Справа № 2-а-55/11/1524
Суддя: Яковлев Ю.В.
Дата ухвалення: 2012-02-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2012 р.Справа № 2-а-55/11/1524

Категорія: 5.5Головуючий в 1 інстанції: Панчук А.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2011 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_6 до виконкому Роздільнянської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Роздільнянська міська рада, Роздільнянська районна спілка споживчих товариств, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Орган опіки та піклування Роздільнянської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Роздільнянської міської ОСОБА_10 №50 від 11.07.2006 року в частині п.3 розділу «Про приватизацію житла «про надання дозволу на приватизацію квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8»,

встановила:

Позивач ОСОБА_6 04.10.2011 року звернувся до суду з позовом до виконкому Роздільнянської міської ОСОБА_10 про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Роздільнянської міської ОСОБА_10 №50 від 11.07.2006 року, посилаючись на те, що в 1998 році її мати - ОСОБА_7, згідно рішення Роздільнянської райспоживспілки та профкому отримала квартиру АДРЕСА_2 на сім'ю у складі трьох осіб - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, Рішенням виконкому Роздільнянської міської ОСОБА_10 від 11.07.2006 року на підставі п. 10 ч.6 ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»було надано дозвіл ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на приватизацію вказаної квартири. На підставі цього рішення виконкомом Роздільнянської міської ОСОБА_10 14.09.2006 року видане Свідоцтво про право власності на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в рівних частках по 1/3 частині.

Дозвіл на приватизацію квартири було надано нібито на підставі заяв ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, які від їх імені були подані в Роздільнянську міську ОСОБА_10 області. Заяв особисто ОСОБА_6 не подавала, ніколи таких заяв не писала, а тому про прийняте рішення відносно приватизації квартири не знала. При наданні дозволу про приватизацію квартири, яка була надана сімї в користування було порушено права неповнолітньої ОСОБА_9, яку таким чином фактично лишили її законного проживання у вказаній квартирі, так як вона неповнолітня і сама свої права в силу віку не може захистити. ОСОБА_6 важає, що прийняте рішення є незаконним, постановлене на підставі недостовірних даних, що підтверджується проведеною експертизою, будинок не був зданий в експлуатацію та належав і належить кооперативній організації, а тому рішення виконавчого комітету повинно бути скасовано. Строк на звернення до суду був поновлений судом.

Представник ОСОБА_6 в судовому засіданні ОСОБА_11 вимоги позивача підтримала та просила їх задовільнити.

Представник відповідача - виконавчого комітету Роздівльнянської міської ОСОБА_10 - ОСОБА_12, яка діяла на підставі доручення позовні вимоги визнала в повному обсязі , просила задовільнити вимоги. Зазначила, що при оголошенні доказів по справі відповідно до проведеної почеркознавської експертизи було встановлено, що а ні ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 заяв з проханням надати дозвіл на приватизацію квартири АДРЕСА_3 не писали. Звернула увагу на порушення прав неповнолітньої ОСОБА_9

Представник третьої особи Роздільнянської міської ОСОБА_10 Одеської області та органу опіки та піклування Роздільнянської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 - ОСОБА_12, яка діяла на підставі доручення, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовільнити.

Представник Роздільнянської районної спілки споживчих товариств ОСОБА_13 підтримав вимоги позивача та пояснив, що вказаний будинок № 2 по вул. Косовського 75 в м. Роздільна Одеської області не введений в експлуатацію, належить Роздільнянській районній спілці споживчих товариств, а тому підстав для проведення приватизації житла, яке не було введено в експлуатацію та належить не державній установі, не було. Просив скасувати рішення виконкому Роздільнянської міської ОСОБА_10 № 50 від 11 липня 2006 року в частині п.3 розділу «Про приватизацію житла»про надання дозволу на приватизацію квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в рівних долях.

Третя особа ОСОБА_7 пояснила, що заяви про надання дозволу на приватизацію квартири не писала, про прийняте рішення не знала, просила задовольнити позовні вимоги позивача.

Третя особа, ОСОБА_8Л пояснила, що заяви про надання дозволу на приватизацію квартири не писала, про прийняте рішення не знала, просила задовольнити позовні вимоги позивача.

Представник третьої особи ОСОБА_5 ОСОБА_14, яка діяла на підставі доручення, пояснила, що вона заперечує проти задоволення позовних вимог, просила застосувати строк позовної давності, так як на її думку ОСОБА_6 пропустила вказаний строк для звернення в суд з неповажних причин. Просила в задоволенні вимог відмовити.

Постановою Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2011 року адміністративний позов ОСОБА_6 до виконавчого комітету Роздільнянської міської ради, треті особи Роздільнянська міська рада, Роздільнянська районна спілка споживчих товариств, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, орган опіки та піклування Роздільнянської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Роздільнянської міської ОСОБА_10 № 50 від 11 липня 2006 року в частині п.3 розділу «Про приватизацію житла»про надання дозволу на приватизацію квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в рівних долях було задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконкому Роздільнянської міської ОСОБА_10 Одеської області № 50 від 11 липня 2006 року в частині п. 3 розділу «Про приватизацію житла «про надання дозволу на приватизацію квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в рівних долях».

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання щодо скасування оскаржуваної постанови та залищення позову ОСОБА_6 без розгляду.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що а ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заяв з проханням надати дозвіл на приватизацію квартири АДРЕСА_4 до виконавчого комітету Роздільнянської міської ради не писали та особисто не зверталися, що підтверджується висновками спеціаліста по почеркознавській експертизі № 159 від 10.03.2010 року та № 825 від 12.08.2010 року. Вказаними висновками встановлено, що підписи в заявах про надання дозволу на приватизацію виконані не ОСОБА_6, не ОСОБА_8 та не ОСОБА_7 Суд 1-ї інстанції прийшов до вірного висновку, що виконавчий комітет приймав рішення відносно громадян ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 на підставі фальшивих документів та за відсутності їх вільного волевиявлення , що призвело до порушення їх прав , передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного майна», Законодавство України про приватизацію складається з цього Закону, інших законів України з питань приватизації. Дія цього Закону не поширюється на:

приватизацію об'єктів державного житлового фонду, у тому числі гуртожитків, а також об'єктів соціально-культурного призначення, що фінансуються з державного бюджету, в тому числі об'єктів сфери охорони здоров'я, за винятком тих, які належать підприємствам, що приватизуються, зміну організаційно-правових форм власності колгоспів, підприємств споживчої кооперації.

Дія Закону про приватизацію поширюється тільки на житловий фонд , що перебуває у державній власності, тобто на житловий фонд місцевих рад , державних підприємств установ та організацій.

Так виконком Роздільнянської міської ради надав суду довідку , згідно якої будинок по вул. Котовського 75 в м.Роздільна Одеської області на баланс Роздільнянської міської ради не передавався , в установленому законом порядку в експлуатацію не введений, таким чином судом 1-ї інстанції було достовірно встановлено, що будинок по вул. Котовського, 75 не відноситься до житлового фонду Роздільнянської міської ради.

Даний будинок по вул. Котовського 75 в м. Роздільна Одеської області знаходиться на балансі товариства Роздільнянська районна спілка споживчих товариств, як незавершений будівництвом обєкт.

Дані обставини по справі підтверджуються:

- державним актом на право постійного користування земельною ділянкою, виданим Роздільнянській райспоживспілці під забудову в м. Роздільна Одеської області:

- довідкою Роздільнянського райспоживспілки, про те, що даний будинок знаходиться на балансі підприємства і будівництво даного обєкту велось виключно за грошові кошти товариства:

- протоколом спільного засідання правління Роздільнянської райспоживспілки та профсоюзного комітету від 10 лютого 1998 року щодо розподілу квартир в порядку поліпшення житлових умов в будинку по вул. Котовського 75 в м. Роздільна Одеської області.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що підприємство Роздільнянська райспоживспілка включена до державного реєстру підприємств та організацій України, як підприємство колективної форми власності , тобто не є державним підприємством.

Відповідно до Статуту засновниками зазначеного вище Товариства є Роздільнянське міське споживче товариство та робкоопом «Лиманський», які створили товариство на добровільних засадах та членстві.

Судом 1-ї інстанції було достовірно встановлено, що будинок, в якому знаходиться спірна квартира, не відноситься до Державного житлового фонду , а тому на зазначений будинок не поширюється дія Закону України Про приватизацію державного житлового фонду. Крім цього даний будинок не зданий в експлуатацію, у Роздільнянської райспоживспілки відсутній правовстановлюючий документ на будинок , а тому правове становище і власник вказаного будинку до цього часу не визначені , в звязку з чим набуття права власності на цю квартиру в порядку приватизації не може вважатись правомірним.

Приймаючи рішення про надання дозволу на приватизацію квартири виконавчий комітет Роздільнянської міської ради грубо порушив не тільки права громадян , щодо безпідставного відчуження на їх користь майна та набуття права власності на майно кооперативної установи, але фактично провів відчуження майна кооперативної установи в порушення ст.3 ч.2 Закону України «Про приватизацію державного майна». В своєму рішенні Роздільняський виконавчий комітет міської ради вийшов за рамки своєї компетенції в наданні дозволу на приватизацію квартири, вчинив втручання в господарську діяльність Роздільнянської районної спілки споживчих товариств. Закон містить норму, яка прямо забороняє приватизацію змінювати форму власності майна підприємств споживчої кооперації.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив зазначену постанову з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для скасування або зміни вказаної постанови колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційних скарг суттєвими не являються та висновків суду 1-ї інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 195, п.1 ч.1 ст.198, ст. 200 та п.1 ч.1 ст. 205 КАС України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Постанову Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 жовтня 2011 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_6 до виконкому Роздільнянської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Роздільнянська міська рада, Роздільнянська районна спілка споживчих товариств, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Орган опіки та піклування Роздільнянської міської ради в інтересах неповнолітньої ОСОБА_9 про визнання протиправним та скасування рішення виконкому Роздільнянської міської ОСОБА_10 №50 від 11.07.2006 року в частині п.3 розділу «Про приватизацію житла «про надання дозволу на приватизацію квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8»залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий:/підпис/ОСОБА_1
Суддя:/підпис/ОСОБА_2
Суддя:/підпис/ОСОБА_3