Справа № 242/795/17
Суддя: Черков В. Г.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

м. Селидове 31 травня 2017 року

Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючий - суддя Черков В.Г., при секретарі Кідрон О.Г., за участі представника відповідача Козлової О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Селидівського об'єднаного управління ПФУ Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначила, що вона з травня 2012 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Селидове й отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 27.05.2015 року вона звернулася до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Їй було здійснено перерахунок пенсії довічно, але з 01.06.2015 року виплату пенсії було припинено. Відповіддю відповідача її було повідомлено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01 квітня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», призначені пенсії не виплачуються. Вважає дії відповідача щодо припинення їй виплати призначеної пенсії неправомірними. Просить зобов'язати відповідача поновити виплату раніше призначеної пенсії з 01 червня 2015 року та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві міститься заява про розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача, що діє на підставі довіреності, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що позивач з травня 2012 року перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Селидове й отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». 27.05.2015 року позивач звернулася з заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та було здійснено перерахунок пенсії довічно, але з 01.06.2015 року виплату пенсії було припинено у зв'язку з тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01 квітня 2015 року у період роботи особи (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія п. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», призначені пенсії не виплачуються, а тому право на поновлення виплати пенсії позивачу відсутнє у зв'язку з тим, що позивач продовжує працювати на посаді, яка дає право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення представник відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач ОСОБА_2 з травня 2012 року перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Селидове та отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 27 травня 2015 року ОСОБА_2 призначено пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року згідно до рішення Селидівського міського суду Донецької області від 01.10.2015 року № 242/2729/15-а та на теперішній час вона працює на посаді завідувача Новогродівської державної нотаріальної контори.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до компетенції адміністративних судів віднесена перевірка, чи вчинені дії суб'єктом владних повноважень на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено абзацом 2 частини 1 статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) в редакції, яка чинна з 01.04.2015 р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", «Про державну службу» "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються;

у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється

Відповідач вважає, що оскільки позивач працює на посаді, яка дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», то в період з 01 червня 2015 року пенсія, призначена згідно з Законом № 1058, виплачуватись не повинна.

Суд зазначає, що станом на 1 квітня 2015 року посада, на якій працює позивач, дійсно, давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим відповідачем правомірно виплату пенсії позивачу було припинено.

Разом з тим, відповідно до пункту 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII (далі - Закон № 213) у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Вказаний в пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах до 1 червня 2015 року не прийнятий, у зв'язку з чим з вказаної дати втратили чинність, зокрема, норми Закону України «Про державну службу» щодо пенсійного забезпечення і відповідно пенсії за цим Законом не призначаються.

В теперішній час особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу», пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 ст. 54 Закону № 1058 підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

З огляду на вказане, суд вважає, що з 1 червня 2015 року виплата пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1058, підлягає відновленню у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати. При цьому суд вважає, що поновити права та інтереси позивача іншим шляхом ніж відновлення виплати цієї пенсії неможливо.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Селидівського об'єднаного управління ПФУ Донецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов'язати Селидівське об'єднане управління ПФУ Донецької області поновити ОСОБА_2 виплату раніше призначеної пенсії з 01 червня 2015 року.

Стягнути з Селидівського об'єднаного управління ПФУ Донецької області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень, 00 копійок).

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається через Селидівський міський суд Донецької області до Донецького апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Черков В.Г.