Справа № 802/700/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

01 червня 2017 р. Справа № 802/700/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Середюка М.А.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Могилів - Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Крижопільське відділення

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень -рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) із позовом до Могилів - Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Крижопільське відділення (далі - Могилів - Подільська ОДПІ, податковий орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 25.06.2016 р. № 10272-05 та № 10273-05, податкової вимоги від 27.10.16 р. №36667-02

Позовні вимоги мотивовані тим, що в липні 2016 року позивач отримав податкові повідомлення рішення Могилів - Подільської ОДПІ №10272-05 та №10273-05 від 25.06.2016 року за платежем: "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами власниками об'єктів нежитлової нерухомості" на загальну суму 24900,67 грн. Не погоджуючись із рішеннями податкового органу ОСОБА_3 направив Могилів - Подільській ОДПІ листа в якому повідомив, що є інвалідом війни 1 групи, а тому згідно з положеннями п. 23 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" звільнений від сплати податків та зборів. Однак, відповідачем надіслано на адресу позивача податкову вимогу №36667-02 від 27.10.2016 року, якою повідомлено ОСОБА_3, що станом на 2610.2016 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 24900,67 грн.

На переконання позивача, зазначені вище рішення податкового органу винесені з порушеннями вимог чинного законодавства України, зокрема, Податкового кодексу України, Конституції України та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту", що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

У судовому засіданні представник позивача надав пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви, позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти позову з підстав наведених у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи. Додатково пояснила, що Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту" не є законом про оподаткування та не може встановлювати пільги щодо оподаткування. Пільги зі сплати податку передбачені п.п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України, разом з тим, зазначеною нормою не передбачено звільнення від сплати податку будь якої категорії платників податку, а лише передбачено певні пільги з оподаткування. Враховуючи зазначене, просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Відповідно до рішення 31 сесії 6 скликання Крижопільської селищної ради від 26.01.2015 року "Про встановлення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки" встановлено на 2015 рік в межах Крижопільської селищної ради ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, рішенням Крижопільської селищної ради передбачено, що базою оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у власності ОСОБА_3 знаходиться комплекс будівель та споруд за адресою Вінницька обл., Крижопільський р-н, смт. Крижопіль, вул. Піонерська, 23 загальною площею 2040, 7 м. кв.

25.06.2016 року Молів - Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області (Крижопільське відділення) прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №10272-05 яким, згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст.54 ПКУ та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПКУ, ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості № 18010300 у розмірі 44,94 грн.;

- №10273-05 яким, згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст.54 ПКУ та відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПКУ, ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості № 18010300 у розмірі 24855,73 грн.

В подальшому, Крижопільською ОДПІ сформовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу №36667-02 від 27.10.2016 року, якою повідомлено ОСОБА_3, що станом на 26.10.2016 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 24900,67 грн.

На переконання позивача, прийняті податковим органом рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки ОСОБА_3 звільнений від сплати податків та зборів як інвалід війни відповідно до вимог Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту".

Суд, визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та наданих у справу доказів, виходив з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно з пунктом 15.1 статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 53.3.3 пункту 53.3 статті 53 ПК України, контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

З 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VІІІ від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України, щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції статті 266 ПК України, введено в дію новий місцевий податок - на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості.

Водночас, слід зазначити, що статтею 8 ПК України встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Пунктом 10.3 статті 10 ПК України встановлено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом ПК України, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно з пунктом 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Статтею 266 ПК України передбачено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Пунктом 266.4 статті 266 ПК України передбачено пільги зі сплати податку. Так, відповідно п.п.266.4.2 сільські, селищні, міські ради та ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з обєктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських обєднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями).

Суд зауважує, що нормами Податкового кодексу України не передбачено звільнення певної категорії платників податків від сплати податку для таких об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб.

Із рішення Крижопільської селищної ради 31 сесії 6 скликання від 26.01.2015 року, зокрема, пункту 1.4.2 судом встановлено, що пенсіонери пенсія яких становить до трьох мінімальних заробітних плат та інваліди І-ІІ груп звільняються від сплати податку для таких об'єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб:

а) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, насіви, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції, тощо;

б) індивідуальні гаражі, які знаходяться на земельних ділянках для гаражного будівництва, незалежно від кількості загальною площею до 24 м. кв. включно.

Як уже встановлено судом, у власності ОСОБА_3 знаходиться саме комплекс будівель та споруд за адресою Вінницька обл., Крижопільський р-н, смт. Крижопіль, вул. Піонерська, 23 загальною площею 2040, 7 м. кв., який є об'єктом оподаткування відповідно до вимог ст. 166 ПК України. Пільги щодо оподаткування комплексу будівель та споруд, що перебуває у власності позивача, не передбачено як нормами податкового законодавства, так і рішенням Крижопільської селищної ради 31 сесії 6 скликання від 26.01.2015 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач у позовній заяві посилався на звільнення від сплати податку на нерухомість, що передбачено п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України. Суд критично оцінює такі посилання позивача з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, не є обєктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Так, відповідно до підпункту 14.1.235. статті 14 ПК України, сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Із наведеного слідує, що ОСОБА_3 як фізична особа не наділений ознаками сільськогосподарського товаровиробника, а відтак положення п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України до нього не застосовуються.

Не беруться до ваги судом й послання позивача на положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» як на підставу для звільнення від сплати податків і зборів, виходячи з наступного.

Так, відповідно до пункту 23 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (в редакції Закону № 2756-VI від 02.12.2010 р. ), інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Отже вказана норма не звільняє від сплати податків і зборів, а лише вказує, що відповідні пільги встановлюються податковим або митним законодавством.

Проте, як зазначалось вище, згідно норм податкового законодавства, саме сільські, селищні, міські ради та ради обєднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги зі сплати податку. Відповідним рішенням органу місцевого самоврядування не встановлено пільг щодо сплати податку за нерухоме майно - майновий комплекс, адже такий не відноситься ні до господарських (присадибних) будівель, ні до індивідуальних гаражів, які знаходяться на земельних ділянках для гаражного будівництва.

Враховуючи викладене, суд дійшов до переконання про наявність підстав для нарахування податковим органом ОСОБА_3 податкового зобов'язання за платежем: "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами власниками об'єктів нежитлової нерухомості" у розмірі 248553,73 грн. згідно рішення від 25.06.16 р. за № 10273-05.

Оцінюючи позовні вимоги в частині оскарження податкового повідомлення рішення 310272-05 від 25.06.16 р., суд враховує наступне.

Із облікової картки платника податків судом встановлено, що відповідачем 24.04.2017 року проведено коригування, яким зменшено податкове зобов'язання позивача за платежем: "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами власниками об'єктів нежитлової нерухомості" на суму 44, 94 грн., що визначене на підставі податкового повідомлення - рішення №10272-05.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення Могилів - Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 25.06.2016 року №10272-05 відкликано податковим органом, що підтверджено представником відповідача, а тому вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування такого рішення податкового органу втратили свою актуальність та задоволенню не підлягають за відсутності предмету спору.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання недійсною та скасування податкової вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно визначення, наведеного у підпункті 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи наведені норми та наявність податкового боргу у розмірі 24855,73 грн., суд дійшов висновку про необхідність визнання протиправною та скасування податкової вимоги Могилів - Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області № 36667-05 від 27.10.2016 р. в частині нарахованого грошового зобов'язання в сумі 44,94 грн., яке самостійно відкликано податковим органом.

Відповідно до частини першої статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), за згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_3 частково.

Відповідно до вимог ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовільнити частково.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Могилів - Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області № 36667-05 від 27.10.2016 р. в частині нарахованого грошового зобов'язання в сумі 44,94 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, інд. код НОМЕР_1, Вінницька область, Крижопільський район, смт. Крижопіль, вул. Богуна, 1) 0,50 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Могилів - Подільської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області Крижопільске відділення (Вінницька область, Крижопільський район, смт. Крижопіль, вул. Залізної дивізії, 30)

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна