Справа № 368/572/17
Суддя: Шевченко І. І.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/572/17
Провадження № 2-а/368/38/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2017 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді - Шевченко І.І.

при секретарі - Гребеневич А.І.

з участю позивача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кагарлику в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

позивач просить суд визнати протиправним рішення Головного Управління Національної поліції в Київській області від 23.11.2016 року за № 29Х-796 щодо відмови у виплаті йому одноразової грошової допомоги як інваліду захворювання якого повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ,

зобовязати ОСОБА_3 Управління Національної поліції в Київській області в десятиденний строк з дня набрання рішенням суду законної сили зареєстровані подані ним документи до Головного Управління Національної поліції в Київській області щодо виплати одноразової грошової допомоги підписати та затвердити висновок про призначення одноразової грошової допомоги виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, а саме: 90 розмірів прожиткового мінімуму як інваліду 2 групи, захворювання якого повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, зобовязати ОСОБА_3 Управління Національної поліції в Київській області прийняти пятнадцятиденний строк рішення про призначення виплати ОГД шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, звільнити його від сплати судового збору як інваліда 2 групи, посилаючись на те, що він проходив службу в органах внутрішніх справ на посаді старшого інспектора чергового Ржищівського відділення міліції Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області з 15.08.1998 року по 06.11.2015 року.

07.11.2015 року наказом № 1 о/с був зарахований до Головного управління Національної поліції в Київській області на посаду старшого інспектора чергового з присвоєнням спеціального звання майор поліції.

Наказом № 512 о/с від 31.08.2016 року був звільнений із Національної поліції у запас з посади старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції в звязку із хворобою.

Підставою для звільнення із поліції було набуте захворювання повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, яке підтверджено свідоцтвом про хворобу №282/Зв від 23.07.2016 року.

Вказане захворювання підтверджено довідкою обласної МСЕК від 08.11.2016 року серії АВ №0214643, згідно якої його визнано інвалідом 2 групи.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Оскільки 07.11.2015 р. його прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Київській області, то з цієї дати на нього, як на поліцейського, почали поширюватися норми Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами ОСОБА_4 внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію"одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у даному пункті.

Відповідно до пп. б п.4 ч.1 ст. 99 Закону України "Про Національну поліцію"розміри одноразової грошової допомоги поліцейським визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, а саме при визначенні поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4 Закону, інвалідності при встановленні II групи - 90 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до ч.4 ст. 100 Закону України "Про Національну поліцію"одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у частині другій цієї статті, призначається і виплачується за останнім місцем проходження служби поліцейським.

Відповідно до п.2, пп.3 п. 5розділу 1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим наказом МВС України від 11.01.2016р. № 4 діяльність Національної поліції (далі - поліція) у частині оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського спрямована на забезпечення гарантованого державою соціального захисту поліцейського. Значення термінів, що визначають випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: повязаного з проходженням служби в поліції (пункти 4, 6 частини першої статті 97 Закону) - обставина, яка виникла внаслідок отриманого захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), повязаного з проходженням поліцейським служби.

Відповідно до п. 1, 2 розділу 2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим наказом МВС України від 11.01.2016р. № 4 днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. ОГД у разі загибелі (смерті) поліцейського чи втрати працездатності поліцейського призначається та виплачується у випадках та в розмірах, визначених Законом України „Про Національну поліцію, особам, які мають право на її отримання, відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 1, 2,3 розділу 3 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим наказом МВС України від 11.01.2016р. № 4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції. Формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії. Посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання ОГД відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги. Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається ОСОБА_3 Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до п.1, 2, 3 розділу 4 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим наказом МВС України від 11.01.2016 р. № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє: у головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві - начальник Головного управління Національної поліції або особа, на яку покладено виконання таких функцій. Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у пятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови. Розрахунок потреби в коштах для виплати ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається структурним підрозділом до фінансового підрозділу Національної поліції. Виділення коштів для виплати ОГД здійснюється фінансовим підрозділом Національної поліції шляхом розподілу асигнувань на зазначені цілі в межах коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України.

Оскільки органи внутрішніх справ - це сукупність державних спеціалізованих установ, підпорядкованих ОСОБА_4 внутрішніх справ України, які виконують правоохоронні та правозастосовні функції з підтримання правопорядку в державі до яких також відноситься згідно ч. 2 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України то відповідно я 15.11.2016 року звернувся з заявою про виплату йому грошової допомоги до Головного Управління Національної поліції в Київській області, та від 23.11.2016 року за № 29Х-796 отримав відповідь про те, що в звязку з тим, що на даний час не внесено зміни до Закону України «Про Національну поліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання, повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, вирішити питання про призначення цієї допомоги не має правових підстав.

Вважає, що відповідь Головного Управління Національної поліції в Київській області є необґрунтовано, оскільки ст. ст. 97-100 Закону України "Про Національну поліцію" повністю регулюються ці правовідносини.

Захворювання набуте ним повязане із проходженням служби в Національній поліції так як Національна поліція України являється структурним підрозділом органів внутрішніх справ.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч.2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп.

Представник відповідача проти позову заперечувала в повному обсязі виходячи з наступного. Згідно з пунктом 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 був звільнений з ОВС у запас Збройних Сил від 06.11.2015 р. На підставі п.п. 9, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» 07.11.2015 р. його було прийнято на службу до поліції. Згідно зі статтею 97 Закону України «Про Національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського призначається і виплачується особам, які за цим Законом - мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, повязаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті; визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходження ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Відповідно до ст. ст. 97-101 Закону України «Про Національну поліцію» та з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності Наказом від 11.01.2016 р. № 4 був затверджений Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського затвердженого наказом МВС України від 11 січня 2016 року №4 передбачено випадок, за якого призначається одноразова грошова допомога, а саме: пов'язаний з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Відповідні зміни були внесені виключно до наказу № 4, а до Закону № 580 зміни не були внесені. Закон має вищу юридичну силу. Відповідно до ОСОБА_4 юстиції України від 30.01.2009 р.№ Н-35267-18 вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України. Так, відповідно до частини третьої статті 106 Конституції України Президент на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов'язковими до виконання на території України. Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України. Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вишу юридичну силу. Оскільки зміни внесені тільки до підзаконного нормативно-правовому акту, а не до Закону України «Про Національну поліцію» вважає, що відповідь викладена у листі позивачу є законна та обґрунтована. Відповідно до ЗУ «Про поліцію» та порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського до компетенції саме керівника органу поліції належить прийняття висновку про призначення одноразової грошової допомоги. Також, вважають за необхідне наголосити, що в разі прийняття позивного рішення в частині зобовязання призначити одноразової грошової допомоги суд втрутиться у дискрецію (вільний розсуд) діяльності суб'єкта владних повноважень, з огляду на наступне. Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважав, найкращим за даних обставин. Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення. Отже, в звязку з тим, що фактично заяву позивача ОСОБА_3 управління Національної поліції в Київській області не розглядало вважають виплати передчасними. Також вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Київського окружного адміністративного суду та Київського апеляційного адміністративного суду. Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, обов'язок доказування правомірності своїх дій в даному випадку покладено на відповідача.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дії чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ДІМ МВС № 49 від 10.08.1998 р. з 15.08.1998р. позивача ОСОБА_1 було прийнято на службу в органи внутрішніх справ.

Наказом Управління МВС України в Київській області № 590 о/с від 06.11.2015р. позивача звільнено з органів внутрішніх справ.

Відповідно до Наказу Головного Управління Національної поліції в Київській області № 1 о/с від 07.11.2015р. ОСОБА_1 було прийнято на службу до Національної поліції.

Наказом Головного Управління Національної поліції в Київській області №512 о/с від 31.08.2016р. майора поліції ОСОБА_1 старшого інспектора з дорожнього нагляду сектору превенції Кагарлицького відділення поліції Обухівського відділу поліції ГУ НП в Київській області звільнено зі служби в поліції за п. 2 ч. 1 ст.77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до довідки огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0214643 від 10.11.2016 року, з 08.11.2016 року позивачу була встановлена 2 група інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в ОВС.

У листопаді 2016 року позивач звернувся до відповідача з проханням виплатити йому одноразову грошову допомогу у разі інвалідності, яка пов'язана з проходженням служби в ОВС.

Листом від 23.11.2016 року № 29/Х-796 відповідач відмовив у виплаті вказаної допомоги у зв'язку з тим, що нарахування та виплата таких коштів особам, які звільнені з поліції, здійснюється відповідно до ст. 97 Закону України від 02.02.2015р. №580-VII "Про Національну поліцію" та наказу МВС України від 11.01.2016р. № 4 (із змінами). Однак, вказаними нормативними документами не визначена можливість виплати поліцейському одноразової грошової допомоги у разі втрати працездатності, яка настала внаслідок травми, отриманої не при виконанні службових обовязків, повязаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи. Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку № 850).

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З 07.11.2015 р. набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію» (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється ОСОБА_4 внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом ОСОБА_4 внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається ОСОБА_3 Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Пунктом 1 Розділу IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський. Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п.2 Розділу IV Порядку № 4).

Відповідно до п.5 розділу І Порядку № 4 у редакції згідно наказу ОСОБА_4 внутрішніх справ № 916 від 12.09.2016 до переліку випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога, у разі втрати працездатності поліцейського віднесена обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно п. 2 Розділу IV Порядку № 4 керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Положеннями Порядку № 850 та Порядку № 4 передбачено, що одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності виплачується за останнім місцем служби. Отже, заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності має бути подана працівником за останнім місцем служби.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

Той факт, що позивач після звільнення зі служби в органах внутрішніх справ був прийнятий на службу в органи поліції, не позбавляє його права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850.

Як встановлено судом, 07.11.2015 р. позивача прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Київської області, тобто з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію». Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області № 512 о/с від 31.08.2016р. ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції.

Останнім місцем служби позивача як поліцейського є ОСОБА_3 управління Національної поліції в Київській області.

Враховуючи викладене, органом, до якого позивач повинен звертатись з заявою (рапортом) про виплату спірної грошової допомоги є саме ОСОБА_3 управління Національної поліції в Київській області.

Наведене свідчить про дотримання позивачем порядку звернення із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності.

Судом встановлено, що оскільки з 08 листопада 2016 року позивачу встановлено другу групу інвалідності внаслідок травми, пов'язаної з проходженням служби в ОВС, то у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги.

За правилами абзацу 1 пункту 2 Розділу IV Порядку № 4 керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Письмове повідомлення про відмову у призначенні позивачу спірної грошової допомоги було направлено ОСОБА_1, що узгоджується з наведеними положеннями Порядку № 4.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18.03.2014 р. по справі № 21-11а14, прийнятій у подібних правовідносинах, у разі якщо звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідачем не розглянуто, та відповідного рішення не прийнято, - суд повинен зобов'язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Тобто, належним захистом порушеного права позивача, у даному випадку, є зобов'язання відповідача розглянути питання щодо призначення та виплати позивачу одноразової допомоги, у зв'язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травм отриманих під час виконання службових обов'язків, у відповідності до вимог Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, тому суд приходить до висновку, що розгляд заяви відбувся у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, однак відмова відповідача у призначенні та виплаті одноразової допомоги не може бути визнана правомірною, оскільки право суперечить Порядку № 4 у редакції згідно наказу ОСОБА_4 внутрішніх справ № 916 від 12.09.2016, чим порушені права та законні інтереси позивача, які підлягають до поновлення та судового захисту, тому заявлений позов підлягає до часткового задоволення, а саме: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо невирішення питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та зобов'язати ОСОБА_3 управління Національної поліції України в Київській області розглянути питання про призначення і виплату ОСОБА_1, як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, одноразової грошової допомоги, у відповідності до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4 за його заявою та прийняти відповідне рішення, а в іншій частину суд позивачу відмовляє.

Враховуючи викладене, керуючись ст.. 158, 159, 160, 161, 162, 163, 167 КАС України, Конституції України, Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про Державний бюджет України», Законом України «Про Національну поліцію», суд, -

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання рішення протиправним та зобовязання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Київській області щодо невирішення питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.

Зобов'язати ОСОБА_3 управління Національної поліції України в Київській області розглянути питання про призначення і виплату ОСОБА_1, як інваліду ІІ групи, захворювання якого пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, одноразової грошової допомоги, у відповідності до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом МВС України від 11.01.2016 року № 4 за його заявою та прийняти відповідне рішення.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І.І. Шевченко