Справа № 826/6659/16
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

08 червня 2017 року № 826/6659/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Качура І.А., суддів Кузьменка В.А., Келеберди В.І. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач) про скасування наказу від 15.04.2015 №55 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що реконструкція житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 не є самочинним будівництвом в розумінні містобудівного законодавства, а відтак Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві за відсутності підстав для скасування декларації про початок виконання будівельних робіт прийняв оскаржуваний наказ. Крім того, позивач вказує на те, що відповідачем не дотримано порядку проведення перевірки, складання за результатами перевірки акту, який мав би бути підставою для прийняття спірного наказу.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, зокрема, що чинним законодавством встановлено, що підставою для скасування реєстрації декларацій є виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних в зареєстрованій декларації, разом з тим, не визначено, що встановлення таких фактів повинно відбуватись лише за результатами проведення перевірок. Тому виявивши факт подання недостовірних даних, наведених у декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, відповідач у межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, передбачених чинним законодавством видав наказ, який, на йому думку, є правомірним.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Головуючим у справі призначено суддю Окружного адміністративного суду м. Києва - Качура І.А., судді - Данилишин В.М., Келеберда В.І.

У січні 2017 року у судді Данилишина В.М., який входить до складу колегії, закінчилися повноваження для здійснення процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 26 КАС України склад суду під час розгляду і вирішення адміністративної справи в суді однієї інстанції незмінний, крім випадків, встановлених законом.

У разі неможливості продовження розгляду адміністративної справи одним із суддів до розгляду залучається інший суддя, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою статті 15-1 цього Кодексу. Якщо нового суддю залучено під час судового розгляду, судовий розгляд адміністративної справи починається спочатку.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.03.2017 року визначено наступний склад колегії суддів: Качур І.А. - головуючий суддя, судді: Кузьменко В.А., Келеберда В.І.

В подальшому, у судовому засіданні 19.05.2017 року судом, урахуванням положень частини шостої статті 128 КАС України та наявності клопотання позивача про слухання справи за відсутності представника позивача, ухвалено про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 127 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданого 25.09.2015, індексний номер 44566899 та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2015.

В жовтні 2014 року позивач подав до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві декларацію про початок виконання будівельних робіт щодо об'єкта будівництва: «Реконструкція житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1», яка зареєстрована 28.10.2014 за №КВ37.

Разом з тим, відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядку про здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, на підставі колективного звернення мешканців будинку АДРЕСА_1, звернення КП «Житлово-експлуатаційна контора «Михайлівська», за участю старшого дільничого інспектора Шевченківського РУ ГУМВС України у м. Києві, відповідачем здійснено виїзд на об'єкт будівництва «Реконструкція житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1» з метою проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Під час виїзду встановлено, що у квартирі №6, розташованої на першому поверсі будинку виконано роботи із влаштування додаткового підземного поверху під приміщеннями квартири з влаштуванням залізобетонного монолітного перекриття між поверхами. В результаті виконаних робіт виявлено зміну конфігурації об'єкта нерухомості, збільшилась його площа та змінились техніко-економічні показники.

У зв'язку з тим, що будівельні роботи виконуються з відхиленням від проектної документації, що свідчить про недотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, відповідачем видано наказ від 15.04.2015 №55 «д», яким скасував реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1» від 28.10.2014 за №КВ37.

Вважаючи вказаний наказ відповідача протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 №687-XIV для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об'єктів архітектури додержання суб'єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності".

Частиною першою статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон №3038-VI в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного рішення) замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю) - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Згідно частини першої статті 36 Закон №3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Частина восьма цієї статті передбачає, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.

У частині другій статті 39-1 Закону № 3038-VI закріплено, що в разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Процедуру виконання будівельних робіт визначає Порядок виконання будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466 (далі - Порядок №466).

Пунктом 9 Порядку № 466 визначено, що замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до Інспекції два примірники декларації за формою згідно з додатком 2.

Замовник згідно із законом відповідає за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації.

Згідно із частиною 5 пункту 14 Порядку № 466, у разі виявлення Інспекцією наведених у декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в декларації, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Інспекція письмово повідомляє замовника протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.

Отже, законодавством регламентовано зобов'язання замовника будівництва подавати до органів архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларацію про початок виконання будівельних робіт із зазначенням у ній достовірних відомостей, в тому числі щодо площі об'єкта будівництва, техніко-економічних показників.

Водночас, виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю після реєстрації такої декларації факту зазначення в ній замовником недостовірних даних, зокрема щодо площі будівлі, інших техніко-економічних показників, є достатньою та необхідною правовою підставою для визнання об'єкту самочинним будівництвом і скасування реєстрації вказаної декларації.

Судом встановлено, що позивачем, як замовником будівництва, заповнена та подана до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві декларація про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1», яка зареєстрована Департаментом 28.10.2014 за №КВ37.

У такій декларації, зокрема зазначено, що вказаний об'єкт будівництва віднесено до ІІІ категорії складності, загальна площа будівлі відповідно до проектної документації - 52,0 кв.м., об'єкт знаходиться на першому поверсі 4-х поверхового будинку. Жодних відомостей щодо наявності та площі інших приміщень не вказано.

Однак, як свідчать матеріали справи, Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора «Михайлівська» Шевченківського району листом від 31.10.2014 №773 повідомило Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві про те, що до підприємства надходять скарги від мешканців будинку АДРЕСА_1 щодо виконання ремонтних робіт в квартирі №6 зазначеного будинку. Власником квартири №6 не надано жодної дозвільної документації на проведення ремонтно-будівельних робіт, проте в квартирі вибрано ґрунт на глибину 1 м та проводиться втручання в несущі стіни. Власником вказаної квартири є ОСОБА_1

Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна контора «Михайлівська» просило Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві в найкоротші терміни здійснити перевірку проведення ремонтно-будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_1 та вжити дієвих заходів реагування.

На підставі зазначеного звернення, за участю старшого дільничого інспектора Шевченківського РУ ГУМВС України у м. Києві, відповідачем здійснено виїзд на об'єкт будівництва «Реконструкція житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1» з метою проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Під час виїзду встановлено, що у квартирі №6, розташованої на першому поверсі будинку виконано роботи із влаштування додаткового підземного поверху під приміщеннями квартири з влаштуванням залізобетонного монолітного перекриття між поверхами. В результаті виконаних робіт виявлено зміну конфігурації об'єкта нерухомості, збільшилась його площа та змінились техніко-економічні показники.

Як зазначив відповідач, доступ до квартири надано робітником, який знаходився у квартирі, замовник будівництва був відсутній, що унеможливило скласти матеріали перевірки.

Під час проведення відповідних заходів, уповноваженою особою позивача були надані робочий проект «Реконструкція житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1», лист ОСОБА_1, згідно якого надано згоду на розроблення і затвердження проектної документації інженером ОСОБА_2

Під час перевірки здійснювалась фотофіксація, яка підтверджує зміну техніко-економічні показники об'єкта та влаштування додаткового підземного поверху.

Слід зазначити, що робочим проектом не передбачалось влаштування додаткового підземного поверху під приміщеннями квартири №6 з влаштуванням залізобетонного монолітного перекриття між поверхами.

Крім того, як стверджує відповідач, що не спростовано позивачем, відповідно до даних, наведених ним у декларації від 28.10.2014 №КВ37, загальна площа об'єкта будівництва за проектом складає 52 кв.м., а на час перевірки загальна площа збільшилась майже у два рази за рахунок влаштування додаткового підземного поверху.

Отже, дані, вказані у декларації від 28.10.2014 №КВ37 є недостовірними і вказані замовником завідомо неправдиво, будівельні роботи позивачем виконуються з відхиленням від проектної документації.

Як передбачено пунктом 30 Порядку №466, виконання будівельних робіт без відповідного документа, який дає право виконувати такі роботи, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

При цьому, позивач жодним чином не спростував вище вказані обставини належними доказами, окрім того, що, на його думку, відсутні докази щодо проведення відповідачем перевірки дотримання позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а також складання акту.

Однак, суд не приймає до уваги і вважає безпідставними доводи позивача про те, що відповідачем при винесенні оскаржуваного наказу не було проведено відповідну перевірку для підтвердження відомостей, оскільки чинним законодавством у галузі містобудівної діяльності, зокрема статтею 39-1 Закону № 3038-VI і пунктом 14 Порядку № 466, передбачено, що достатньою та необхідної правовою підставою для скасування органом архітектурно-будівельного контролю реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт є встановлення факту наведення у ній замовником недостовірних даних щодо правових підстав використання відповідної земельної ділянки для будівництва, та жодною правовою нормою не регламентовано порядок виявлення Інспекцією такого факту і її обов'язку проводити перевірку, якщо недостовірність зазначених у декларації даних є очевидною.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 13 жовтня 2015 року у справі К/800/37191/15.

Окрім того, як пояснив відповідач, у зв'язку з неприбуттям на об'єкт будівництва замовника, він позбавлений був можливості скласти відповідні документи за наслідками проведення перевірки.

Водночас, як підтверджується матеріалами справи, за наслідками виїзду на об'єкт будівництва, проведення перевірки спільно з посадовими особами відповідача, ТОВ «Комфортна вежа», в присутності представника Шевченківського РУ ГУ МВС України у м. Києві, складено акт від 07.04.2015, яким зафіксовано, зокрема, що під час виконання будівельних робіт з реконструкції квартири №6 було виконано роботи із влаштування перекриття між поверхами та додаткового підземного поверху під приміщеннями квартири №6. В результаті виконання таких робіт збільшилась площа квартири та її техніко-економічні показники.

На підставі зазначеного відповідачем встановлено факт наведення замовником будівництва у декларації про початок виконання будівельних робіт недостовірних даних, що й стало підставою для прийняття оскаржуваного наказу від 15.04.2015 №55 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» за адресою: АДРЕСА_1».

Суд також вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що відповідач не може скасовувати свої власні рішення, оскільки відповідач не є органом місцевого самоврядування, щодо яких стосується рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009, на яке посилається позивач.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, виносячи оскаржуваний наказ від 15.04.2015 №55 «д» «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт», діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, зокрема ст. 39-1 Закону № 3038-VI і п. 14 Порядку № 466, а отже, жодні правові підстави для його скасування та для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до частини першої статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи позивача були спростовані, останнім не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, натомість відповідачем доведено правомірність прийнятого оскаржуваного наказу.

Системно проаналізувавши норми законодавства та надавши оцінку наявним доказам у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 69-71, 94, 128, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили згідно ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185 -187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.А. Качур

Судді В.А. Кузьменко

В.І. Келеберда