Справа № 2-а-4/07/1421
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2012-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2012 р.Справа № 2-а-4/07/1421

Категорія:10,2,4Головуючий в 1 інстанції: Мартинов О.О.

Одеській апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

за участю секретаря Скоріної Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Миколаївської області на постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2007 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та про зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовними вимогами в яких, з урахуванням в подальшому уточнень, просив зобовязати УМВС України в Миколаївської області здійснити нарахування та виплату надбавки у розмірі 15% за весь час проходження ним служби на посадах оперуповноваженого в Первомайському відділі УБОП та в ОВС УБОП УМВС України в Миколаївській області з листопада 1998 року по листопад 1999 року та з листопада 1999 року по квітень 2001 року з урахуванням компенсації, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2007 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області (надалі УМВС України в Миколаївської області) були задоволені.

Суд, визнав неправомірними дії УМВС України в Миколаївській області щодо не нарахування та несплати позивачеві надбавки у розмірі 15% до його посадового окладу в період проходження служби на посадах оперуповноваженого в Первомайському відділі УБОП та в ОВС УБОП УМВС України в Миколаївської області з листопада 1998 року по листопад 1999 року та з листопада 1999 року по квітень 2001 року.

Також суд зобовязав відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 недорахованої надбавки у розмірі 15% за весь час проходження ним служби на вказаних посадах у вищезазначений період та з урахуванням компенсації, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати».

Відповідач, не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням, просить його скасувати та прийняти по справі нове - про відмову в задоволенні позову.

Підставами для скасування рішення, апелянт вважав порушення судом першої інстанції як норм процесуального права, яке виразилося у незастосуванні наслідків пропущення позивачем строків звернення до суду, так і норм матеріального права, а саме неправильне застосування Закону України від 21 вересня 1999 року №1079 - ХІV «Про державну таємницю»(надалі Закон №1079 - ХІV ).

Апелянт в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач до суду апеляційної інстанції не зявився, про місце, день та час судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на наступних підставах.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте необґрунтоване рішення на наступних підставах.

Судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 з 1998 року до моменту звільнення, а саме до 20 квітня 2001 року перебував на службі в органах внутрішніх справ на посаді оперуповноваженого з особливо важливих справ Управління боротьби з організованою злочинністю.

Наказом №8 від 20 квітня 2001 року позивач звільнений з посади за ст.64 п. «ж»Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ за власним бажанням.

Суд, задовольняючи позов вважав, що позивач працював в умовах режимних обмежень з таємною та цілком таємною інформацією у звязку з чим, повинен був отримувати щомісячну надбавку у розмірі 15% до посадового окладу.

Та обставина, що позивачу не було оформлено допуску до державної таємниці, не свідчить, на думку суду першої інстанції про те, що позивач не набув право на отримання надбавки в розмірі - 15%.

Між тим, з такою позицією суду погодитися неможливо на наступних підставах.

Закон №1079 ХІV визначає загальні правила встановлення державної таємниці, засекречування інформації, систему охорони державної таємниці та відповідальність за порушення законодавства про державну таємницю.

Згідно зі ст.22 Закону №1079 ХІV залежно від ступеня секретності інформації встановлюються форми допуску до державної таємниці. Таких форм три.

Громадянин вважається таким, якому надано допуск до державної таємниці, з часу видання наказу або письмового розпорядження про його надання.

Як встановлено матеріалами справи ОСОБА_1 допуск до державної таємниці не видавався, надбавка за службу в умовах режимних обмежень не встановлювалася.

Як правильно зазначив апелянт, позивачу у звязку з його службою на посадах оперуповноваженого була встановлена надбавка в розмірі 30% за службу в спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю.

Доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції про те, що він не знав про порушення своїх прав, а саме про те, що на нього не оформлений допуск до державної таємниці, спростовуються вимогами Закону №1079 ХІV.

Зокрема, при оформленні такого допуску громадянин бере на себе письмове зобовязання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена, надає на це письмову згоду та ознайомлюється з відповідальністю за порушення законодавства про державну таємницю.

Відповідач у своїх запереченнях просив суд застосувати до спірних правовідносин ст.ст. 99 та 100 КАС України ( в редакції, яка діяла на момент розгляду справи), але суд поважав, що строк позивачем пропущений з поважних причин.

Розглядаючи обставини пропущення позивачем строку звернення до суду, апеляційний суд погоджується з доводами відповідача про те, що строк позивачем пропущений без поважних причин.

Але в даному випадку, суд апеляційної інстанції вважає неправильним застосовувати до спірних правовідносин наслідки пропущення особою строків звернення до суду, так як тільки законні та обґрунтовані вимоги захищаються строком звернення до суду, якщо позовні вимоги по своєї суті є незаконними, то вони строком не охоплюються.

Враховуючи, що судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі п.4 ч.1 ст.202 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст.195 -196, ч.1 ст.197, ч.1 п.3 ст. 198, ч.1 п.4 ст. 202, ч.2 ст. 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України у Миколаївської області задовольнити.

Постанову Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04 червня 2007 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними та про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Доповідач - суддя І.О.Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова