Справа № 803/494/17
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року Справа № 803/494/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про визнання дій протиправними, скасування наказу від 28.03.2017 № 82-од та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 28.03.2017 року військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 було прийнято наказ №82-од, яким на старшого лейтенанта ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді службової невідповідності і позбавлено премії в розмірі 7282, 90 грн.

Позивач вважає даний наказ незаконним та таким, що суперечить законодавству України і Статуту Збройних Сил України. Позивач стверджує, що службове розслідування не проводилося та не було з`ясовано обставин, які мали суттєве значення для вирішення питання про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Відтак, відповідач дійшов до неправильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для застосування до позивача відповідного дисциплінарного стягнення і, як наслідок, безпідставно оголосив ОСОБА_1 таке стягнення.

Позивач зазначив, що 04.02.2017 року до нього та його малолітньої дитини були вчинені хуліганські дії громадянами на чолі з громадянином ОСОБА_2 . Внаслідок інциденту він отримав тілесні ушкодження від невідомих осіб, які перебували в нетверезому стані і вели себе зухвало по відношенню до його сина.

ОСОБА_1 звернувся до органів поліції з відповідною заявою і цей факт було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 125 Кримінального кодексу України (КК України).

Однак, як стверджує позивач, за сприяння службових осіб, які неприязно до нього ставляться, і без наявності жодних доказів вини позивача йому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 та частиною першою статті 186 КК України.

ОСОБА_1 вважає, що військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 незаконно було прийнято рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та позбавлено премії в повному обсязі.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 та скасувати наказ від 28.03.2017 № 82-од, а також повернути йому гарантовані державою кошти у розмірі 7282,90 грн.

Відповідач у письмових запереченнях на позовну заяву (а.с.59-60) адміністративний позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №29-агд від 10.02.2017 року було призначене службове розслідування щодо офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 старшого лейтенанта ОСОБА_1 у зв`язку з повідомленням тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 про порушення кримінальної справи за фактом незаконного заволодіння майном, і, як наслідок заподіяння шкоди на суму 1100 грн. громадянину ОСОБА_2 .

Як зазначає відповідач, дані обставини були підтверджені в ході службового розслідування. За його результатами за особисту недисциплінованість, порушення вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, недотримання вимог Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України ОСОБА_1 наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №82-од від 28.03.2017 року було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Даний наказ було доведено до відома ОСОБА_1 на чергових зборах осіб офіцерського складу Володимир-Волинського ОРВК.

На підтвердження обґрунтованості та законності застосування до позивача дисциплінарного стягнення відповідача вказав, що при його накладенні було враховано характер вчинених ОСОБА_1 дій, зокрема порушення громадського порядку, застосування невиправданого насилля до інших осіб, нехтування правовими механізмами врегулювання міжособистісних конфліктів. Крім того, було враховано, що ОСОБА_1 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти громадського порядку та моральності.

З наведених підстав відповідач просить відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав суду 01.06.2017 заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить суд відмовити у їх задоволенні з мотивів, викладених у запереченні на адміністративний позов (а.с.96).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 21.06.2016 №157 на підставі витягу з наказу Міністра оборони України (по особовому складу) від 26.04.2016 №350, припису військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17.06.2016 №48, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 02.06.2016 №510 прийнятого на військову службу за контрактом та призначеного на посаду офіцера мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 21.06.2016 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_6 на всі види забезпечення (а.с.61).

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.03.2017 №82-од «Про результати проведення розслідування по факту грубого порушення громадського порядку старшим лейтенантом ОСОБА_1 » за особисту недисциплінованість, порушення статтей 11, 49, 50 Статуту Внутрішньої служби, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства старшого лейтенанта ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність та матеріали службового розслідування направлено у військову прокуратуру Луцького гарнізону для долучення до кримінального провадження стосовно нього (а.с.28-29).

Також судом встановлено, що відповідно пунктів 31.5 та 31.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (із змінами), наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 позбавлено премії у повному розмірі за березень 2017 року (а.с.100-101).

Як слідує з матеріалів справи, у зв`язку з тим, що 10.02.2017 до Волинського ОВК надійшло повідомлення тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 про те, що Володимир-Волинським відділенням національної поліції відкриті кримінальні провадження за фактом побиття громадянина ОСОБА_2 та заволодіння його речами офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_6 старшим лейтенантом ОСОБА_1 , наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.02.2017 №29-агд було призначене службове розслідування за даним фактом скоєння кримінального правопорушення (а.с.33-34).

В ході проведення службового розслідування встановлено, що 04.02.2017 о 18:30 год. біля пологового будинку по АДРЕСА_1 -Волинському старший лейтенант ОСОБА_1 вчинив хуліганські дії по відношенню до громадянина ОСОБА_2 , а саме спричинив декілька ударів в обличчя та заволодів пакетом з майном. Цей факт було внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 «Хуліганство» та частиною першою статті 186 «Грабіж» КК України.

Також в ході здійснення досудового слідства у кримінальному провадженні №0000104 від 05.02.2017, ОСОБА_1 слідчим відділенням Володимир-Волинського відділення поліції ГУНП у Волинській області за погодженням з Володимир-Волинською місцевою прокуратурою, 21.02.2017 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених частиною першою статті 296, частиною першою статті 186 КК України, а 22.02.2017 йому обрано запобіжний захід домашній арешт (а.с.41-42).

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що 19.05.2017 прокурор військової прокуратури Луцького гарнізону Західного регіону України старший лейтенант юстиції Левчук О.В., розглянувши матеріали зазначеного вище кримінального провадження №0000104, зареєстрованого 05.02.2017 в ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 КК України, та встановивши наявність достатніх доказів для зміни раніше повідомленої особи підозри у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, повідомив ОСОБА_1 про те, що він підозрюється в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 , що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 КК України. Відтак, позивачу було змінено раніше повідомлену підозру (а.с.83-84).

Також судом було встановлено, що ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30.05.2017, скаргу ОСОБА_1 на постанову від 31.03.2017 про закриття кримінального провадження №0000108, внесеного до ЄРДР 06.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, задоволено. Скасовано постанову від 31.03.2017 слідчого відділу Володимир-Волинського відділення поліції ГУНП у Волинській області про закриття вказаного кримінального провадження. Так, слідчий суддя при розгляді скарги позивача, дійшов висновку, що органом досудового розслідування не було вжито достатніх заходів для встановлення всіх обставин справи, зокрема, не допитано очевидців події, а саме сина ОСОБА_1 , не усунуті протиріччя у показаннях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Тобто, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 296, частиною першою статті 186 КК України.

Проте суд не погоджується з висновками перевірки з наступних мотивів і підстав.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року N 551-XIV (далі - Закон № 551-XIV ) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 4 вказаного Закону військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Як встановлено частиною першою статті 45 Закону № 551-XIV, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Частиною другою статті 45 Закону № 551-XIV визначено, що за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 68 даного Закону на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Відповідно до статті 84 Закону №551-XIV на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Частиною першою статті 84 Закону визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Як вбачається із частин першої, третьої статті 85 даного Закону, службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Частиною сьомою статті 85 Закону визначено, що порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані.

Згідно із частиною першою статті 86 Закону якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Частиною другою статті 86 визначено, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

На виконання вказаних норм Міністром оборони видано наказ № 82 від 15.04.2004, яким затверджено Інструкцію про порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України (далі - Інструкція). Інструкцією визначено підстави та порядок проведення службового розслідування, оформлення його результатів, порядок прийняття рішення за його результатами.

З розділу 9 акта службового розслідування слідує, що позивач 19.02.2017 в м. Володимир Волинському біля пологового будинку вчинив хуліганські дії по відношенню до громадянина ОСОБА_2 , а саме спричинив декілька ударів в обличчя та заволодів пакетом з майном останнього. За даним фактом внесено відомості в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 296 та частиною першою статті 186 КК України.

В розділі 12 акту службового розслідування констатовано особисту недисциплінованість, порушення ОСОБА_1 статтей 11, 49, 56 Статуту внутрішньої служби та статті 4 Дисциплінарного статуту та грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, а тому вирішено попередити його про неповну службову відповідність.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Закон № 548-XIV, Статут) необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Згідно з частиною першою статті 49 Статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до статті 56 Статуту військовослужбовці повинні бути ввічливими у спілкуванні з іншими особами, виявляти особливу увагу до осіб похилого віку, жінок і дітей, поступатися їм місцем у громадському транспорті, сприяти захистові честі й гідності громадян, додержанню громадського порядку, а також подавати допомогу при нещасних випадках, виникненні пожежі чи стихійного лиха.

Як встановлено вищезазначеними нормативними документами, за наявності вини військовослужбовця він притягається до дисциплінарної відповідальності. Однак, на думку суду відповідачем при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності вказана обставина доведена не була, а відтак відсутні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стало вчинення ним кримінального правопорушення. Однак, саме по собі вчинення кримінального правопорушення не є підставою для дисциплінарної відповідальності військовослужбовця за порушення дисципліни.

У кожному випадку вина військовослужбовця у вчиненні дисциплінарного проступку повинна бути встановлена та належними доказами доведена.

Як вбачається із акту службового розслідування від 30.03.2017 в ньому в розділі 9 зазначено фабула про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення. Також зазначено, що слідство триває. В розділі 12 акту зазначено, що за особисту недисциплінованість та порушення статтей 11, 49, 56 Статуту, статті 4 Дисциплінарного статуту за грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства ОСОБА_1 попередити про неповну службову відповідність.

Однак, в акті службового розслідування жодним чином не зазначено, в чому саме проявилася особиста недисциплінованість позивача та суть порушення громадського порядку. Фактично зазначено фабулу справи про кримінальне правопорушення без аналізу неправомірності дій позивача.

Під час службового розслідування позивач надав письмові пояснення, за якими обставини подій відрізнялися від тих, які викладені в повідомленні органів поліції. Однак, вказані суперечності під час проведення службового розслідування не були з`ясовані та усунуті.

В подальшому це відобразилося у зміні кваліфікації дій позивача та виключення з них вчинення хуліганства та грабежу (зміна підозри), що в свою чергу виключає наявність порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства. Пред`явлено нову підозру за частиною другою статті 125 КК України (нанесення легких тілесних ушкоджень).

В розділі 12 акта розслідування констатовано порушення позивачем норм статей 11, 49, 56 Статуту та статті 4 Дисциплінарного Статуту. Однак, в акті відсутні обґрунтування, які саме порушення допущено ОСОБА_1 , зважаючи на ту обставину, що вказані норми містять в собі різні за своєю сутністю обов`язки військовослужбовця.

Не було обґрунтовано під час службового розслідування причинного зв`язку між подією, що стала підставою для його проведення, та неправомірними діями військовослужбовця.

Фактично в акті констатовано лише факт кримінального правопорушення., як це було викладено в повідомленні органів поліції, яке в подальшому було змінено.

Службове розслідування проводилося щодо одних порушень, а позивача притягнуто до відповідальності за порушення інших норм Статутів, які не були предметом службового розслідування, що є неприпустимим.

Розділом 3 Інструкції встановлено, що розслідуванням повинно бути встановлено наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Вказані норми під час службового розслідування щодо ОСОБА_1 дотримано не було. Зокрема, в акті розслідування не було зазначено наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного.

Згідно зі статтею 68 Закону № 551-XIV визначено види дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на військовослужбовця.

У даному випадку на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність. За своєю суворістю вказаний вид дисциплінарної відповідальності йде після зауваження, догани та суворої догани.

Із матеріалів службового розслідування, особової справи не вбачається, чому саме командиром було застосовано до ОСОБА_1 такий вид дисциплінарного стягнення, хоча на момент винесення оспорюваного наказу непогашених дисциплінарних стягнень позивач не мав.

В акті службового розслідування відсутня мотивація такого рішення.

Враховуючи наявні у справі докази суд вважає, що у даному випадку відповідачем належними та допустимими доказами не доведено те, що ОСОБА_1 було допущено порушення статтей 11, 49, 56 Статуту, статті 4 Дисциплінарного статуту і у його діях наявний склад дисциплінарного проступку, а відтак у ІНФОРМАЦІЯ_3 були відсутні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб`єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, обов`язок доказування того, що позивача правомірно було звільнено з митних органів України покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень.

На думку суду, відповідач у даній справі належними та допустимими доказами не довів складу дисциплінарного проступку з боку позивача та правомірності притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, виходячи з наданих статтею 162 КАС України повноважень, та для повного захисту прав позивача суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправним та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 березня 2017 року № 82-од Про результати проведення розслідування по факту грубого порушення громадського порядку старшим лейтенантом ОСОБА_1 .

Що стосується позовної вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача, то вона задоволенню не підлягає, оскільки у даному випадку суд дав правову оцінку наказу про притягнення особи до відповідальності та необхідності його скасування.

Визнання протиправним та скасування наказу у даному випадку буде належним способом захисту порушеного права позивача.

При цьому, немає необхідності визнавати протиправними дії, що спричинили його прийняття.

Також не підлягає до задоволення вимога позивача про повернення йому грошових коштів в сумі 7282 грн.

Як встановлено в судовому засіданні, у зв`язку з притягненням до дисциплінарної відповідальності згідно з наказом № 82 від 28.03.2017 ОСОБА_1 було позбавлено виплати премії за квітень 2017 в повному об`ємі.

Виплата премій військовослужбовцям регламентується Інструкцією про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженою наказом Міністра оборони України № 550 від 24.10.2016 (далі - Інструкція №550) та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони № 260 від 11.06.2008 (далі - Інструкція № 260).

Пунктом 5 Інструкції № 550 встановлено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Згідно з пунктами 9,10 Інструкції № 550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за: порушення статутних правил несення служби; особисті незадовільні показники командирської, бойової та мобілізаційної підготовки;уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння);порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб.

Військовослужбовцям зменшується розмір винагороди згідно з наказами командирів (начальників) за той місяць, у якому були допущені ці порушення, або за місяць, у якому ці накази надійшли до військової частини.

Пунктом 31.1 Інструкції № 260 визначено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби.

Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.

Преміювання здійснюється згідно з Інструкцією про преміювання військовослужбовців, яка розробляється у військових частинах виходячи зі специфіки та особливостей виконання завдань конкретної військової частини і затверджується вищим командуванням. Конкретні показники позбавлення військовослужбовців премії повністю або частково встановлюються в межах випадків, передбачених пунктом 31.5 цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 31.6 даної Інструкції передбачено випадки коли командир частини має право позбавляти премії військовослужбовця.

Тобто, виходячи із змісту Інструкцій № 550 та № 260 призначення, позбавлення премії, визначення її розміру є виключною компетенцією командира військової частини, і в кожному конкретному випадку ним вирішується самостійно.

Суд в даному випадку не наділений повноваженнями щодо повернення суми невиплаченої премії, оскільки це виключно право командира військової частини.

Враховуючи ту обставину, що основна вимога позивача задоволена то із відповідача в користь ОСОБА_1 слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 640 грн.

Керуючись статтями 158, 160 ч.3, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 551-XIV, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 березня 2017 року № 82-од Про результати проведення розслідування по факту грубого порушення громадського порядку старшим лейтенантом ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Волинського обласного військового комісаріату сплачений судовий збір в розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 06 червня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк