Справа № 815/4128/16
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/4128/16

Категорія: 8.1 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.
Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Стас Л.В.,

ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2016р. по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів №91 від 18.03.2016р., визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за № від 31.03.2016р. -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016р. ФОП ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області, в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати накази Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2П.» за №91 та за №92 від 18.03.2016р.;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області за № та за № від 31.03.2016р..

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що на підставі фактичної перевірки Роздільнянською ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області складено акти від 29.03.2016р. та 30.03.2016р. у висновках яких вказано на порушення ч.12 ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за №481/95-ВР від 19.12.1995р., а саме виявлено факт продажу тютюнових виробів без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі цих товарів.

На підставі виявлених порушень 31.03.2016р. ДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення за № та за № про застосування фінансових санкцій.

Вважаючи дії відповідача незаконними позивачка 7.04.2016р. звернулась до начальника ГУ ДФС в Одеській області зі скаргами, в яких просила скасувати податкові повідомлення-рішення, оскільки вони прийняті з порушенням норм податкового законодавства. Однак, рішенням голови ДФС за №7360/п/99-99-11-03-01-25 від 12.07.2016р. у задоволенні скарг відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеними рішеннями, посилаючись на їхню незаконність, позивачка просила вимоги задовольнити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2016р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення за № та за № від 31.03.2016р..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ФОП ОСОБА_2 (код РНОКПП НОМЕР_1, адреса - 67483, Одеська обл., Роздільнянський р-н, с. Лучинське) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС в Одеській області судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 21 коп.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм права.

Сторони були сповіщенні про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, проте в судове засідання не прибули, про причини неявки не повідомили.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.197КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.200КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вчинена роздрібна торгівля в межах строку дії ліцензії, а відповідачем не надано суду доказів правомірності та обґрунтованості висновків, викладених в актах перевірки.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та обєктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі наказів Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеської області №91 та №92 від 18.03.2016р. проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 тривалістю 10 діб (а.с.20,24).

За результатами проведеної фактичної перевірки посадовими особами ДПІ складено Акти від 30.03.2016р. про результати фактичної перевірки з питань додержання субєктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обовязковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами (а.с.21-22,25-26), у висновках яких вказано на порушення ч.12 ст.15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за №481/95-ВР від 19.12.1995р., а саме виявлено факт продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі цих товарів.

На підставі виявлених порушень 31.03.2016р. ДПІ прийнято податкові повідомлення-рішення за № та за № про застосування до платника податків фінансових санкцій (а.с.23,27).

Вважаючи дані рішення незаконними, позивачка 7.04.2016р. звернулась зі скаргами до ГУ ДФС у Одеській області на вказані податкові повідомлення-рішення.

За результатами розгляду скарг ДПІ 28.04.2016р. прийнято рішення за №416/П/15-32-10-01-08 та за №420/П/15-32-10-01-08, якими позивачці відмовлено в задоволенні скарг (а.с.28-32,34-37).

Вважаючи вказані рішення незаконними і протиправними, позивачка 11.05.2016р. звернулась із скаргою до Голови ДФС України. Однак, рішенням Голови ДФС України від 12.07.2016р. за №7360/п/99-99-11-03-01-25 позивачці відмовлено у задоволенні скарг (а.с.39-42).

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішень та наказів Роздільнянської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області про проведення фактичної перевірки та застосування штрафних санкцій відносно ФОП ОСОБА_2, з урахуванням підстав, за якими позивачка просить їх скасувати, апеляційний суд виходить з наступного.

Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» за №481/95-ВР від 19.12.1995р. (далі ЗУ за №481/95-ВР) визначено основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ за №481/95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягуються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно із абз.5 ч.2 вказаної статті цього Закону, до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000грн..

Як вбачається із наведених правових норм, обов'язковою умовою для застосування контролюючим органом штрафної санкції передбаченої абз.5 ч.2 ст.17 ЗУ за №481/95-ВР є продаж, зокрема, алкогольних напоїв та тютюнових виробів без наявності ліцензії.

Відповідно до ч.11 ст.15 ЗУ за №481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно абз.25 ст.1 ЗУ №481/95-ВР, ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб'єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Відповідно до ч.17 ст.15 ЗУ №481/95-ВР, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими КМУ органами виконавчої влади в містах, районах, районах у м.Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, що ГУ ДФС України в Одеській області 15.12.2014р. позивачці видані відповідні ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами. Дата реєстрації ліценції є 12.12.2014р., а термін дії визначено з 21.12.2014р. до 21.12.2015р. (а.с.16-17, 18-19).

Пунктом 25 Тимчасового порядку видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 травня 1996р. N 493 (зі змінами та доповненнями) передбачено, що форма ліцензії затверджується Мінекономрозвитку. Бланки ліцензій виготовляються друкарським способом, повинні мати номер і бути захищені від підробки та несанкціонованого тиражування. У ліцензії зазначається: на лицьовому боці, зокрема, термін дії.

При цьому ні ЗУ №481/95-ВР, ні вищезазначений Тимчасовий порядок не містять норм, які б встановлювали правила щодо перебігу строків, встановлених цим Законом.

А тому апеляційний суд вважає за необхідним керуватися для визначення поняття строку та терміну дії акту, приписами ЦК України, а саме ст.251 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1,2 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

За змістом ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ч.1 ст.254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

На підставі ч.1 ст.255 ЦК України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Відповідно до ст..251,252 ЦК У, строк і термін є двома різними поняттями: строк означає певний проміжок часу (тиждень, місяць, рік), а термін є календарною датою, з настанням якої повязана дія чи подія.

Аналізуючи наведені правові норми цивільного законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що коли нормативно-правовий акт чи документ визначає дію документу протягом року, то йдеться про його строк дії і повинні застосовуватися положення про початок перебігу і закінчення строку, а вживання словосполучення «термін дії один рік» є таким, що суперечить ЦК України.

Відповідно, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати, а спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що строк дії дозвільного документу, протягом якого суб'єкт може провадити відповідну господарську діяльність, спливає у відповідний місяць та число, яке визначене у ліцензії, тобто о 23:59 годині останнього дня визначеного строку, а тому позивачка мала право здійснювати ліцензійну діяльність починаючи з 22.12.2014р. і до 24 годин 21.12.2015р. включно.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що здійснена позивачкою 21.12.2015р. роздрібна торгівля тютюновими виробами є правомірною, оскільки вчинена в межах строку дії ліцензій, а тому оскаржені податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про скасування наказів за №91 та за №92 від 18.03.2016р. про проведення фактичної перевірки, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п.20.1.4 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Згідно із п.80.2.5, 80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Апеляційним судом встановлено, що перевірка була проведена на підставі листа ГУ ДФС в Одеській області за №3600/7/15-32-10-01-12 від 15.04.2016р..

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачка отримувала копії оскаржуваних наказів про проведення перевірки, направлення на перевірки, а також позивачкою допущено перевіряючих до проведення перевірки.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в цій частині позовних вимог, оскільки відповідач при винесенні наказів про проведення перевірки діяв на підставі, у межах повноважень та згідно чинного законодавства України, а тому не порушив права та законні інтереси позивачки.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.196, 198, 200, 206,254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Роздільнянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2016р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які брали участь у справі, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: Л.В. Стас

ОСОБА_1