Справа № 820/2306/17
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2017-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

"09" червня 2017 р. справа № 820/2306/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Біленського О.О.

при секретарі судового засідання Король Д.О.

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання незаконними та скасування наказів, -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2017 року від позивача надійшло клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання незаконними та скасування наказів, шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №1741/5 від 29.05.2017р. "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" у тому числі і в частині тимчасового блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці та шляхом зобов'язання Державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України розблокувати доступ державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з дня проголошення ухвали про забезпечення позову.

В обґрунтування клопотання про забезпечення позову позивач зазначає, що шляхом прийняття Міністерством юстиції України оскаржуваного наказу 1741/5 від 29.05.2017 року порушено гарантоване Конституцією України право позивача на працю, оскільки його діяльність (як приватного нотаріуса) пов'язана із доступом до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Іншою оплачуваною роботою позивач займатись не має права, окрім викладацької, наукової і творчої діяльності. З огляду на викладене, дія оскарженого наказу Міністерства юстиції України1741/5 від 29.05.2017 року про зупинення доступу позивача до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно фактично унеможливлює здійснення позивачем професійної діяльності за наявності відповідного свідоцтва, отже існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також позивач зазначає, що оскільки оскаржуваним наказом було тимчасово, строком на 3 (три) місяці, заблоковано доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, то у разі задоволення позову, а саме визнання зазначеного наказу незаконним та його скасування, захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим, оскільки наказ вже буде виконаний, що безумовно заподіє шкоди правам та інтересам позивача та унеможливить відновлення порушених прав.

Представники позивача у судове засідання прибули, надали аналогічні викладеним у клопотанні пояснення та просили суд вжити заходи забезпечення адміністративного позову.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до початку судового засідання заперечень та клопотань не надав. Відповідно до ч.3 ст.118 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розглядові таких питань.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання позивача про забезпечення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.118 КАС України клопотання про забезпечення адміністративного позову розглядається не пізніше наступного дня після його одержання й у разі обґрунтованості та терміновості вирішується ухвалою негайно без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Правовідносини з приводу забезпечення адміністративного позову унормовані ч.1 ст.117 КАС України, відповідно до приписів якої суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Із вказаної норми вбачається, що законодавець встановив три підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову у справі, зокрема такими є: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.

Способами забезпечення адміністративного позову є зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються та заборона вчиняти певні дії, а заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, безпосередньо пов'язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Відповідно до положень ч.3 ст.117 КАС України, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

При розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з врахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Для забезпечення адміністративного позову суд може: 1) зупинити дію всього рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборонити вчиняти певні дії.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За приписами п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

З аналізу вищевикладеного, суд вважає, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Судом встановлено, що 29.05.2017 року Міністерством юстиції України видано наказ №1741/5 від 29.05.2017 року "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", визнання незаконним та скасування якого є предметом позову у межах справи №820/2306/17.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги той факт, що предметом судового розгляду справи є вирішення питання щодо законності прийняття вказаного наказу Міністерства юстиції України, суд приходить до висновку, що наразі існує очевидна небезпека заподіянню правам та законним інтересам позивача, а також зважаючи на те, що не вжиття заходів по забезпеченню адміністративного позову, може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду, вбачаються правові підстави для часткового забезпечення позову.

Суд зазначає що забезпечення адміністративного позову шляхом зобов'язання Державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України розблокувати доступ державного реєстратора приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно фактично є вирішенням спору по суті, а відтак суд приходить до висновку про задоволення клопотання про забезпечення позову частково.

Окрім цього, за приписами ч. 1 та 2 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України стала частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 19 Конвенції для забезпечення дотримання державами-учасницями Конвенції взятих на себе зобов'язань за Конвенцією та протоколами до неї створюється Європейський суд з прав людини.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру. У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68, "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року, "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року).

Отже, не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову призведе до фактичного виконання оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України №1741/5 від 29.05.2017р. «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Як вбачається з матеріалів справи, клопотання про забезпечення позову містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значних витрат які будуть позивачем при цьому понесені.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу відповідача, яким тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці, оскільки позивач позбавлений права здійснення професійної діяльності, внаслідок чого існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, а також не вжиття заходів по забезпеченню адміністративного позову може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Суд звертає увагу, що розгляд клопотання про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи. Тобто, виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об'єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до ч.5 ст.118 КАС України, виконання ухвал з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно. Виконання ухвал про заборону вчиняти певні дії виконуються в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Частиною 6 статті 118 КАС України визначено, що ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 117, 118, 160, 165, 186, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за позовом Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України про визнання незаконними та скасування наказів - задовольнити частково.

Зупинити дію наказу Міністерства юстиції України №1741/5 від 29.05.2017р. "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі №820/2306/17.

У задоволенні іншої частини клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Біленський О.О.