Справа № 233/254/17
Суддя: Мартишева Т. О.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О. ,

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка справу за адміністративним позовом Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач УСЗН Костянтинівської міської ради звернувся до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів, а саме надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 6450,93 грн., провадження за яким було відрито судовою ухвалою від 06 березня 2017 року.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не зявились, про явку в суд повідомлялись належним чином.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав та свобод громадян і юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обовязку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто однією з визначальних особливостей КАС України є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична або юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до частини четвертної статті 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Правовий аналіз пунктів 1-4 частини четвертої цієї статті свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом субєкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставини, що стали підставою для втручання субєктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих субєктів владних повноважень.

Крім того, пункт 5 частини четвертої статті 50 КАС України, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала б право для розширеного тлумачення права субєкта владних повноважень на адміністративний позов.

За пунктом 4 частини четвертої статті 50 КАС України субєкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх обєднань, юридичних осіб, які не є субєктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності у випадках, визначених законом.

Позов заявлено про стягнення грошових коштів, що стали власністю відповідача, та на думку позивача були набуті нею безпідставно, що свідчить по приватноправовий, а не публічний характер правовідносин, які виникли між сторонами.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 30 березня 2016 року № 6-495цс16.

Відповідно до ст.244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 157 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, зважаючи на відсутність у переданому на вирішення суду спорі ознак справи адміністративної юрисдикції, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі із розясненням позивачу його права звернутися з позовними вимогами у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.157, 160, 167 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів закрити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя