Справа № 459/697/17
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2017 рокуЛьвів№ 876/5954/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Большакової О.О., Глушка І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 29 березня 2017 року у адміністративній справі №459/697/17 за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради про виплату щорічної одноразової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

13.03.2017р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради в якому просив: визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради щодо виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік в розмірі меншому ніж передбачено ст.. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зобовязати управління праці та соціального захисту населення Червоноградської міської ради донарахувати і одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Постановою Червоноградського міського суду Львівської області від 29 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду. У поданій апеляційній скарзі апелянт покликається на порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв'язку з цим просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач покликається на те, що право щорічної разової допомоги мають окреслене законом коло осіб, а саме особи, які мають статус учасника бойових дій (ветеранів війни). Спеціальним законом, який регламентує статус та гарантії соціального захисту даного кола осіб, є Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Зазначеним Законом визначено право осіб з вищезазначеним статусом на отримання щорічної разової грошової допомоги у чітко визначеному розмірі - 5 мінімальних пенсій за віком.

Крім того, при наявності колізії між різними правовими актами, ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Позивач вважає, що він, як учасник бойових дій, повинен був отримати до 05 травня 2016 року щорічну разову грошову допомогу у розмірі 5650 грн. Оскільки, відповідачем, було позивачу виплачено 920 грн., останній звернувся до суду із адміністративним позовом.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, колегія суддів, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену постанову залишити без змін, виходячи з наступних мотивів та міркувань.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії МВ №010214 від 13 травня 2015 року та має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових дій.

15.12.2016 року представник позивач звернувся до відповідача із запитом щодо виплати щорічної разової грошової допомоги згідно норм Закону України Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту. На це звернення представника позивача 29.12.2016 року відповідачем направлено письмову відповідь, зі змісту якої судом встановлено, що відповідачем нараховано та виплачено ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2016 рік в розмірі 920,00 грн. Відповідач також зазначив, що згідно з пунктом 26 розділу VI Прикінцеві і перехідні положення Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України Про внесення змін до Бюджетного кодексу щодо реформи міжбюджетних відносин від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ) встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування. Такі дії відповідача ОСОБА_1 вважає протиправними.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій, відповідно до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", здійснена правомірно в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з такими висновками, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються законом України про Державний бюджет на відповідний рік.

Згідно з частиною 1 статті 17-1 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту щорічну виплату разової грошової допомоги до 05 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, через відділення зв'язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ пунктом 63 якого розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26 згідно з яким норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №141 Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань встановлено, що у 2016 році виплату разової грошової допомоги до 05 травня, передбаченої Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту і Про жертви нацистських переслідувань (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - органи соціального захисту населення), які через відділення зв'язку або через установи банків перераховують їх на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання), у таких розмірах: учасникам бойових дій та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув'язнення не виповнилося 18 років) в'язням концентраційних таборів, ґетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 920 гривень (пп.2 п.1 Постанови).

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними.

Як встановлено судом у 2016 році позивачу виплачено 920 гривень.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-11/2012 від 25 січня 2012 року у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв'язку з окремими положеннями Конституції України, суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Закріплений у статті 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини є джерелом права в Україні.

При цьому апеляційним судом також враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні Великода проти України від 03.06.2014р., в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, а передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження справедливого балансу між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у 2016 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до частини 5 статті 12 Закону України Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту, правомірно здійснена в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись ст. 160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Червоноградського міського суду Львівської області від 29 березня 2017 року у адміністративній справі №459/697/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення копій особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В.Я. Макарик

Судді: О.О. Большакова

ОСОБА_2