Справа № 2-а/1570/1173/2011
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2012-02-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2012 р.Справа № 2-а/1570/1173/2011

Категорія:8.2.1Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого Джабурія О.В.

суддів Крусяна А.В.

ОСОБА_1

при секретарі Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «ВОБ»на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2011 року у справі за позовом Приватного підприємства «ВОБ»до ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А :

ПП «ВОБ»звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 міжрайонної державної податкової інспекції в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень №/0, №/0 від 25.11.2010 року, №/1 та №/1 від 24.12.2010 року.

В обґрунтування позовних вимог ПП «ВОБ»посилається на те, що згідно актів перевірки №990/23-00/33094939 та №991/23-00/33094939 від 19.11.2010 року встановлені порушення пп. 7.4.1, п 7.4, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»у результаті чого ПП «ВОБ»завищено податковий кредит на 1 836 грн. та 42 467 грн. Позивач вказує, що зазначені висновки відповідачем зроблені у звязку з відсутністю на підприємстві товарно-транспортних накладних на послуги перевезення вантажів і, як наслідок, неможливість зробити висновок про використання таких послуг у власній підприємницькій діяльності позивача. Позивач зазначає, що під час проведення перевірки ПП «ВОБ»були надані: договір №06/30-1 (у) від 30.06.2010 р.; акти виконаних робіт №3018 від 30.06.2010 р.; №3028 від 30.07.2010 р.; податкові накладні №3018 від 30.06.2010 р.; №3028 від 30.07.2010 р., які є документами первинного обліку в розумінні ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні», оскільки містять всі передбачені законом реквізити та у повній мірі підтверджують факт здійснення господарської операції, що дає можливість зробити висновок про їх використання у господарській діяльності. ПП «ВОБ»вказує, що відповідач посилається на те, що товарно-транспортна накладна належить до первинної транспортної документації, застосування якої для всіх субєктів господарської діяльності незалежно від форм власності є обовязковим згідно з Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (наказ Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 р.) та спільним наказом Міністерства транспорту і Міністерства статистики №228/253 від 07.08.1996 р. Однак, як зазначає позивач, Правила перевезення вантажів встановлюють, що товарно-транспортна накладна єдиний для всіх документ, єдиний, а не обовязків, а наказ №228/253 від 07.08.1996 р. скасовано спільним наказом Держкомстату та Мінтрансзвязку №507/1059 від 03.11.2006 р. Також позивач вважає, що договір №06/30-1 (у) не є договором транспортного експедирування згідно вимог ч. 3 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»та ст. 638 Цивільного кодексу України, а є договором про надання послуг, але не транспортно-експедиторських.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав з тих підстав, що актом перевірки від 19.11.2010р. №991/23-00/33094939 встановлено порушення пп. 7.4.1, пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»в частині завищення податкового кредиту за період з 01.04.2010 р. по 30.06.2010 р. у сумі 1 836 грн. та актом перевірки від 19.11.2010 р. №990/23-00/33094939 встановлені порушення пп. 7.4.1, пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» в частині завищення податкового кредиту за період з 01.07.2010 р. по 30.07.2010 р. у сумі 42 467 грн. Відповідач вважає, що товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу і обліку виконаної роботи. У разі відсутності зазначеної документації, що підтверджує отримання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, платник податків не має законодавчих підстав для підтвердження використання таких послуг у господарській діяльності. У ході перевірки ПП «ВОБ»не було надано товарно-транспортні накладні, які підтверджують виконання ТОВ «Шторм»послуг транспортно-експедиційного обслуговування зерна у червні 2010 року та липні 2010 року. У липні 2010 року ПП «ВОБ»до складу податкового кредиту неправомірно віднесло суму ПДВ від вартості послуг, наданих ТОВ «Шторм»у розмірі 42 467 грн. У податковій декларації з ПДВ за липень 2010 року, наданої ПП «ВОБ»до Велико-Михайлівського відділу ОСОБА_2 МДПІ за № задекларовано податковий кредит у розмірі 1 190 667 грн. У ході перевірки встановлено, що розмір податкового кредиту за липень 2010 року повинен становити 1 148 200 грн. За результатами перевірки розмір податного кредиту підлягає зменшенню на 42 467 грн. У червні 2010 року ПП «ВОБ»до складу податкового кредиту неправомірно віднесло суму ПДВ від вартості послуг, наданих ТОВ «Шторм»у розмірі 1 836 грн. У податковій декларації з ПДВ червень2010 року, наданої ПП «ВОБ»до Велико-Михайлівського відділу ОСОБА_2 МДП 20.07.2010 р. №5601задекларовано податковий кредит у розмірі 73 554 грн. У ході перевірки встановлено, що розмір податкового кредиту за червень 2010 року повинен становити 71 718 грн. За результатами перевірки розмір податкового кредиту підлягає зменшенню на 1 836 грн.

За таких обставин представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ПП «ВОБ».

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2011 року у задоволенні адміністративного позову ПП «ВОБ»відмовлено.

Позивач з таким рішенням не погодився, звернувся з апеляційною скаргою в якій просить оскаржувану постанову від 11 квітня 2011 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПП «ВОБ». Апелянт вважає, що постанова Одеського окружного адміністративного суду є незаконною через невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що на підставі направлення від 03.11.2010р. №514 працівниками ОСОБА_2 МДПІ Одеської області проведено позапланову виїзну перевірку ПП «ВОБ»з питань податкового законодавства при нарахуванні та сплаті ПДВ за липень 2010 року, за наслідками якої було складено акт від 19.11.2010р. №990/23-00/33094939. Перевіркою встановлено порушення ПП «ВОБ»п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»за період, що підлягає перевірці, а саме з 01.07.2010р. по 30.07.2010р. занижено податкове зобов'язання з ПДВ на 42467,00 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки ОСОБА_2 МДПІ від 19.11.2010р. №990/23-00/33094939 було прийнято податкове повідомлення - рішення № /0 від 19.01.2011р. яким ПП «ВОБ» визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 59453,80 грн., 42467 грн. за основним платежем та 16986,8 грн. за штрафними фінансовими санкціями.

На підставі направлення від 03.11.2010р. №513 працівниками ОСОБА_2 МДПІ Одеської області проведено позапланову виїзну перевірку ПП «ВОБ»з питань підтвердження взаємовідносин з ТОВ «Шторм»за період з 01.04.2010р. по 30.06.2010р., за наслідками якої було складено акт від 19.11.2010р. №991/23-00/33094939. Перевіркою встановлено порушення ПП «ВОБ»п.п.7.4.1, п.п.7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»за період, що підлягає перевірці, а саме з 01.04.2010р. по 30.06.2010р. занижено податкове зобов'язання з ПДВ на 1836,00 грн. за червень 2010р.-на 1836,00 грн. На підставі зазначеного акту перевірки від 19.11.2010р. №991/23-00/33094939 ОСОБА_2 МДПІ було прийнято податкове повідомлення - рішення №/0 від 19.01.2011р. яким ПП «ВОБ»визначено суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2754,00 грн., 2836 грн. - за основним платежем та 918 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

ПП «ВОБ», не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями рішеннями №/0 від 19.01.2011р. та №/0 від 19.01.2011р., звернувся до ОСОБА_2 МДПІ з первинними скаргами на податкові повідомлення -рішення про сплату податку на додану вартість.

За результатами розгляду скарг позивача ОСОБА_2 МДШ Одеської області винесенні рішення від 24.12.2010р. №23587/10/23-00 № 23586/10/23-00, якими залишено без задоволення скарги ПП «ВОБ»та залишено без змін оскаржені податкові повідомлення-рішення і винесено податкові повідомлення-рішення №/1 та №/1 від 24.12.2010р..

ПП «ВОБ», не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями рішеннями, звернувся до ДПА в Одеській області з повторними скаргами на податкові повідомлення - рішення про сплату податку на додану вартість. За результатами розгляду скарг, ДПА в Одеській області винесене рішення від 14.01.2011р. №1013/10/25-00017, яким податкові повідомлення-рішення /0, №/0 від 25.11.2010р., (№/1, №/1 від 24.12.2010р.) залишені без змін.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази на їх підтвердження, суд першої інстанції дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій, чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог п.7.4.1. п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»від 03.04.1997р. №168/97-ВР (який діяв на час вищезазначених відносин та втратив чинність з 01.01.2011р.) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно п.7.4.4. п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»№996-ХІУ від 16.07.1999р. підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Згідно ст.1 зазначеного Закону України первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт»та Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568, «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні»встановлено, що всі СПД, установи і організації незалежно від відомчого підпорядкування, форми власності, які здійснюють перевезення вантажів автомобільним транспортом або для яких виконуються таки перевезення, зобов'язані використовувати транспортну документацію.

Згідно зазначеного наказу Міністерства транспорту України товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно п.ІІ Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997р. №363 основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом Замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»№ 1955-IV від 01.07.2004р. транспортно-експедиторська діяльність - підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів, а транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов'язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Згідно ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Судова колегія встановила, що ПП «ВОБ»укладено угоду з ТОВ «Шторм»від 06/30-1 (у) від 30.06.2010р. щодо надання послуг з організації транспортного перевезення та експедирування вантажів, які належать замовнику, за маршрутом: склади постачальників - місце призначення вказане замовником та забезпечення необхідного документального оформлення.

На виконання зазначеного договору ПП «ВОБ» та ТОВ «Шторм»було складено акти прийняття-здачі робіт організації ТЕО зерна від 30.06.2010р. №3018 та від 30.07.2010р. №3028 та видано ТОВ «Шторм»податкові накладні №3018 від 30.06.2010р., №3028 від 10.07.2010р.

На підставі зазначених податкових накладних ПП «ВОБ»було включено до складу податкового кредиту з податку на додану вартість у червні 2010 року - 1836 грн., а липні 2010 року - 42 467 грн.

У ході проведення відповідачем перевірки ПП «ВОБ»не надано товарно-транспортні накладні, які підтверджують виконання ТОВ «Шторм»послуг транспортно-експедиційного обслуговування зерна у червні та липні 2010 року.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зі змісту укладеної ПП «ВОБ»з ТОВ «Шторм»угоди № 06/30-1 (у) від 30.06.2010р. вбачається, що це була угода саме надання транспортно-експедиторських послуг, для підтвердження здійснення яких застосовуються вимоги щодо складення товарно-транспортних накладних. У разі відсутності зазначеної документації, що підтверджує отримання послуг з перевезення вантажів платник податків не має законодавчих підстав для підтвердження використання таких послуг у господарській діяльності.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги копії товарно - транспортних накладних щодо перевезення вантажів ПП «ВОБ»за період червень-липень 2010р. оскільки вони не надавались а ні при проведенні податковим органом перевірки, а ні у ході адміністративного оскарження податкових повідомлень - рішень та позивачем взагалі заперечувалась необхідність їх складення у даному випадку.

Крім того, представником позивача надані товарні - транспортні накладні в підтвердження виконання ТОВ «Шторм»послуг за період починаючи з 21.06.2010р., у той час як угода №06/30-1 (у) між ПП «ВОБ»та ТОВ «Шторм»укладена 30.06.2010р.

Відповідно до п.п. 17.1.3 п.17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»від 21.12.2000р. N2181-111 (який діяв на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та втратив чинність з 01.01.2011р.) у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті «б»підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Відповідно до п.п.б п.4.2.2. п.4.2. ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

На підставі.6.1. ст.6 Закону України від 21 грудня 2000 року № 2181 III у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення - рішення ОСОБА_2 МДПІ в Одеській області №/0, №/0 від 25.11.2010р. та №/1, №/1 від 24.12.2010р. прийняті відповідно до діючого законодавства, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судова колегія вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення та надання відповідних доказів покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач, який є субєктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 196; 198; 200; 205; 206; 254 КАС України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ВОБ»залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2011 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом 20 днів.

Повний текст судового рішення виготовлений 20.02.2012 року.

Головуючий: О.В.Джабурія

Суддя: А.В.Крусян

Суддя: О.І.Шляхтицький