Справа № 2403/1866/12
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2017 року м. Київ К/800/39936/15

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючого: судді Мороза В.Ф.

Суддів: Донця О.Є.

Шведа Е.Ю.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Черепковецької сільської ради (надалі також - сільська рада), третя особа ОСОБА_4 про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до Черепковецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення Черепковецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 131-6/11 від 22.07.2011 року "Про розподіл земельної ділянки" та № 164-8/11 від 30.11.2011 року "Про розгляд припису". Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржуваним рішенням № 131-6/11 від 22.07.2011 року "Про розподіл земельної ділянки" відповідач протиправно здійснив розподіл земельної ділянки, що була в користуванні ОСОБА_3, між ним та ОСОБА_5.

Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 12 червня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення Черепковецької сільської ради №131-6/11 від 22 липня 2011 року «Про розподіл земельної ділянки» та №164-8/11 від 30 листопада 2011 року «Про розгляд припису».

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року рішення першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито. Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_2, не погоджуючись з даним рішенням, посилаючись на допущені судом порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Черепковецькою сільською радою 22.07.2011 року було прийнято рішення №131-6/11 про розподіл земельної ділянки площею 0,52 га , якою користується ОСОБА_3, між ОСОБА_5 та ОСОБА_3.

При цьому відповідно до обставин спору на цій земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташоване домоволодіння, частина якого належить позивачам, а частина - третій особі.

Рішенням сільської ради №164-8/11 від 30.11.2011 року «Про розгляд припису» відхилено припис прокурора на рішення сільської ради від 22.07.2011 року №131-6/11 та подолано вето сільського голови на це рішення.

Також суди зазначили, що оскаржуване рішення від 22.07.2011 року стосується земельної ділянки, щодо якої виконавчим комітетом сільської ради №8 від 2 серпня 1995 року було прийнято рішення про її приватизацію ОСОБА_3 Це рішення прийнято щодо приватизації земельної ділянки площею 0,60 га та отримання у користування земельної ділянки площею 0,07 га.

В подальшому відповідно до рішення сільської ради № 43-9/09 від 10.09.1999 року було внесено зміни в рішення виконавчого комітету Черепковецької сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №8 від 02.08.1995 року в частині розташування виділених ОСОБА_3 земельних ділянок. А рішенням сільської ради № 50-14/05 від 13.05.2005 року внесено зміни в попередні вище вказані рішення щодо розміру виділених ОСОБА_3 земельних ділянок, а також внесено зміни до рішення сільської ради від 02.08.1995 року №8 в частині приватизації ОСОБА_3 ділянки розміром 0,7056 га. Вказано, що земельну ділянку розміром 0,25 га, що знаходиться біля житлового будинку передано в приватну власність гр.. ОСОБА_3 для обслуговування житлового будинку і земельну ділянку розміром 0,4556 для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться 0,3556 біля житлового будинку і 0,10 га на площі урочище «Гарнізон».

Загальні повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст визначені статтю 12 Земельного кодексу.

Конституційний Суд України Конституційний Суд України в Рішенні від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС розтлумачив, що поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Верховний Суд України у своїх постановах неодноразово висловлював правову позицію щодо підвідомчості спорів у сфері земельних відносин та наводив критерії розмежування спорів адміністративної та цивільної юрисдикцій.

Зокрема у постанові від 13 липня 2016 року ( справа № 21-1265а16) Верховний Суд України зазначив, що відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

У зв'язку з цим Верховний Суд України дійшов висновку, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Отже, спори у яких орган місцевого самоврядування (орган державної влади) реалізує контрольні функції у сфері управління діяльністю, а предметом судового розгляду є перевірка виключно правомірності його рішень дій чи бездіяльності, належать до компетенції адміністративного суду (постанови Верховного Суду України від 16 березня 2016 року (справа №21-6440а15), від 07 06.2016 року (справа №21-1341а16).

Водночас спори, які стосуються правомірності користування земельною ділянкою, власності, іншого речового права, незважаючи на те, що такий спір може опосередковуватись прийнятим органом місцевого самоврядування (органом державної влади) рішенням, є спором про право, який має вирішуватись в порядку цивільного (господарського) судочинства (постанови від 10 листопада 2015 року (справа №21-22319а15), від 29.03.2017 (справа № 21-3412а16), від 27.04.2017 (справа № 21-2111а16).

Відповідно до встановлених обставин спору, він стосується правомірності користування позивачами та третьою особою земельною ділянкою, тобто цивільного права. У той же час оскаржуване рішення не є засобом реалізації контрольних функцій у сфері управління діяльністю, а стосується врегулювання спору, що виник між його учасниками.

Наведене дає підстави для висновку, що оскаржуване рішення апеляційного суду про закриття провадження в адміністративній справі з мотивів непідвідомчості даного спору адміністративним судам, відповідає в подальшому сформованій практиці Верховного Суду України у розгляді спорів, що виникають з земельних правовідносин, та висловленим ним правовим позиціям, які мають бути враховані іншими судами при їх вирішенні відповідно до статті 244-2 КАС України, а судова практика має бути приведена у відповідність до них.

За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції відповідає правильному застосуванню норм процесуального права. При цьому закриття апеляційним судом провадження у справі не обмежує сторони у реалізації захисту свого права на земельну ділянку у порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтею 220, 222, 223, 224, 230 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11 серпня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через 5 днів після направлення його копії особам, які беруть участь у справі і може бути переглянуте Верховним Судом України.

Судді: В.Ф. Мороз

Е.Ю. Швед

О.Є. Донець