Справа № 295/3216/17
Суддя: Кузнєцов Д. В.
Дата ухвалення: 2017-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №295/3216/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.,

при секретарі судового засідання Білінській Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП Оваденка Василя Юрійовича, третя особа - Департамент патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, в якому зазначив, що постановою інспектора роти №3 батальйону УПП у м.Житомирі ДПП Оваденка В.Ю. від 05.03.2017 року його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за зупинку автомобіля марки ОСОБА_3, д.н.НОМЕР_2 по вул. Київській у м.Житомирі в зоні дії знаку «Зупинка заборонена». Позивач вважає дану постанову незаконною з огляду на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. За словами позивача, у салоні автомобіля в той день була п'ятимісячна дитина та під часу руху неможливо було заспокоїти її плач, у зв'язку із чим він був вимушений здійснити зупинку. Також ОСОБА_1 зазначив, що в момент вимушеної зупинки ввімкнув аварійну світлову сигналізацію. З огляду на викладене у позові просить суд постанову серії БР за №445775 від 05 березня 2017 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Крім того позивач додав, що в момент розгляду працівником поліції справи про адміністративне правопорушення не пояснював останньому, в чому полягала причина зупинки та визнав, що просив поліцейського обмежитись усним зауваженням.

Інспектор роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Житомирі Департаменту патрульної поліції Оваденко В.Ю. в судове засіданні не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв на адресу суду не надходило.

Представник Департаменту патрульної поліції Яремчук Л.М. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог. Пояснила суду, що позивачем порушено п.3.34 ПДР та водій просив працівника поліції обмежитись попередженням. За словами представника, технічних несправностей автомобіля не було, вантаж позивач не перевозив, перешкод для руху не було, стан здоров'я учасників був задовільний, а дитина не являється учасником дорожнього руху, отже зупинка не могла бути вимушеною. Крім того, як вказала представник Департаменту, плачу дитини на відеозаписі чути не було.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5, яка приходиться дружиною позивача, пояснила суду, що чоловік був вимушений зупинитися, оскільки у їх малолітньої дитини прорізаються зуби, у зв'язку із чим вона заплакала. Вказує, що вийшла в аптеку, а коли повернулася, то побачила інспектора, який розмовляв з її чоловіком. Також пояснила, що спочатку дорожнього знаку не бачила, але потім коли поверталася, то побачила, що дійсно зупинка машини була здійснена в зоні дії забороняючого знаку. За словами свідка, інспектор повідомив позивача, що буде розглядати справу про адміністративне правопорушення, в кінці вручив постанову та квитанцію про сплату штрафу. Підтвердила, що чоловік просив працівника поліції обмежитись попередженням.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та представника третьої особи, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2017 року інспектором роти №3 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП Оваденком В.Ю. відносно позивача було винесено постанову серії БР №445775, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

За змістом оскаржуваної постанови підставою для притягнення до адміністративної відповідальності позивача стало те, що, керуючи автомобілем ОСОБА_3, д.н. НОМЕР_1, по вул. Київській, 65 в м. Житомирі, водій здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п.3.34 розділу 33 (дод.1) ПДР України.

Відповідно до пункту 3.34 «Зупинку заборонено» Правил Дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (у тексті також - ПДР) забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

За змістом п. 15.1, 15.2 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі статтею 251 цього Кодексу доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту продемонстрованого в залі судового засідання відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що позивач ОСОБА_1 після назви інспектором поліції причини зупинки визнав, що знак бачив, пропонував застосувати до нього попередження та фактично визнав свою вину у скоєному адміністративному правопорушенні. Крім того судом звернуто увагу, що на відеозаписі позивач не обґрунтовує причину зупинки транспортного засобу тією обставиною, що заплакала його дитина. До того ж на відеозаписі не було чути плачу дитини в салоні автомобіля.

Таким чином суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що він вимушений був здійснити зупинку автомобіля через плач дитини, оскільки дана обставина не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи належними й допустимими доказами. Натомість наданим третьою особою доказом, а саме відеозаписом, доведена правомірність дій відповідача, які полягали у притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України.

Керуючись ст.ст. 122, 222, 245, 251, 254, 256, 258, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 6-12, 69, 70, 71, 158-163, 171-2 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня у судовому засіданні під час проголошення - з моменту отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В. Кузнєцов