Справа № 398/3150/16-а(2-а/398/168/16)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2017 рокусправа № 398/3150/16-а(2-а/398/168/16)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Чабаненко С.В. Прокопчук Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2017 року у справі № 398/3150/16-а(2-а/398/168/16) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання дій протиправними та зобов'язання призначити пенсію за вислугу років,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною відмову відповідача у призначенні їй пенсії за вислугу років та зобов'язати здійснити розрахунок пенсії і призначити пенсію за вислугу років з 30 червня 2016 року.

Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідачем не наведено, а також не визначено судом, якими нормами законодавства заборонено врахувати до спеціального стажу роботу за сумісництвом.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просив залишити оскаржену постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану, апеляційну скаргу - без задоволення.

Розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження на підставі частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції на підставі досліджених письмових доказів, ОСОБА_1 23.06.1983 року закінчила Кіровоградське музичне училище за спеціальністю фортепіано і отримала кваліфікацію «викладач музичної шкоди, концертмейстер». Згідно записів в трудовій книжці позивач з 02 червня 1983 року по 27 серпня 1990 року працювала концертмейстером в Олександрійському культпросвітучилищі, з 27 серпня 1990 року по 08 січня 1992 року - на посаді викладача музики (фортепіано) в Олександрійському педучилищі, з 08 січня 1992 року по 27 червня 2016 року - на посаді викладача по класу фортепіано та концертмейстером в Олександрійському училищі культури. Крім того, згідно довідки від 12 січня 2016 року № 2, виданої Олександрійською дитячою музичною школою, ОСОБА_2 працювала за сумісництвом неповний робочий день в Олександрійській вечірній музичній школі на посаді викладача по класу фортепіано в періоди з 01 вересня 1985 року по 26 липня 1986 року та з 01 жовтня 1986 року по 31 грудня 1986 року. Загальний трудовий стаж позивача складає 36 років 8 місяців 24 дні.

30 червня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Олександрійського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років як працівнику освіти відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Листом від 12 липня 2016 року № 6243/03-26 відповідачем відповідно до протоколу від 05.07.2016 року № 1996 було відмовлено позивачу у призначені пенсії за вислугою років, оскільки її спеціальний стаж, як працівника освіти, становить лише 6 років 2 місяці 20 днів при необхідному спеціальному стажі 26 років і більше, що встановлено відповідно до акту перевірки факту роботи на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, № 392 від 14 квітня 2016 року.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову прийшов до висновку, що робота позивача за сумісництвом не можу бути зарахована до спеціального стажу.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909, яких дає право на пенсію за вислугу років, правом на пенсію за вислугу років користуються учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи у загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах.

Згідно листа Міністерства соціального захисту населення від 01 лютого 1995 року № 01-3/133-02-2 за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України Кабінет Міністрів України погодився поширити на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання порядок призначення пенсій за вислугу років, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, без внесення змін до неї (доручення Кабінету Міністрів України від 06 січня 1995 року № 397/21).

Отже, на думку колегії суддів посада викладача по класу фортепіано та концертмейстером дає право на пенсію за вислугу років, відповідно до Переліку №909. Згідно записів трудової книжки позивач працювала у період з 08 січня 1992 року по 27 червня 2016 року в Олександрійському училищі культури. У періоди з 01 вересня 1985 року по 26 липня 1986 року та з 01 жовтня 1986 року по 31 грудня 1986 року позивач працювала на посаді викладача по класу фортепіано в Олександрійській вечірній музичній школі за сумісництвом, всього 1 рік 1 місяць 25 днів.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника і страховий стаж за роботу по сумісництву, якщо він навіть входить до Переліку посад, що ним передбачені, не дають право на пенсію за вислугу років, а тому позивачу недостатньо спеціального стажу для виплати вищезазначеної грошової допомоги.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основною умовою призначення пенсії за вислугу років та оплату грошової допомоги є те, що зайнятість на зазначених у Переліку посадах має бути за основним місцем роботи. Робота на посаді, не передбаченій

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що пенсія за вислугу років є соціальною гарантією, яка надається державою окремим спеціалістам, і полягає у матеріальній компенсації, пов'язаній із залишенням роботи, яка призводить до втрати професійної працездатності або придатності, та можливістю влаштуватись на іншу (більш безпечну) роботу або залишатись непрацюючим. Отже особи, які працюють за сумісництвом, не користуються певними можливостями для зарахуванням періоду роботи за сумісництвом до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років.

Вказана правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 25.10.2015 року справа № К/800/28996/15.

Крім того, колегія суддів вважає наголосити, що на роботі за сумісництвом позивачем не сплачено відповідного розміру страхового внеску і ця робота не вказана у його трудовій книжці.

Щодо посилання позивача на Порядок виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 78 від 31 січня 2001 року, слід зазначити наступне.

Зазначеним порядком визначено, що період роботи під час суміщення на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати), або обсягом не менше ніж 180 годин на навчальний рік, зараховується до стажу педагогічної роботи на цих посадах для виплати надбавки за вислугу років.

Надані позивачем документи не містять посилань щодо ставки посадового окладу позивача не менше, ніж 0,25 посадового окладу, не зазначено обсягу відпрацьованих годин за навчальний рік, який мав становити не менше, ніж 180 годин (а.с. 11) та те, що такі періоди роботи були зараховані до стажу педагогічної роботи на цих посадах для виплати надбавки за вислугу років.

Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що період роботи ОСОБА_2 з 08 січня 1992 року по 27 червня 2016 року на посаді викладача по класу фортепіано та концертмейстера в Олександрійському училищі культури підлягає зарахуванню до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років. З урахуванням роботи позивача в період з 27.08.1990 року по 08.01.1992 року на посаді викладача музики (фортепіано) в Олександрійському педагогічному училищі її спеціальний трудовий стаж як працівника освіти, що дає право на пенсію за вислугу років, (станом на 27.06.2016 року) становить 25 років 10 місяців, станом на 01.01.2016 року - 25 років 4 місяці 5 днів, що менше передбаченого п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» спеціального трудового стажу в 26 років.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржена постанова прийнята з правильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 195-196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20 січня 2017 року у справі № 398/3150/16-а(2-а/398/168/16) - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук