Справа № 461/5775/16-а
Суддя: Котельва К. О.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/5775/16-а
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.06.2017року Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Котельви К.О.,

при секретарі Остапчук М.Ю.,

за участю:

представника позивача Яцкевич О.О.

представника відповідача Данилюк О.І.

представника третьої особи Сибірякової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Львівській області, третя особа Львівський обласний військовий комісаріат про зобов`язання поновити виплату пенсії за вислугу років,
в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 07.10.2009 року в порядку, передбаченому ст.ст. 35, 46, 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням її індексації і здійсненням компенсації втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою незаконно не поновленої, і не виплаченої пенсії ОСОБА_1 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 01.06.1995 року ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років, відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Львівським облвійськоматом. В 2000 році позивач виїхав з України на постійне проживання до Ізраїлю. З моменту виїзду за кордон, і станом на день подання позову, ОСОБА_1 призначеної по закону пенсії не отримує. 04.02.2016 року представник позивача, подала безпосередньо до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області нотаріально посвідчену особисту заяву про поновлення пенсії ОСОБА_1 разом із усіма необхідними оригіналами документів. 15.03.2016 р. представник позивача отримав відповідь ГУ ПФУ від 04.03.2016 року № 2288/03-29 що, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ОСОБА_1 необхідно подати документи: заяву про поновлення виплати пенсії; паспорт; рахунок ВАТ «Ощадбанк» України відкритий за фактичним місцем проживання. 29.03.2016 р., враховуючи відповідь ГУ ПФУ, представник позивача, подала безпосередньо до ГУ ПФУ нотаріальну посвідчену копію паспорту ОСОБА_1 громадянина України для виїзду за кордон та заяву про зарахування коштів на рахунок у ВАТ «Ощадбанку» м. Львова. Відповіддю від 12.04.2016 № 361/К-20 відповідач відмовив в поновленні пенсії ОСОБА_1 . Вважає такі дії відповідача протиправними з огляду на положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засідання позов заперечила, з підстав, викладених у письмових заперечення, зокрема зазначила, що до відповідача з питаннями поновлення пенсії ОСОБА_1 звертався лише його представник, особисто ОСОБА_1 , в порядку визначеному законодавством, із заявою та всіма необхідними документами не звертався. Також зазначив, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду, оскільки звернувся з позовом лише 30.08.2016 р., а позовні вимоги ставить за період з 07.10.2009 р. Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи у судовому засідання позовні вимоги просила розглянути на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Як передбачено ч.2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Судом встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Львівським обласним військовим комісаріатом, ОСОБА_1 з 01.06.1995 року була призначена пенсія за вислугу років /а.с.24/.

В 2000 році позивач виїхав з України на постійне проживання до Ізраїлю, перед виїздом за кордон ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Пенсія ОСОБА_1 виплачувалася до виїзду з України на постійне проживання до Ізраїлю. З моменту виїзду за кордон і станом на сьогоднішній день, ОСОБА_1 призначеної пенсії не отримує.

04 лютого 2016 року представник позивача подав до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії /а.с.25,26/. До заяви представник позивача долучив копію довіреності, копію паспорта, копію пенсійного посвідчення, копію трудової книжки та оригінал нотаріально завіреної апостильної заяви, підписаної ОСОБА_1 .

У відповідь на заяву, відповідач скерував відповідь № 288/03-29 від 04.03.2016 року, згідно якої для поновлення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ОСОБА_1 необхідно подати: заяву про поновленні виплати пенсії, паспорт (або інший документ, що засвідчує особу, її місце проживання (реєстрації) в Україні та вік); рахунок ВАТ «Ощадбанк» відкритий за фактичним місцем проживання /а.с. 30,31/.

29 березня 2016 року враховуючи лист від 04.03.2016 року № 2288/03-29 представник позивача, подала до ГУПФУ нотаріальну посвідчену копію паспорту ОСОБА_1 громадянина України для виїзду за кордон та заяву про зарахування коштів на рахунок у ВАТ «Ощадбанку» м. Львова /а.с.32/, проте у відповідь відповідач листом від 12 квітня 2016 року № 361/Б-20, повідомив, що відповідно до ч. 2 ст. З Закону України "Про звернення громадян" не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 04.03.2016 за №2288/03-29, надавалась відповідь на звернення з того ж питання. Зазначено, що для призначення пенсії ОСОБА_1 необхідно бути зареєстрованим на території України, особисто з`явитися до територіального органу Пенсійного фонду України та подати заяву із усіма, визначеними Порядком документами.

Відповідно до ст.1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина має право на вільне пересування і свободу вибору місця проживання. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Зазначені положення Закону № 1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

Таким чином, з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону. З цього часу орган Пенсійного фонду України має відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі пенсії. У частині п`ятій цієї ж статті вказано, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У редакції цієї ж статті Закону, чинній після 16 жовтня 2012 року, індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

За змістом статті 4 зазначеного Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації 101 відсоток. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п.1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, подається до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії.

Поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії (П.2.8 Порядку). Даним пунктом регламентовано лише право особи додати додаткові документи, однак не встановлено такого обов`язку.

Посилання відповідача на те, що позивач не звертався у належний спосіб до Пенсійного фонду України із проханням про поновлення пенсійних виплати є безпідставним та спростовується матеріалами справи.

Не можуть буди прийняті судом до уваги посилання відповідача на те, що позивач пропустив строк для звернення до адміністративного суду, оскільки позивач про порушення свого права дізнався після отримання від відповідача листа, тобто 12.04.2016 року, а до суду звернувся 05.09.2016 року в межах шестимісячного строку, передбаченого ст.99 КАС України.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 , проживаючи в Ізраїлі, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки Конституція України та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України, з проведенням її індексації і здійснення компенсації втрати частини доходу з моменту її припинення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про підставність та обгрунтованість позовних вимог, так як доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не спростовані відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню.

Окрім того, відповідно до ст.94 КАС України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.7-12,86,99,100,161-162,167 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити виплату пенсії за вислугою років ОСОБА_1 з 07.10.2009 року в порядку, передбаченому статтями 35, 46, 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з проведенням її індексації і здійсненням компенсації втрати частини доходу у зв`язку з несвоєчасною виплатою незаконно не поновленої, і не виплаченої пенсії ОСОБА_1 .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 551 (п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Постанову суду в частині виплати поновленої пенсії за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя: К.О. Котельва