Справа № 2-а-6288/10/1570
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2012-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2012 р.Справа № 2-а-6288/10/1570

Категорія: 10.3.4Головуючий в 1 інстанції: Соколенко О.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -ОСОБА_1
судді - ОСОБА_2
судді - ОСОБА_3
при секретаріОСОБА_4

за участю сторін:
ФСЗІОСОБА_5 (довіреність)
СВК«Новосільське»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2010 року по справі за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новосільське»про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2009 році у розмірі 9144 грн. 74 коп. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 153 грн. 63 коп., -

встановиЛА:

Позивач, звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новосільське»про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2009 році у розмірі 9144 грн. 74 коп. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 153 грн. 63 коп.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Відповідно до пункту 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 № 1434, Фонд є урядовим органом державного управління, який діє у складі Міністерства праці та соціальної політики і підпорядковується йому.

Згідно з пунктом 9 зазначеного Положення для реалізації покладених на Фонд завдань за погодженням з Мінпраці утворюються територіальні відділення Фонду в межах граничної чисельності його працівників.

Основними завданнями Фонду, відповідно до пункту 3 цього Положення є, зокрема контроль за виконанням підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами і організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, установленого Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні». Фонд також відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за сплатою роботодавцями адміністративно-господарських санкцій і пені.

За змістом статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»(Закон № 875-ХІІ) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Тобто, відповідною нормою для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) на сільськогосподарському виробничому кооперативі «Новосільське»дорівнює 228 осіб, та відповідно кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях - 9.

Згідно з частиною 3 статті 18 цього Закону підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Відповідно до Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 p. N 70, звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом. Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем відповідно до діючого законодавства протягом 2009 року щомісячно надавалися звіти про наявність вакансій за формою 3-ПН до Ренійського центру зайнятості (а.с.49-60) та до Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів було надано звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2009 рік (а.с.7).

Відповідно до частини 3 статті 18-1 вказаного Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

У частині 1 статті 20 Закону № 875-ХІІ встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, які використовують найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Таким чином, позивачем було зроблено розрахунок адміністративно-господарської санкції за 2009 звітний рік, відповідно до якої відповідачу нарахована сума у розмірі 9144 грн. 74 коп. (а.с.8). Крім того, у зв'язку з несплатою відповідачем вказаної адміністративно-господарської санкції у строк до 15 квітня 2010 року, йому була також нарахована пеня у розмірі 153 грн. 63 коп.

Разом з тим, адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Законом України від 25 червня 1991 року № 1251-XII "Про систему оподаткування", а є заходом впливу до правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно 4.2 ст. 218 ГК України - учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У частині 2 наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає, зокрема за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Як вбачається із матеріалів справи сільськогосподарський виробничий кооператив «Новосільське»своєчасно та щомісяця створював робочі місця для працевлаштування інвалідів, систематично, кожен місяць, інформував Ренійський районний центр зайнятості про наявність робочих місць для працевлаштування інвалідів шляхом подання звітності згідно вимог законодавства. Крім того, відповідачем було надіслано листи до Ренійського центру зайнятості від 28.01.2009 року за № 38, від 26.02.2009 року за № 28, від 19.03.2009 року № 46, від 24.04.2009 року № 68, від 14.05.2009 року № 279, від 04.06.2009 року № 418, від 12.07.2009 року № 317, в кожному яких СВК «Новосільське»просило направити для працевлаштування працівників на підприємство, зокрема, інвалідів для роботи охоронниками (а.с.36-45). Проте, робочі місця залишились вакантним у зв'язку з не направленням Ренійським районним центром зайнятості інвалідів для працевлаштування.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Ренійським районним центром зайнятості було надіслано відповідачу лист-відповідь від 04.02.2010 року за № 70, в якому повідомлялося, що протягом 2009 року підприємством СВК «Новосільське»щомісячно надавались звіти за формою 3-ПН з поданням вакансій для працевлаштування інвалідів, та що на обліку в Ренійському РЦЗ протягом 2009 року знаходився лише 1 інвалід ОСОБА_6, який мешкає у с. Новосільське Ренійського району, і йому була запропонована вакансія для працевлаштування інваліда, але він відмовився від цієї роботи (а.с.35).

Між тим, позивач не надав суду жодних належних доказів того, що відповідачем відповідно до чинного законодавства було вжито не всіх заходів для працевлаштування інвалідів згідно нормативу робочих місць.

Виходячи з викладеного, відповідач протягом 2009 року вживав всі залежні від нього заходи для працевлаштування не тільки одного інваліду - для виконання нормативу у відповідності до законодавства, а й для працевлаштування більшої кількості інвалідів. Таким чином відповідачем було вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення, за яке передбачається адміністративного-господарська санкція.

Таким чином, у зв'язку з тим, що у діях відповідача відсутній склад правопорушення, на нього не може бути покладена відповідальність за ненаправлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

При цьому, суд зауважує на тому, що обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатись пошуком інвалідів для працевлаштування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За таких підстав, позивачем не надано доказів того, що відповідачем відповідно до чинного законодавства було вжито не всіх заходів для працевлаштування інвалідів згідно нормативу робочих місць, та не доведено суду обставин, на яких ґрунтується позовна заява, тому на відповідача не може бути покладена відповідальність по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені, а отже підстав для задоволення позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів не має.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2010 року по справі за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Новосільське»про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2009 році у розмірі 9144 грн. 74 коп. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 153 грн. 63 коп., - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Ухвалу складено у повному обсязі 07 березня 2012 року.

Головуючийсуддя ОСОБА_1
суддя ОСОБА_2
суддя ОСОБА_3