналів поданих ним для державної реєстрації документів, крім випадків, коли окремі з них долучаються державним реєстратором до реєстраційної чи облікової справи відповідно до законодавства, а також видача сформованих державним реєстратором витягу з Державного реєстру прав, свідоцтва про право власності на нерухоме майно (у разі його формування) та рішень державного реєстратора, передбачених законодавством.

В ході судового розгляду судом установлено, що в матеріалах реєстраційної справи щодо земельної ділянки, що розташована на території Славнянської сільської ради Липовецького району за кадастровим НОМЕР_1, оригінал додаткової угоди відсутній.

Дана обставина, досліджена була і в іншій судовій справі.

Так, в провадженні Липовецького районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю "Концерн "Сімекс Агро", третя особа приватний нотаріус Дунаєвська С.М. про визнання додаткової угоди до договору оренди землі недійсною.

03 березня 2017 року Липовецьким районним судом Вінницької області винесено рішення, з якого слідує, що додаткова угода від 27.12.2010 року до договору оренди землі №104 від 05.01.2005 р. судом не досліджувалась, оскільки ТОВ "Концерн "Сімекс Агро" вона втрачена, у ОСОБА_4 - відсутня.

Згідно рішення Липовецького районного суду у цивільній справі №136/1554/16-ц у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено з огляду на те, що на день розгляду справи встановити наявність угоди, про оскарження якої позивач звернувся до суду, не представилось за можливе, оскільки у сторін та органу, який проводив її державну реєстрацію вона відсутня. Відтак вирішити питання наявності волевиявлення сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків за такою угодою, яка не була надана експерту для проведення експертного дослідження та не була предметом дослідження судом, не представилось можливим.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Неухильне виконання зазначеної норми Основного закону держави є гарантією дотримання принципу верховенства права та положень, закріплених в Європейській конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Як передбачає частина 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Обов'язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів адміністративного позову, оцінивши надані суду докази, враховуючи, що відповідачем реєстрацію здійснено без проведення перевірки відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також не перевірено суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №26533346 від 27.11.2015 щодо державної реєстрації змін до договору оренди землі №104 від 05.01.2005, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ "Концерн "Сімекс Агро", прийнятого на підставі додаткової угоди від 27.12.2010 року.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №26533346 від 27.11.2015 щодо державної реєстрації змін до договору оренди землі №104 від 05.01.2005, укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ "Концерн "Сімекс Агро", прийнятого на підставі додаткової угоди від 27.12.2010 року.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя /підпис/ Дмитришена Руслана Миколаївна Згідно з оригіналом:

Суддя:

Секретар: