Справа № 822/1278/17
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2017-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1278/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіМайстер П.М.
при секретаріНетичай Ю.В.
за участі:представника позивача: ОСОБА_3, представника відповідача: Кравчука В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.12.2016 №Г-37939/0-12226/6-16 за результатами розгляду клопотання ОСОБА_5 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області;

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.04.2017 №Г8345/0-2320/6-17 за результатами розгляду клопотання ОСОБА_5 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_5 (від 03.03.2017) та видати ОСОБА_5 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення селянського господарства орієнтовною площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області для набуття у власність;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.01.2017 №12.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в листопаді 2016 року, та в березні 2017 року звернулась до відповідача із клопотаннями про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної форми власності для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована за межами населених пунктів Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області. Однак, в порушення вимог чинного земельного законодавства України відповідач листами від 05.12.2016 року №Г-37939/0-12226/6-16 та від 05.04.2017 року №Г8345/0-2320/6-17 відмовив у наданні такого дозволу з посиланням на розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками" та повідомив, що земельна ділянка з приводу якої звернувся позивач, передбачена для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції.

Вказує, що згідно отриманої, на інформаційний запит до Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області, інформації вбачається, що земельна ділянка з приводу якої звернувся позивач, перебуває у власності держави, має сільськогосподарське призначення, знаходиться за межами населених пунктів Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області, не розпайована та відноситься до земель запасу.

Позивач із відмовами у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не погоджується, та вважає їх протиправними, тому звернувся в суд з вказаними позовними вимогами.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надавши суду заперечення, в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у ньому.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши належним чином зібрані докази по справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення спору по суті, приходить до висновків, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Встановлено, що 08 листопада 2016 року та 03 березня 2017 року позивач звернулась із заявами до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області.

Разом із заявами як додатки подано: копію паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Листами від 05.12.2016 року №Г-37939/0-12226/6-16 та від 05.04.2017 року №Г8345/0-2320/6-17 відповідач повідомив позивача, що за результатами розгляду поданих звернень, останні не підлягають задоволенню, оскільки, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками", земельна ділянка, зазначена позивачем у клопотаннях, передбачена для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції.

Також встановлено, що 25.01.2017 року Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області прийнято наказ №12 "Про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок зарезервованих для учасників АТО", згідно якого включено до переліку зарезервованих земельних ділянок для учасників АТО та членам сімей загиблих учасників антитерористичної операції, земельні ділянки згідно додатку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Так, в силу положень ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 статті 22 Земельного кодексу України, визначено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо) (ч. 2 ст. 22 Земельного кодексу України).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено статтею 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 ст.118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно з п.б ч.1 ст.121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства площею не більше 2,0 гектара.

За розпорядженням Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками", з метою забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру вказано визначити земельні ділянки для відведення учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції, а також забезпечити: розгляд у першочерговому порядку звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок; розміщення на власних офіційних веб-сайтах інформації про місце розташування, цільове призначення та площу земельних ділянок, які можуть бути відведені учасникам антитерористичної операції та сім'ям загиблих учасників антитерористичної операції; надання в десятиденний строк після подання учасниками антитерористичної операції або членами сімей загиблих учасників антитерористичної операції заяв про надання їм земельних ділянок відповідної інформації Державній службі у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції.

Так, як встановлено в судовому засіданні, наказом в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Вжешневського О.В. від 25.01.2017 року №12 "Про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок зарезервованих для учасників АТО", на території Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області для учасників АТО та членів сімей загиблих учасників АТО зарезервовано 15,0 га земель сільськогосподарського призначення в межах кадастрового кварталу НОМЕР_2.

Однак, як вбачається із наданих позивачем в судовому засіданні геодезичних знімків, земельна ділянка зазначена позивачем у заяві про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області, не накладається на земельні ділянки зарезервовані, вказаним вище наказом, для учасників АТО та членів сімей загиблих учасників АТО.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, та тим самим звернути увагу відповідача на те, що наказ в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Вжешневського О.В. №12 "Про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок зарезервованих для учасників АТО" прийнятий 25.01.2017 року, а позивач зверталась із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної форми власності для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована за межами населених пунктів Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області ще у листопаді 2016 року, тобто до прийняття вказаного вище наказу.

Окрім того, судом враховано, що як зазначає в судовому засіданні представник позивача, згідно отриманої, на інформаційний запит до Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області, інформації щодо вказаної земельної ділянки, вбачається, що земельна ділянка з приводу якої звернувся позивач, перебуває в державній власності, має сільськогосподарське призначення, знаходиться за межами населених пунктів Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області, не розпайована та відноситься до земель запасу, земельну ділянку можна набути у власність згідно ст.118 Земельного кодексу України, та земельна ділянка не передавалась у власність третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Таким чином, на думку суду, законом встановлено виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Підставою для відмови у наданні позивачу такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналізуючи зміст вищевикладених норм чинного законодавства, які встановлюють механізм та процедуру звернення осіб до органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади з приводу надання їм у власність земельних ділянок, суд звертає увагу, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

У свою чергу, зміст статей 118, 122 Земельного кодексу України свідчить про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу, що законні критерії визначення пріоритетності того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, - відсутні.

Суд вважає помилковими посилання відповідача на статтю 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оскільки вказана стаття передбачає, зокрема, першочергове право учасників бойових дій на відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, а позивач просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, порядок надання якої чітко встановлено статтею 118 Земельного кодексу України.

Виходячи з наведених норм права та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем у оскаржуваних рішеннях не наведено жодної з підстав, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, за яких позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відмови відповідача у наданні ОСОБА_5 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га, з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області, які викладені у листах Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.12.2016 року №Г-37939/0-12226/6-16 і від 05.04.2017 року №Г8345/0-2320/6-17, є протиправними, так як надані з підстави, що не передбачена земельним законодавством, тому підлягають скасуванню.

За таких обставин, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області слід зобов'язати повторно розглянути клопотання ОСОБА_5 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення селянського господарства орієнтовною площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області для набуття у власність.

Стосовно позовної вимоги про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області видати ОСОБА_5 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення селянського господарства орієнтовною площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області для набуття у власність, суд зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій №R (80) 2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 р. термін "дискреційне повноваження" означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Таким чином, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з'ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Оскільки надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення селянського господарства, належать до виключної компетенції Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, тому зобов'язуючи відповідача надати ОСОБА_5 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення селянського господарства орієнтовною площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області для набуття у власність, суд фактично перебере на себе функції територіального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин. Таким чином, зазначена позовна вимога задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 25.01.2017 №12, суд зазначає, що на момент прийняття оскаржуваного наказу від 25.01.2017 року №12 "Про включення земельних ділянок до переліку земельних ділянок зарезервованих для учасників АТО", відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений чинним законодавством, а тому правових підстав для визнання його протиправним та скасування судом не встановлено.

У відповідності зі статтею 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1,3 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

В зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог на користь позивача слід присудити 1920,00 грн.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.12.2016 року №Г-37939/0-12226/6-16 і від 05.04.2017 року №Г8345/0-2320/6-17 та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_5 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення селянського господарства орієнтовною площею 2 га із земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Лисиченської сільської ради Славутського району Хмельницької області для набуття у власність.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судовий збір в сумі 1920 (одна тисяча дев'ятсот двадцять) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 02 червня 2017 року о 15 год. 00 хв.

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя П.М. Майстер