Справа № 226/559/17
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/559/17
Провадження № 2-а/226/68/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2017р. м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення і зобовязання зарахувати стаж та призначити пенсію по інвалідності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Димитров Донецької області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення і зобовязання зарахувати стаж та призначити пенсію по інвалідності в обґрунтування якого вказала, що вона зареєстрована на території м.Мирноград як внутрішньо переміщена особа з 06 липня 2016 року. 16 грудня 2016 року, внаслідок загального захворювання (онкологічне) їй було встановлено другу групу інвалідності. У звязку з настанням віку та наявністю відповідного стажу роботи, 08 лютого 2017 року вона звернулась до відповідача із заявою про призначення їй пенсії по інвалідності, відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 09 березня 2016 р., своїм рішенням № 343 відповідач відмовив їй у призначенні пенсії, мотивуючи тим, що період її роботи у ОП Донецька виробничо-торгова фірма «Контур», затяжчиком взуття з 13 липня 1983 року по 12 вересня 1994 року не зараховується до загального стажу, через те, що період роботи зазначений в дублікаті трудової книжки підлягає обовязковій перевірці, а оскільки підприємство розташоване на території тимчасово непідконтрольній українській владі, здійснення перевірки неможливе, у звязку з втратою доступу до первинних документів. При цьому, до загального стажу, відповідачем зарахований час виробничого навчання в ТУ № 15 м.Донецька на підставі запису, зробленого в дублікаті трудової книжки. Вважає рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії по інвалідності таким, що порушує її права. У звязку з вищевикладеним, просить визнати рішення відповідача протиправним та скасувати його, а також зобовязати відповідача зарахувати стаж та призначити пенсію по інвалідності, відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Позивач у судовому засіданні наполягала на задоволенні своїх позовних вимог.

Представник відповідача позов не визнала, надала суду письмові заперечення, які підтримала у судовому засіданні, та зазначила, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 08.02.2017 року звернулась до УПФУ в м.Димитрові Донецької області з заявою про призначення пенсії по інвалідності згідно ст. 30 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і надала наступні документи: заяву, копії паспорта, ідентифікаційного коду; дублікат трудової книжки БТ-ІІ № 5470450; копію диплома про навчання; індивідуальні відомості на застраховану особу за період з 01.01.2000 року - 31.12.2015 року; копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця; копію довідки внутрішньо переміщеної особи від 06.07.2016 року № НОМЕР_1. Також ОСОБА_1 пояснила, що 01.02.2017 року в міжрайонному МСЕК м.Покровська Донецької області їй було встановлено 2 групу інвалідності з 16.12.2016 року на підставі загального захворювання (огляд первинний). 22.02.2017 року на адресу управління ПФУ в м.Димитрові Донецької області поштовим звязком надійшла виписка з акта огляду медико-соціальної експертної комісії міжрайонного МСЕК м.Покровська АВ № 0873719 про встановлення ОСОБА_1 інвалідності 2 групи строком до 01.03.2019 року. Згідно зі ст.30 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, неповязаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Статтею 32 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи, визнані інвалідами, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності певного страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для інвалідів ІІ та ІІІ групи від 49 років до 51 року включно 12 років. Згідно з пунктом 4.2 постанови правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обгрунтованість їх видачі. Враховуючи вищенаведене, період роботи заявниці за дублікатом трудової книжки підлягає обовязковій перевірці. Оскільки підприємство розташоване на території, тимчасово не підконтрольній українській владі, здійснення перевірки неможливе, у звязку із втратою доступу до первинних документів, тому період роботи позивача з 13.07.1983 року по 12.09.1994 року в якості «затяжниці взуття» не враховано до загального стажу. Періоди роботи позивача з 16.12.2002 року по 03.09.2003 року, з 09.02.2005 року по 21.07.2005 року зараховано до загального стажу згідно довідки з Марїнського центру зайнятості, а період з 22.07.2005 року по 31.12.2014 року зараховано згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. Таким чином, позивачка фактично має 9 років 6 місяців 25 днів загального стажу, що недостатньо для призначення цього виду пенсії. Враховуючи вищевикладене, призначити ОСОБА_1 пенсію згідно ст. 30 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не має підстав, на підставі чого ОСОБА_4 було прийняте рішення № 343 від 09.03.2017 про відмову в призначенні пенсії. Крім того у додатково наданих заперечення зазначено що додатково в судове засідання позивач ОСОБА_1 надала приватизаційне платіжне доручення № 1263, профспілковий квиток № 21502742, довідку № 33 від 02.05.2017 року про перейменування підприємства з зазначенням, що з 01.10.2006 року архіви з кадрів та відомості про заробітну плату ВАТ «ДПТФ «Контур» передані ППІ «Премєр» та довідку № 32 від 02.03.2017 року про те, що вона дійсно працювала на Донецькому виробничому взуттєвому обєднанні з 13.07.1983 по 12.09.1994 року. Згідно Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, приватне підприємство «Премєр» зареєстроване та знаходиться за адресою: м.Донецьк, Калінінський район, вул.Лівобережна, буд.20. Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1058-р визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. А також відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207 визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій на тимчасово окупованій території. Відповідно до зазначеного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території, та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або посадовими особами, передбаченими частинами 3 статті 9 зазначеного Закону, є недійсний і не створює правових наслідків. Враховуючи вищенаведене, приймати до уваги довідки видані ПП «Премєр» № 33 від 02.05.2017 року та № 32 від 02.03.2017 року, видані на території тимчасово непідконтрольній українській владі немає законодавчих підстав. Таким чином, враховуючи вищевикладене, призначити ОСОБА_1 пенсію згідно ст. 30 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не має підстав, на підставі чого ОСОБА_4 було прийняте рішення № 343 від 09.03.2017 про відмову в призначенні пенсії. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено, що з 06 липня 2016 року позивач знаходиться на обліку в ОСОБА_4 соціального захисту населення Мирноградської міської ради як внутрішньо переміщена особа (а.с. 9).

Згідно з дублікатом трудової книжки позивача серія БТ-ІІ № 5470450 від 04 грудня 2000 року, виданим за останнім місцем роботи у ТОВ «Донецька виробничо-торгова фірма «Контур», вона у період з 01.09.1981 року по 12 липня 1983 року навчалась у ТУ № 15 м.Донецька, Донецького виробничого взуттєвого обєднання; у період з 13 липня 1983 року по 12 вересня 1994 року працювала на різних посадах в орендному підприємстві Донецька ВТФ «Контур» (в подальшому перейменоване на ТОВ «Донецька виробничо-торгова фірма «Контур»; у період з 16 грудня 2002 року по 03 вересня 2003 року перебувала на обліку у Марїнському районному центрі зайнятості; у період з 02.04.2004 року по 01 лютого 2005 року працювала продавцем у СПД ОСОБА_5; з 09 лютого 2005 року по 21 липня 2005 року перебувала на обліку у Марїнському районному центрі зайнятості (а.с. 14-16).

01 лютого 2017 року міжрайонною МСЕК м.Покровська їй встановлена ІІ група інвалідності з загального захворювання (онкологія) з 16 грудня 2016 року з переоглядом 01 лютого 2019 року. У звязку з цим, а також наявністю страхового стажу та досягненням віку, позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до умов ст.30 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (а.с. 17).

09 березня 2016 р., рішенням відповідача № 343 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності, з мотивів, що період її роботи у ОП Донецька виробничо-торгова фірма «Контур», затяжчиком взуття з 13 липня 1983 року по 12.09.1994 року не може зараховуватися до загального стажу, оскільки період роботи за дублікатом трудової книжки підлягає обовязковій перевірці, а оскільки підприємство розташоване на території тимчасово непідконтрольній українській владі, здійснення перевірки неможливе, у звязку з втратою доступу до первинних документів (а.с. 10-12, 13).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями ст.30 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не повязаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Необхідний страховий стаж для призначення пенсії по інвалідності, передбачений ст. 32 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» для для інвалідів II та III групп, для осіб від 49 років до досягнення 51 року включно, повинен становити 12 років.

Згідно абз.1 ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Згідно з п. 5.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року, особа, яка загубила трудову книжку, зобовязана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї з написом «Дублікат» в правому верхньому кутку першої сторінки. Пунктом 5.2. даної Інструкції передбачено, що дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. Відповідно до п. 5.3. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ «Відомості про роботу» у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. Положеннями пункту 5.5. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, якщо трудова книжка стала непридатною (обгоріла, розірвана, забруднена і т.ін.), то власник або уповноважений ним орган за останнім місцем роботи видає працівнику дублікат трудової книжки. При цьому на першій сторінці трудової книжки, що стала непридатною, робиться надпис «Замість видано дублікат», а книжка повертається її власнику. При працевлаштуванні на нове місце роботи працівник зобовязаний предявити дублікат трудової книжки.

Як вбачається з пояснень позивача, 04 грудня 2000 року вона звернулась за місцем роботи з заявою про отримання дублікату трудової книжки, оскільки первинна трудова книжка була пошкоджена.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача, як на підставу відмови позивачу у призначенні пенсії по інвалідності, на те що документи видані позивачу на підтвердження страхового стажу є недійсними та не створюють ніяких правових наслідків, оскільки дублікат трудової книжки позивачу виданий у відповідності з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, до початку на території м.Донецька антитерористичної операції, а саме 04.12.2000 року і тому є дійсним для призначення пенсії.

До того ж, позивачем наданий профспілковий квиток, з якого вбачається оплата профспілкових внесків за спірний період роботи (а.с. 34, 35).

Таким чином, суд вважає, що період роботи позивача з 13.07.1983 року по 12.09.1994 року у ТОВ «Донецька виробничо-торгова фірма «Контур» підлягає зарахуванню до страхового стажу за ст.30 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

На підставі вищевикладеного, Конституції України, ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.ст. 24, 30, 32 «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.93 року, керуючись ст.ст.11, 17-18, 99-100, 107, 158-163, 1832, 185-186, 256 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення і зобовязання зарахувати стаж та призначити пенсію по інвалідності задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності за ст.30 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» протиправними.

Визнати протиправним та скасувати рішення ОСОБА_4 Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області № 343 від 09.02.2017р. щодо відмови в призначенні пенсії.

Зобовязати ОСОБА_4 Пенсійного Фонду України в м.Димитрові Донецької області зарахувати період роботи у Орендному підприємстві «Донецька виробничо-торгова фірма «Контур» з 13.07.1983р. по 12.09.1994р. до страхового стажу та призначити пенсію по інвалідності з 16.12.2016р.

Постанова може бути оскаржена сторонами та іншими особами, які брали участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обовязки в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо субєкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення пятиденного строку з моменту отримання субєктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І.В.Петунін