Справа № 804/2345/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2017 р. Справа № 804/2345/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротехсервіс-1" до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень, -
07.04.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТЕХСЕРВІС-1» (далі ТОВ «ЄВРОТЕХСЕРВІС-1», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідач), в якому просить визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «Р» №000691412 від 24.01.2017; визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «Р» №000701412 від 24.01.2017; визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «Р» №000711412 від 24.01.2017.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 09.09.2016 по 15.09.2016 відповідачем проводилась документальна невиїзна перевірка дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТЕХСЕРВІС-1» законодавства України з питань державної митної справи за окремими митними деклараціями за період з 16.02.2015 по 23.03.2015. За результатами перевірки відповідачем було складено акт про результати документальної невиїзної перевірки від 29.09.2016 №548/04-36/14-12/37150263, (далі - Акт перевірки), яким встановлені порушення пункту 1 частини 1 статті 279, статті 295 Митного кодексу України, що призвело до заниження суми ввізного мита всього у розмірі 256 132,02 грн.; пункту 1 частини 1 статті 279, статті 295 Митного кодексу України та статті 3 Закону України від 28 грудня 2014 року № 73-VIIІ «Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті XII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року», що призвело до заниження додаткового імпортного збору всього у розмірі 157 294,48 грн.; пункту 1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 472 286.26 грн. На підставі зазначеного Акту, відповідачем винесено податкові повідомлення рішення форми «Р» № 000691412 від 24.01.2017 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів, 14070100» у розмірі 590 357,83 грн. (п'ятсот дев'яносто тисяч триста п'ятдесят сім гривень 83 коп.); форми «Р» № 000701412 від 24.01.2017 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності, 15011100» у розмірі 196 618,10 грн. (сто дев'яносто шість тисяч шістсот вісімнадцять гривень 10 коп.); форми «Р» № 000711412 від 24.01.2017 р., яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «ввізне мито на товари, що ввозяться суб'єктами підприємницької діяльності, 15010100» у розмірі 320 165, 03 грн. (триста двадцять тисяч сто шістдесят п'ять гривень 03 коп.). Позивач також зазначає, що факти, які зазначені відповідачем в Акті перевірки не відповідають дійсності, а тому не могли слугувати підставою для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки, надана Королівством Нідерландів декларація стосується лише відправників товару, з якими у позивача не було жодних відносин. З огляду на викладене, позивач вважає зазначені податкові повідомлення-рішення винесеними незаконно, законодавчо необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Представник позивача у судове засідання зявився, проти розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Надав до суду заперечення проти адміністративного позову.
В обґрунтування наданих заперечень зазначено, що аналізом цінових характеристик експортних декларацій Королівства Нідерландів встановлено, що товар експортовано за цінами вищими, ніж зазначено ТОВ «Євротехсервіс-1» у митних деклараціях, оформлених Київської міської митниці ДФС. Всього за вказаними митними оформленнями, згідно документів, отриманих від митних органів Королівства Нідерландів, експортовано в Україну товарів фактурною вартістю на суму 121 906,35 евро, та митна вартість яких відповідно становить 3 205 193,55 грн.
Згідно з частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.
Дослідивши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
За результатами перевірки складено акт від 29.09.2016 №548/04-36/14-12/37150263, яким встановлено порушення ТОВ «ЄВРОТЕХСЕРВІС-1» норм законодавства України, а саме: пункту 1 частини 1 статті 279, статті 295 Митного кодексу України, що призвело до заниження суми ввізного мита всього у розмірі 256 132,02 грн.; пункту 1 частини 1 статті 279, статті 295 Митного кодексу України та статті 3 Закону України від 28 грудня 2014 року № 73-VIIІ «Про заходи щодо стабілізації платіжного балансу України відповідно до статті XII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року», що призвело до заниження додаткового імпортного збору всього у розмірі 157 294,48 грн.; пункту 1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 472 286.26 грн.
Контролюючий орган прийшов до висновку, що ТОВ «Євротехсервіс-1» були порушені вимоги митного законодавства України в частині визначення митної вартості товарів, що спричинило невірне визначення податкового зобов'язання підприємства, як суб'єкта податкової відповідальності у розумінні Податкового кодексу України, при митному оформленні товару.
Враховуючи виявлені порушення, ГУ ДФС у Дніпропетровській області на підставі акту перевірки від 29.09.2016 №548/04-36/14-12/37150263 було винесено податкові повідомлення-рішення:
- від 24.01.2017 №000691412, яким ТОВ «Євротехсервіс-1» збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із ввезених на територію України товарів на загальну суму 590 357, 83 грн., з яких за податковими зобовязаннями 472 286, 26 грн., за штрафними санкціями 118 071, 57 грн.;
- від 24.01.2017 №000701412, яким ТОВ «Євротехсервіс-1» збільшено суму грошового зобовязання за платежем додатковий імпортний збір на товари, що ввозяться субєктами підприємницької діяльності на загальну суму 196 680, 10 грн., з яких за податковими зобовязаннями 157 294, 48 грн., за штрафними санкціями 39 323, 62 грн.;
- від 24.01.2017 №000711412, яким ТОВ «Євротехсервіс-1» збільшено суму грошового зобовязання за платежем ввізне мито на товари, що ввозяться субєктами підприємницької діяльності на загальну суму 320 165, 03 грн., з яких за податковими зобовязаннями 256 132, 02 грн., за штрафними санкціями 64 033, 01 грн.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Євротехсервіс-1» (покупець) та компанією «PRIZER TRADE S.A.» (продавець) було укладено контракт купівлі-продажу №Р050713 від 05.07.2013, згідно якого продавець продає, а покупець придбає товар відповідно до додатків.
У період з 16.02.2015 по 23.03.2015, в зоні діяльності Київської міської митниці ДФС, на виконання зазначеного контракту ТОВ «Євротехсервіс-1» здійснено митне оформлення товарів «живі рослини, дерева, кущі та чагарники, для відкритого грунту, призначені для декоративних цілей» за митними деклараціями від 16.02.2015 №100250001/2015/001671; від 23.03.2015 №100250001/2015/003101; від 23.03.2015 №100250001/2015/003110; від 23.03.2015 №100250001/2015/003140; від 23.03.2015 №100250001/2015/003171.
Згідно зазначених декларацій відправником виступала: компанія «Deleeuw Flowerbulb Group b.v.» (Rijksstraatweg 52, 2171 AM Sassenheim, Нідерланди) за МД від 16.02.2015 №100250001/2015/001671; компанія «Twenthe Plant BV» (Beneluxlaan 305, 7559 JV Hengelo, Нідерланди) за МД від 23.03.2015 №100250001/2015/003140, №100250001/2015/003171; компанія «Zet- Plant International BV» (Dorpsstraat 10, 4043KK Opheusden, Нідерланди) за МД від 23.03.2015 №100250001/2015/003101, №100250001/2015/003110, а отримувачем - ТОВ «Євротехсервіс-1».
Стосовно відправника компанії «Deleeuw Flowerbulb Group b.v.» (Rijksstraatweg 52, 2171 AM Sassenheim, Нідерланди) судом встановлено наступне.
Після доставки товару до Київської міської митниці ДФС, він був заявлений декларантом ТОВ «Грін Лайн» у вільний обіг за митною декларацією №100250001/2015/001671.
Відправником товару виступала компанія «Deleeuw Flowerbulb Group b.v.» (Rijksstraatweg 52, 2171 AM Sassenheim, Нідерланди).
Відповідно до інвойсу від 11 лютого 2015 року № 320237, виставленого компанією «PRIZER TRADE S.A.» для ТОВ «Євротехсервіс-1», загальна вартість товару становить 19 587, 40 доларів США (USD), що згідно курсу НБУ станом на дату переміщення товарів через митний кордон України складало 507 676, 48 грн., яка була сплачена на користь продавця - Компанії «PRIZER TRADE S.A.» через ПАТ «ПУМБ» у повному обсязі, що підтверджується наданими позивачем копіями заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів та платіжних доручень.
Стосовно відправника компанії «Twenthe Plant BV» (Beneluxlaan 305, 7559 JV Hengelo, Нідерланди) судом встановлено наступне.
Стосовно відправника компанії «Zet- Plant International BV» (Dorpsstraat 10, 4043KK Opheusden, Нідерланди), судом встановлено наступне.
Відповідно до проформи інвойсу та інвойсу від 18.03.2015 №2014052, виставленого компанією «PRIZER TRADE S.A.» для ТОВ «Євротехсервіс-1», загальна вартість товару становить 3750 доларів США (USD), що згідно курсу НБУ станом на дату переміщення товарів через митний кордон України (23.03.2015) складало 86 965, 00 грн.
Оплата за товар, який визначений в інвойсі №2014052 від 18.03.2015 та переміщувався за митною декларацією №100250001/2015/003110 від 23.03.2015, була здійснена на рахунок компанії «PRIZER TRADE S.A.» через ПАТ «ПУМБ» у повному обсязі, що підтверджується наданими позивачем копіями заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів та платіжних доручень.
Відповідно до проформи інвойсу та інвойсу від 18.03.2015 №2014051, виставленого компанією «PRIZER TRADE S.A.» для ТОВ «Євротехсервіс-1», загальна вартість товару становить 3750 доларів США (USD), що згідно курсу НБУ станом на дату переміщення товарів через митний кордон України (23.03.2015) складало 86 965, 00 грн.
Оплата за товар, який визначений в інвойсі №2014051 від 18.03.2015 та переміщувався за митною декларацією №100250001/2015/003101 від 23.03.2015, була здійснена на рахунок компанії «PRIZER TRADE S.A.» через ПАТ «ПУМБ» у повному обсязі, що підтверджується наданими позивачем копіями заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів та платіжних доручень.
Таким чином, з огляду на викладене суд зазначає, що ТОВ «Євротехсервіс-1» не проводило жодних розрахунків з компаніями «Deleeuw Flowerbulb Group b.v.», «Twenthe Plant BV», «Zet- Plant International BV».
Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: Додавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Як зазначено у ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Пунктом 11 ч. 3 ст. 335 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості, зокрема, у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до статті 53 цього Кодексу
Відповідно до ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.
Таким чином, всі документи, складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, які за змістом та формою відповідають наведеним вище вимогам закону, належать до первинних документів бухгалтерського обліку, інформація в яких систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку.
Законодавцем не передбачено вимог, за якими факт здійснення господарських операцій з перевезення вантажу, в т. ч. міжнародного перевезення, фіксується актом виконаних робіт, і що такий акт є єдиним первинним документом обліку таких господарських операцій. Чинними нормами митного законодавства також не передбачено, що акт виконаних робіт, в якому здійснено розподіл витрат на транспортування до ввезення товару на митну територію України і після ввезення, є основним документом, на підставі якого визначаються витрати на транспортування та є підставою для обчислення таких витрат, в т.ч. витрат на транспортування після ввезення.
Окрім того, відповідно до ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товарів, зобов'язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Статтею 53 МК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Пунктом 2 ч. 11 ст. 58 МК України, визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню витрати на транспортування після ввезення.
Суд зазначає, що під час проведення митного оформлення МД позивача від 16.02.2015 №100250001/2015/001671 та від 23.03.2015 №100250001/2015/003101, №100250001/2015/003110, №100250001/2015/003140, № 100250001/2015/003171 митні процедури були здійсненні митним органом у повному обсязі, і зауважень щодо митних декларацій, поданих позивачем, не було. Як наслідок, митне оформлення було завершене, товар випущений на територію України. Жодних рішень про коригування митної вартості не приймалося, даний товар оформлювався за заявленою позивачем вартістю.
Верховний суд України в постанові від 26 червня 2012 року у справі № 21-130а12 (номер судового рішення в ЄДРСР № 25300181) з цього приводу зазначив що, якщо митний орган, приймаючи МД, самостійно визначає митну вартість товару та пропускає товар на митну територію України (після сплати імпортером передбачених законом податків і зборів), то в подальшому він не має правових підстав для прийняття податкових повідомлень рішень про донарахування податкових зобов'язань, за винятком випадку, коли за наслідками службової перевірки або розгляду кримінальної справи встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів.
Службові перевірки або розгляд кримінальної справи, якими було б встановлено змову між декларантом і митним органом, спрямовану на заниження обов'язкових платежів не проводились, відповідних доказів до суду не надано.
Вищевикладене свідчить про відсутність у відповідача правових підстав для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень.
Таким чином, з огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТЕХСЕРВІС-1» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішення підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 128,159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОТЕХСЕРВІС-1» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішення задовольнити.
Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «Р» №000691412 від 24.01.2017.
Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «Р» №000701412 від 24.01.2017.
Визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «Р» №000711412 від 24.01.2017.
Копію постанови направити сторонам.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1