Справа № 643/16476/16-а
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

О К Р Е М А Д У М К А
в порядку ч. 3 ст. 25 Кодексу адміністративного судочинства України
Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).
За положеннями ч. 2 ст. 3 цього Закону нотаріус не може займатися підприємницькою або адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об'єднань, перебувати на державній службі або на службі в органах місцевого самоврядування, перебувати у штаті інших юридичних осіб, входити самостійно, через представника або підставних осіб до складу правління чи інших виконавчих органів господарських організацій, кредитно-фінансових установ, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої, у вільний від роботи час.
Таким чином, я згодна з висновком суду щодо протиправності рішення відповідача від 05.12.2016 року № 796 про утримання надміру виплачених сум пенсії, оскільки припинення нотаріальної діяльності здійснюється за правилами ст. 30-1 зазначеного Закону.
Також, я погоджуюся з висновком суду про відсутність у пенсійного органу підстав з 01.12.2016 року здійснювати нарахування пенсії позивача, як працюючому інваліду Ш групи.
Вважаю, що вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до адміністративного суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, враховуючи при цьому наступний етап процесу - виконання судового рішення. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
За приписами ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторони чи третіх осіб, про захист яких вони просять.
Я вважаю, що дійшовши висновку про скасування рішення відповідача від 05.12.2016 року № 796 суд повинен був стягнути з відповідача на користь позивача тверду грошову суму коштів, що були безпідставно утримані відповідачем із щомісячних сум пенсії позивача і таке рішення відповідає положенням п. 4 ч. 2 ст. 105, п. 4 ч. 2 ст. 162 КАС України.
Частиною 1 та абзацом 2 ч. 2 ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» установлено право пенсіонера визначитися щодо розміру та порядку обчислення пенсії по інвалідності.
Зобов'язав пенсійний орган фактично відновити пенсійні виплати позивачу у попередньому розмірі, суд не врахував доводи апеляційної скарги стосовно того, що 29.12.2016 року позивач зверталась до УПФУ із заявою, якою просили повернути їй пенсію в розмірі 50% від призначеної пенсії по інвалідності (ч. 1 ст. 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Така заява позивача від 29.12.2016 року мається на а.с. № 43.
Таким чином, вважаю, що висновок суду про необхідність зобов'язання відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії (по суті відновити виплату пенсії) по інвалідності в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст.ст. 27 і 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці 1 ч. 1 ст. 28 цього Закону, є передчасним, оскільки судом не наведені доводи з приводу відсутності підстав для врахування заяви позивача від 29.12.2016 року.
Суддя
Харківського апеляційного
адміністративного суду Мельнікова Л.В.