Справа № 522/2674/17
Суддя: Кравчук Т. С.
Дата ухвалення: 2017-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/2674/17
Номер провадження 2-а/522/162/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого-судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради, який було уточнено, за яким позивачка просила постанову №105 від 16.01.2017 року у справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 152 КУпАП, скасувати, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 відзначила, що 02.12.2016 року інспектором відділу контролю Комунального товариства «Міськзелентрест» ОСОБА_3 складено припис №202/2 ОК, яким запропоновано «згідно п.п.4.17.7 та 4.16.17 «Правил благоустрою території м.Одеси»:

1. Отримати технічні умови на санітарну обрізку крони дерева в КП «Міськзелентрест»;

2. Та у подальшому провести санітарну обрізку до 16.12.2016 року;

3. Деревину дерева передати на дільницю «Троянда».

Зі змісту Припису вбачається, що його було вручено ОСОБА_1, що є орендарем Позивача і не може розглядатися як повноважний представник Позивача.

22.12.2016 року інспектором відділу контролю ОСОБА_3 складено Протокол №001754/КП/МЗТ про адміністративне правопорушення, за що передбачено адміністративну відповідальність згідно зі ст.152 КУпАП.

За змістом Протоколу вбачається, що ОСОБА_2, громадянкою України, що зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, яка здійснює господарську діяльність фізичної особи-підприємця за адресою вул.Коблевська, 42, учбовий центр «Антураж», особу якої засвідчено свідоцтвом ОСОБА_3 ВОО №102203, виданий Виконавчим комітетом Одеської міської ради 03.06.2003 року, за адресою вул.Коблевська, 42 на території, прилеглій до учбового центру «Антураж», не проведена санітарна обрізка дерева породою софора d=57 см, згідно припису №202/2 OK від 02.12.2016 року, що є порушенням п.п.7.2, 4.14 «Правил благоустрою території м.Одеси», затверджених рішенням Одеської міської ради №1631-VI від 23.12.2011 року, за що передбачено адміністративну відповідальність згідно зі ст.152 КУпАП.

Зі змісту Протоколу вбачається, що один з Протоколів було вручено гр.ОСОБА_4., як особі, яка діє за дорученням ОСОБА_2

16.01.2017 року Адміністративною комісією виконавчого комітету Одеської міської ради винесено постанову №105, датовану 16.01.2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 1 700,00 гривень.

Постанову отримано представником Позивача особисто 08.02.2017 року.

Зі змісту Постанови вбачається, що «22.12.2016 року за адресою: м.Одеса, вул.Коблевська, 42 на території прилеглій до учбового центру «Антураж» встановлено факт порушення, а саме: виявлено не проведена санітарна обрізка крони дерева породою софора d =57 см., згідно припису №202/2 ОК від 02.12.2016 року - що є порушенням п.п.7.2., 4.14 «Правил благоустрою території міста ОСОБА_1 (текстової частини) у новій редакції», затверджених Рішенням ОМР №1631-VІ від 23.12.2011 року.

Постановою встановлено, що при розгляді матеріалів справи встановлені ознаки правопорушення, передбачені ст.152 КУпАП.

Субєктом правопорушення визнано ОСОБА_2,

Позивачка вважає, що наведені у Постанові обставини справи не відповідають фактичним обставинам справи, а висновки Адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради не є обґрунтованими.

Також вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а Постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Представник позивачки у судове засідання зявився, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання зявився, позов не визнав, просив у задоволені позову відмовити.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, надані суду докази в сукупності, суд вважає поданий адміністративний позов обґрунтованим, доведеним, а вимоги по ньому такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.12.2016 року інспектором відділу контролю Комунального товариства «Міськзелентрест» ОСОБА_3 складено припис № 202/2 ОК, яким запропоновано «згідно п.п.4.17.7 та 4.16.17 «Правил благоустрою території м.Одеси»:

1. Отримати технічні умови на санітарну обрізку крони дерева в КП «Міськзелентрест»;

2. Та у подальшому провести санітарну обрізку до 16.12.2016 року;

3. Деревину дерева передати на дільницю «Троянда».

Зі змісту Припису вбачається, що його було вручено ОСОБА_1, що є орендарем Позивача і не може розглядатися як повноважний представник Позивача.

22.12.2016 року інспектором відділу контролю ОСОБА_3 складено Протокол №001754/КП/МЗТ про адміністративне правопорушення, за що передбачено адміністративну відповідальність згідно зі ст.152 КУпАП.

За змістом Протоколу вбачається, що ОСОБА_2, громадянкою України, що зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, яка здійснює господарську діяльність фізичної особи-підприємця за адресою вул.Коблевська, 42, учбовий центр «Антураж», особу якої засвідчено свідоцтвом ОСОБА_3 ВОО №102203, виданий Виконавчим комітетом Одеської міської ради 03.06.2003 року, за адресою вул.Коблевська, 42 на території, прилеглій до учбового центру «Антураж», не проведена санітарна обрізка дерева породою софора d=57 см, згідно припису №202/2 OK від 02.12.2016 року, що є порушенням п.п.7.2, 4.14 «Правил благоустрою території м.Одеси», затверджених рішенням Одеської міської ради №1631-VI від 23.12.2011 року, за що передбачено адміністративну відповідальність згідно зі ст.152 КУпАП.

Зі змісту Протоколу вбачається, що один з Протоколів було вручено гр.ОСОБА_4., як особі, яка діє за дорученням ОСОБА_2

16.01.2017 року Адміністративною комісією виконавчого комітету Одеської міської ради винесено постанову №105, датовану 16.01.2017 року, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 1 700,00 гривень.

Постанову отримано представником Позивача особисто 08.02.2017 року.

Зі змісту Постанови вбачається, що «22.12.2016 року за адресою: м.Одеса, вул.Коблевська, 42 на території прилеглій до учбового центру «Антураж» встановлено факт порушення, а саме: виявлено не проведена санітарна обрізка крони дерева породою софора d =57 см., згідно припису №202/2 ОК від 02.12.2016 року - що є порушенням п.п.7.2., 4.14 «Правил благоустрою території міста ОСОБА_1 (текстової частини) у новій редакції», затверджених Рішенням ОМР №1631-VІ від 23.12.2011 року.

Постановою встановлено, що при розгляді матеріалів справи встановлені ознаки правопорушення, передбачені ст.152 КУпАП.

Субєктом правопорушення визнано ОСОБА_2,

Позивачка вважає, що наведені у Постанові обставини справи не відповідають фактичним обставинам справи, в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, висновки Адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради не є обґрунтованими, а Постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Також судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є власником нежитлових приміщень 1 поверху за адресою: Одеська обл., м.Одеса, вул.Коблевська (Подбєльського), буд. 42, загальною площею 45.6 кв.м, реєстраційний номер обєкту у РПВН: 26740515, на підставі договору дарування від 24.04.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Зі змісту Постанови вбачається, що Відповідач вважає за порушення непроведення ОСОБА_2 санітарної обрізки дерева згідно припису №202/2 ОК від 02.12.2016 року.

Позивачка вважає, що до її обовязків не входить утримання зелених насаджень, у звязку з чим, вважає Протокол по справі про адміністративне правопорушення таким, що складений відносно неналежної особи, а в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Правове регулювання утримання та охорони зелених насаджень здійснюється Законом України «Про благоустрій населених пунктів», Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України «Про затвердження Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України» від 10.04.2006 року №105; Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах» від 01 серпня 2006 року №1045. Нормативно-правовим актом місцевого самоврядування, що регулює вказані правовідносини є: Правила благоустрою території міста ОСОБА_1 (текстової частини) у новій редакції, затверджені Рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» видалення дерев, кущів, газонів і квітників здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, а саме Порядком видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року №1045.

Пунктом 7 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року №1045, встановлено, що видалення аварійних, сухостійних і фаутних дерев на обєкті благоустрою здійснює балансоутримувач на підставі акту, що складається відповідно до пункту 4 цього Порядку.

Таким чином, діючим законодавством, обовязок видалення сухостійних дерев покладений саме на балансоутримувача.

Крім того, за змістом ст.1 абзацу третього Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до обєктів благоустрою відносяться вулиці, а відповідно п.3.2. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених, Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10.04.2006 року №105 елементами благоустрою є зелені насадження уздовж вулиць і доріг. Пунктом 5.6. вказаних Правил встановлено, що елементи благоустрою входять до складу обєктів благоустрою. Відповідно до п.5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на обєктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих обєктів, які є спеціально вповноважені на конкурсних засадах державними чи місцевими органами влади підприємства, організації, які відповідають за утримання та збереження зелених насаджень на підпорядкованих територіях зеленого господарства.

Аналіз вказаних положень законодавства, свідчить про те, що обовязок видалення дерев, які перебувають на обєктах благоустрою здійснюється за рахунок державного або місцевого бюджету, балансоутримувачами цих обєктів.

У свою чергу ОСОБА_2 не є балансоутримувачем, власником будівлі та споруди, користувачем будівлі за адресою м. Одеса, вул.Коблевська, буд. 42, а є власником окремого приміщення у вказаній будівлі.

Пунктом 7.2 Правил благоустрою території міста ОСОБА_1 (текстової частини) у новій редакції, затверджених Рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 року не зазначено, на кого саме покладений обовязок видалення сухого гілля та дерев.

Разом з тим, згідно п.4.14. Правил відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень, знищення бурянів покладається на: на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоровя, розташованих на території житлової забудови.

Вказаним положенням встановлений обовязок утримання зелених насаджень в декількох зонах, а саме:

1) на вулицях перед будівлями до проїжджої частини;

2) в середині квартальних насаджень;

3) насадження районів міста.

Правилами встановлені й декілька субєктів, які відповідальні за дії в частині утримання та видалення сухих насаджень:

1) балансоутримувачі;

2) власники жилих, громадських, промислових будівель та споруд;

3) користувачі жилих, громадських, промислових будівель та споруд.

Проте вказана норма не розповсюджує свою дію на власників окремих приміщень в таких будівлях та спорудах.

Враховуючи принцип правової визначеності, а також співвідношення з положеннями Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, пункт 4.14 Правил благоустрою території міста ОСОБА_1 застосовується диференційовано, в залежності від покладеного законодавством обовязку утримання зелених насаджень на певного субєкта в певній зоні, а саме: на балансоутримувачів - на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, тобто на організацію житлово-комунального сервісу.

Як вбачається з відповіді КП «ЖКС «Порто-Франківський» за №962/11 від 11.04.2017 року, наданої на адвокатський запит, на сьогоднішній день КП «ЖКС «Порто-Франківський» є законним балансоутримувачем будинку №42 по вул.Коблевська у м.Одесі..

Рішенням Конституційного суду України від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 зазначено, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 п.5 мотивувальної частини). Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

За таких обставин, не можна вважати, що позивачка зобовязана здійснювати утримання та видалення зелених насаджень, що розташовані на обєкті благоустрою, оскільки вона є власником окремого приміщення в будівлі, а не будівлі (обєкту благоустрою) в цілому.

ОСОБА_2 не є субєктом вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Адміністративна комісія Виконавчого комітету Одеської міської ради не взяла до уваги доводи ОСОБА_2 в той час як у відповідності до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і розяснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані помякшуючі обставини, майновий стан винного, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4 статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обовязок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Отже, за змістом ст.293 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і може скасувати постанову і закрити провадження.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед Законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, їхні посадові і службові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.71 КАС України визначає особу, на яку покладається тягар доказування - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Представник відповідача у судовому засіданні не надав суду доказів правомірності оскаржуваного позивачкою прийнятого ним рішення та відповідних дій.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Тобто, доведення невинуватості не покладається на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, саме особа, яка притягає особу до адміністративної відповідальності повинна довести її винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, окрім цього, згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.293 КУпАП.

Також, п.1 ст.247 КУпАП передбачає закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, є підстави вважати, що всупереч ст.280 КУпАП, під час винесення постанови від 16.01.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, відповідачем були зясовані не всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не доведене, що саме позивач має нести відповідальність за адміністративне правопорушення.

Аналіз долучених до справи документів не дає підстав стверджувати, що правопорушення було здійснено саме позивачкою та наявності її вини. Пояснення представника позивачки не спростовані належними та допустимими доказами зі сторони відповідача.

На спростування вказаних тверджень відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, будь-яких доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.152 КУпАП з матеріалів адміністративної справи не вбачається, що є безумовною підставою для визнання судом незаконною постанови у справі про адміністративне правопорушення з закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2

Відповідно до ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства є обовязковість рішень суду.

Відповідно до ст.104 КАС України особа має право звернутися з адміністративним позовом, якщо вважає, що порушено її право, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

У звязку наведеним, позивачка змушена звернутися до суду з адміністративним позовом, так як вважає вказану постанову органу владних повноважень протиправною, такою, що порушує її права.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.2 вказаної статті, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про визнання протиправними рішення субєкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_2 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 до Адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Одеської міської ради № 105 від 16.01.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 152 КУпАП України - скасувати.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статтею 152 КУпАП України - закрити.

Постанова підлягає оскарженню відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.2015 року № 3-рп/2015.

Суддя 02.06.2017