Справа № 2-а-171/11/1506
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2012 р.Справа № 2-а-171/11/1506

Категорія:10.3.2Головуючий в 1 інстанції: Драніков С.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 18 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області про визнання дій протиправними та здійснення перерахунку пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 01.02.2011 року звернувся у суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області, просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії по інвалідності, виходячи з розміру 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, що розраховуються залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, зобовязати провести перерахунок та виплачувати як інваліду ІІ групи пенсію по інвалідності.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом ІІ групи від захворювання, яке повязане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у звязку з чим йому була призначена пенсія. У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до УПФУ у Біляївському районі Одеської області із письмовою заявою щодо перерахунку пенсії з урахуванням вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановивши пенсію у розмірі 8 мінімальних розмірів пенсій за віком і додатково щомісяця 75% мінімальної пенсії за віком. УПФУ у Біляївському районі Одеської області відмовило в перерахунку пенсії, в звязку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 18 березня 2011 року позовні вимоги задоволені частково. Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_2 як інваліду ІІ групи пенсію по інвалідності, відповідно до вимог ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»з 01.08.2010 року по 01.02.2011 року у розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком та щомісячну додаткову пенсію в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, яка призначена ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області звернулось з апеляційною скаргою на зазначену постанову, просить її скасувати та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова суду не відповідає вимогам чинного законодавства, є необґрунтованою, винесеною без правової оцінки обставин у справі, з порушенням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим підлягає скасуванню.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодної із осіб, як беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та прирівняних до них осіб , на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як було встановлено, ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, належить до І категорії, є інвалідом ІІ групи, який потерпів внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить посвідчення серії А №055309 від 12.06.1957 року.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року №796-ХІІ (в редакції Закону №230/96-ВР від 06.06.1996 року з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008) в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по ІІ групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно до вимог ст. 50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю інвалідам ІІ групи у розмірі 75% від мінімальної пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року №1058 встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 р від 22.05.2008 року, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), деякі положення закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», положення статті 67 розділу І, пунктів 24, 68, 1018, підпункту 7 пункту 19, пунктів 2022, 2434 підпунктів 16, 812 пункту 35, пунктів 36100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України»та пункту 3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення»Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Враховуючи вищенаведені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно необхідності застосування Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»від 28.02.1991 року №796-ХІІ з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив зазначену постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування або зміни вказаної постанови колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 1832, 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Біляївському районі Одеської області залишити без задоволення, а постанову Біляївського районного суду Одеської області від 18 березня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький