Справа № 337/997/17(2-а/337/87/2017)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2017 рокусправа № 337/997/17(2-а/337/87/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Ясенова Т.І.

судді: Суховаров А.В. Головко О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статей 26, 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки в розмірі 3764,40 грн.; зобовязати відповідача нарахувати та виплачувати позивачу з 09.02.2017 та в подальшому пенсію за віком згідно зі статтями 26, 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки в розмірі 3764,40 грн.; зобовязати відповідача виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною з 09.02.2017 року пенсією за віком, розрахованою відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014, 2015, 2016 роки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 23.12.2014 року позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену у відповідності до статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Від отримання пенсії позивач відмовився, оскільки продовжував працювати та сплачувати у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Після досягнення 60 років (09.02.2017) позивач здобув право на пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та звернувся до відповідача з відповідною заявою про призначення пенсії за віком. При призначенні цієї пенсії відповідач повинен був застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Однак нову пенсію позивачу призначено не було, натомість позивача було переведено з одного виду пенсії на інший, при цьому застосовано показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії у розмірі 2700,68 грн., з посиланням на частину 3 статті 45

Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З такими діями позивач не погодився та звернувся до суду.

Постановою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком з 09.02.2017 року відповідно до статті 26, статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням показників середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки. Зобовязано відповідача нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком у розмірі, обчисленому із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії 2014-2016 роки та виплатити недоплачений її розмір, з урахуванням різниці, що була виплачена раніше, починаючи з 09.07.2017 року. Стягнено з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Відповідачем подано письмове клопотання про заміну відповідача - ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя його правонаступником Правобережним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя у звязку з реорганізацією.

Розглянувши дане клопотання та додані до нього документи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність здійснення процесуального правонаступництва відповідно до статті 55 КАС України, замінити відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Хортицькому районі м. Запоріжжя його правонаступником Правобережним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неповне зясування судом обставин справи, неправильність застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати постанову суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що управління не мало правових підстав для повторного призначення позивачу пенсії відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058), оскільки пенсія за нормами вказаного Закону йому вже була призначена 23.12.2014 року. 10.02.2017 позивач звернувся до УПФУ із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, тобто з пенсії за вислугу років перевести на пенсію за віком. Пенсія позивачу була призначена у 2014 році відповідно до Прикінцевих положень Закону №1058, тому він має право після досягнення пенсійного віку відповідно до статті 26 на перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 45 Закону №1058. Відповідно до статті 40 даного Закону під час переведення з одного виду пенсії на інший застосовується показник середньої заробітної плати (доходу), який було враховано під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Отже, при переведенні позивача на пенсію за віком правомірно застосовано показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2011, 2012, 2013 роки. Тобто дана норма застосовується виключно під час призначення пенсії. Чинне законодавство України не передбачає можливості призначення пенсії більше одного разу. Будь-який перехід з одного виду пенсії на інший після первинного призначення може бути здійснений лише як переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до вимог статті 45 Закону №1058. У заяві від 10.02.2017 року позивач зазначив, що пенсія йому вже призначалась, тож у ОСОБА_1 не виникло право у 2017 році на ще одне призначення пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що з 23 грудня 2014 року позивач перебуває на обліку в Правобережному обєднаному управлінні УПФУ в Шевченківському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за вислугу років з урахуванням пільг Закону України «Про пенсійне забезпечення».

09 лютого 2017 року позивачу виповнилось 60 років та він отримав право на призначення йому пенсії за віком на загальних підставах.

10.02.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його з одного виду пенсії на інший пенсію за віком.

Листом від 09.03.2017 року № 49/О-9 відповідач повідомив, що позивачу була призначена довічна пенсія по вислузі років відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 23.12.2014 року, тож він має право після досягнення пенсійного віку (60 років) відповідно до статті 26 Закону №1058 на перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 45 цього Закону. При переведенні позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком на підставі поданої 10.02.2017 заяви правомірно було застосовано показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за 2011, 2012, 2013 роки 2700,68 грн., а не за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком: 2014, 2015, 2016 роки 3764,40 грн.

Не погодившись з цією відповіддю, позивач звернувся до суду з позовом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Закону № 1788-XII) за цим Законом призначаються:

а) трудові пенсії:

за віком;

по інвалідності;

в разі втрати годувальника;

за вислугу років;

б) соціальні пенсії.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-IV), відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що пенсія за вислугу років призначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто у 2014 році позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 1788-XII.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-IV) визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Таким чином, частиною 3 статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Однак, у 2014 році позивачу було призначено пенсію за вислугу років, у відповідності до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

10 лютого 2017 року позивач звернувся із заявою для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV вперше.

Тобто, мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону. Крім того, після отримання пенсії за вислугу років, позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі встановлених обставин справи та досліджених доказів, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, встановлених статтею 202 КАС України для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст.200, 205, 206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Правобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Постанову Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій сторонам, є остаточною та оскаженню не підлягає.

Головуючий: Т.І. Ясенова

Суддя: А.В. Суховаров

Суддя: О.В. Головко