Справа № 802/466/17-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

31 травня 2017 р. Справа № 802/466/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Чернюк Алли Юріївни,

суддів: Альчука Максима Петровича

Дончика Віталія Володимировича

за участю:

секретаря судового засідання: Павліченко Аліни Володимирівни

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Костенко О.А.

третя особа: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного агентства автомобільних доріг України, третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - начальник Служби автомобільних доріг у Вінницькій області Корольчук І.Є. про скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2.) до Державного агентства автомобільних доріг України (далі - відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - начальник Служби автомобільних доріг у Вінницькій області Корольчук І.Є. (далі - третя особа) про скасування наказу Укравтодору №112-к від 21 лютого 2017 року та визнання чинним наказ №110-к від 21 лютого 2017 року.

У судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про закриття провадження у справі. Дане клопотання мотивоване тим, що даний спір не наділений ознаками публічно - правового, а стосується трудових відносин й не належить до категорії спорів, які підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Позивач та його представник заперечували щодо закриття провадження у справі.

Третя особа у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлена про місце, час та дату розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши думку представників сторін, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у статті 6 частині першій Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З метою правильного застосування судом норм матеріального права та керуючись статтею 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом", а також беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Так, завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до статті 2 частини 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Так, судом встановлено, що підставою для звернення до суду позивачем слугувало порушення його трудових прав, які не реалізувалися на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2016 року у справі №127/21890/16-ц.

Відповідно до вищезазначеного рішення, наказом відповідача від 21 лютого 2017 року №110-к позивача поновлено на посаді начальника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області.

Разом з тим, відповідач своїм наказом від 21 лютого 2017 року №112-к скасував наказ №110-к.

А тому, на переконання позивача, роботодавець перешкоджає його поновленню на роботі та реалізації його права на працю.

Відповідно до вимог статті 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у даній процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (стаття 3 частина 1 пункт 7 КАС України).

У позовних вимогах позивач визначив предметом спору визнати чинним наказ Державного агентства автомобільних доріг України №110-к від 21.02.17 року та скасувати наказ Державного агентства автомобільних доріг України №112-к від 21.02.2017 року.

Також, суд звертає увагу, що позивач займав посаду керівника Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, яка не належить до посад державної служби, а тому відносини між Укравтодором та працівниками Служби автомобільних доріг у Вінницькій області регулюються трудовим законодавством, при цьому Укравтодор у відносинах з такими працівниками виступає як роботодавець, а не як суб'єкт владних повноважень.

Відповідно до п. 1.1. Положення про Службу автомобільних доріг у Вінницькій області, затвердженого Наказом Укравтодору №261 від 12.09.2016 року, відповідна служба утворена та зареєстрована в порядку визначеному законом, є державною організацією, що належить до сфери управління Державного агентства автомобільних доріг України.

Згідно з пунктами 1.3.-1.5. Положення, Служба автомобільних доріг в Вінницькій області є:

- юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням;

- неприбутковою організацією;

- одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток та утримання мережі автомобільних доріг загального користування.

Відповідно до п. 1.6. Положення служба утримується у межах кошторису видатків, затвердженого Укравтодором.

Пунктом 4.1. Положення передбачено, що Службу очолює начальник, який призначається на посаду і звільняється з посади Головою Укравтодору за погодженням з відповідними органами виконавчої влади.

В контексті вищезазначеного, Служба автомобільних доріг у Вінницькій області не є територіальним органом Укравтодору (як центрального органу виконавчої влади), а звільнення та призначення на посаду працівників Служби та її керівника здійснюється відповідно до норм Кодексу законів про працю України, а не Закону України "Про державну службу".

Аналізуючи правову природу заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку, що спір між сторонами у даному випадку не є публічно-правовим спором в розумінні ст.3 КАС України, який підлягає розгляду за нормами КАС України, а за своєю правовою суттю є цивільним спором між ОСОБА_2 та відповідачем і третьої особою щодо трудових правовідносин, а саме реалізації права позивача на працю.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК закріплено правила предметної юрисдикції. У ній зазначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи положення статті 1 ЦПК та статті 2 КАС суд звертає увагу, що не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб'єктом владних повноважень) як суб'єктом публічного права та суб'єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб'єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб'єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність законодавчо передбачених підстав для розгляду даної справи у порядку адміністративного судочинства, та вважає за необхідне закрити провадження у справі, відповідно до п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Суд звертає увагу позивача на те, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається (ч. 5 ст. 157 КАС України).

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Державного агентства автомобільних доріг України про закриття провадження у справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного агентства автомобільних доріг України, третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - начальник Служби автомобільних доріг у Вінницькій області Корольчука І.Є. про скасування наказу закрити.

Роз'яснити позивачу, що даний спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії ухвали суду безпосередньо в суді, то п'ятиденний строк на апеляційне оскарження ухвали суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії ухвали суду.

Головуючий Суддя Чернюк Алла Юріївна

Судді Альчук Максим Петрович

Дончик Віталій Володимирович