Справа № 2-а-2941/10/1470
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2012-02-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2012 р.Справа № 2-а-2941/10/1470

Категорія:Головуючий в 1 інстанції:

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Кравця О.О. та Осіпова Ю.В.,

при секретарі Руденко І.Ю.,

розглянувши в місті ОСОБА_1 в порядку письмового провадження у звязку з неявкою сторін в судове засідання апеляційні скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та начальника Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Миколаївської області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2010 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Миколаївської області та Державної податкової адміністрації у Миколаївській області про визнання протиправними дій та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2010 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Миколаївської області та Державної податкової адміністрації у Миколаївській області про визнання протиправними дій ДПА у Миколаївській області по проведенню перевірки та скасування рішення ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області № НОМЕР_1 від 15 квітня 2010 року.

В обґрунтування позову зазначалося, що 31 березня 2010 року співробітниками ДПА у Миколаївській області проведено планову перевірку магазину, розташованого в м. Миколаєві по вул. Попеля, поблизу ж/б 162-170, в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2, з питань дотримання субєктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій. За наслідками перевірки складено акт за № 0068/14/00/23/НОМЕР_2 від 02 квітня 2010 року, в якому зазначено про порушення підприємцем п. п. 1, 2, 9 та 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також п. п. 2.6 п. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного Банку України від 15 грудня 2004 року № 637. На підставі акта перевірки ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області прийнято рішення за № НОМЕР_1 від 15 квітня 2010 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 4458 грн.. На думку позивача, перевірка проведена з порушенням Закону України «Про державну податкову службу в Україні»та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», що є підставою для визнання перевірки незаконною та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2010 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 15 квітня 2010 року № НОМЕР_1 в частині застосування штрафних санкцій в сумі 201 грн. 50 коп..

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального права, а саме, Закону України «Про державну податкову службу в Україні»та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»щодо відсутності повноважень у державної податкової адміністрації проводити планові та позапланові перевірки субєктів підприємницької діяльності з питань додержання порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) шляхом проведення «контрольної закупки». Крім того, на думку апелянта, податковою інспекцією невірно кваліфіковано правопорушення в частині порушення п. п. 2.6 п. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного Банку України від 15 грудня 2004 року № 637, оскільки позивач лише порушив порядок ведення книги обліку розрахункових операцій, що є підставою для застосування до нього п. 3 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». Судом також не враховано, що працівники ДПА під час перевірки безпідставно змішали кошти, які належали позивачеві та підприємцю ОСОБА_1, внаслідок чого утворилася сума невідповідності готівкових коштів на місці проведення розрахунків. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Начальник ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушено норми матеріального та процесуального права. Так, судом не прийнято до уваги, що здійснення контролю за здійсненням субєктами господарювання розрахункових операцій у готівковій та/або безготівковій формі можливе лише шляхом придбання товарів в магазині, тобто укладання усної цивільної угоди між податковим інспектором та продавцем, без вручення останньому направлення на перевірку та службових посвідчень. На думку апелянта, з урахуванням встановлених податковими інспекторами порушень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», відсутні підстави для скасування рішення про застосування штрафних санкцій, прийнятого у відповідності до норм законодавства. У звязку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та необхідність задоволення апеляційної скарги начальника ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області.

Судом встановлено, що 31 березня 2010 року посадовими особами ДПА у Миколаївській області проведено перевірку магазину, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Попеля, поблизу ж/б 162-170, в якому здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2.

За результатами перевірки складено акт, який зареєстровано в податковому органі за № 0068/14/00/23/НОМЕР_2 від 02 квітня 2010 року. В акті перевірки зазначено про порушення підприємцем п. п. 1, 2, 9 та 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також п. п. 2.6 п. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного Банку України від 15 грудня 2004 року № 637.

На підставі акта перевірки ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області прийнято рішення за № НОМЕР_1 від 15 квітня 2010 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 4458 грн..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій посадових осіб ДПА у Миколаївській області та скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій на суму 4256 грн. 50 коп., суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що посадовими особами ДПА у Миколаївській області перевірку торгової одиниці позивача проведено з дотриманням вимог Закону України «Про державну податкову службу в Україні»та Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) завданнями органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обовязкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в містах з районним поділом (крім міст Києва та Севастополя) виконують функції, передбачені статтею 8 цього Закону, крім функцій, зазначених у пунктах 2, 3, 8, 11, 12, 13, 16, а також пункті 15 цієї статті у частині забезпечення виготовлення марок акцизного збору.

У разі, коли зазначені в частині першій цієї статті органи державної податкової служби безпосередньо здійснюють контроль за платниками податків або інших платежів, вони виконують щодо цих платників ті ж функції, що й державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та обєднані державні податкові інспекції.

Згідно з ч. 1 ст. 8 цього ж Закону Державна податкова адміністрація України здійснює безпосередньо функції, повязані зі здійсненням контролю за додержанням законодавства про податки, інші платежі, валютні операції, порядку розрахунків із споживачами з використанням електронних контрольно-касових апаратів, компютерних систем і товарно-касових книг, лімітів готівки в касах та її використанням для розрахунків за товари, роботи, послуги, а також контролю за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію субєктів підприємницької діяльності та ліцензій, патентів, інших спеціальних дозволів на здійснення окремих видів підприємницької діяльності.

Аналіз вказаних норм Закону України «Про державну податкову службу в Україні»свідчить про те, що органи державної податкової служби (в т.ч. і ДПА у Миколаївській області) є уповноваженими державою органами для здійснення функцій контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів, порядку розрахунків із споживачами з використанням електронних контрольно - касових апаратів, компютерних систем.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» контроль за додержанням субєктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України.

Як встановлено матеріалами справи, посадовими особами Державної податкової адміністрації у Миколаївській області проведено планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_2, за результатами якої складено акт, зареєстрований в податковому органі за № 0068/14/00/23/НОМЕР_2 від 02 квітня 2010 року та опис наявних готівкових коштів, що знаходяться на місці проведення розрахунків. Акт перевірки та опис наявних готівкових коштів підписано без зауважень ФОП ОСОБА_2.

В процесі перевірки посадовими особами податкового органу встановлено порушення позивачем п. 13 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), а саме невідповідність готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій на 663 грн. 70 коп.. Так, згідно наданого Х-звіту через реєстратор не проводились готівкові кошти. При цьому сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків склала 704 грн.. (704 грн. (сума готівкових коштів на місці розрахунків) 40 грн. 30 коп. (сума покупки) = 663 грн. 70 коп.).

Крім того, співробітниками податкового органу встановлено порушення підприємцем п. 9 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»(у вказаній вище редакції), а саме незабезпечення зберігання фіскального чеку Z-звіту у КОРО № р/1 від 18 червня 2009 року (відсутні Z-звіти № 0002 та № 0127).

Відповідно до ст. 22 названого Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до субєктів підприємницької діяльності застосовується фінансова санкція у пятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність (663 грн. 70 коп. х 5 = 3318 грн. 50 коп.).

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 17 Закону (у вказаній вище редакції) за рішенням відповідних органів державної податкової служби України у разі невиконання щоденного друку фіскального звітного чеку або його не зберігання до субєктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), застосовуються фінансові санкції у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (20 х 17 х 2 = 680 грн.).

Посадовими особами податкового органу під час перевірки також встановлено порушення позивачем п. п. 2.6 п. 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Національного Банку України від 15 грудня 2004 року № 637, а саме неоприбуткування готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень за 04 січня 2010 року на суму 51 грн. 60 коп., у звязку з відсутністю записів фактичних надходжень готівкових коштів у розділі 2 КОРО № р/1 від 18 червня 2009 року. При цьому апеляційний суд виходить з того, що процедура оприбуткування готівки у касах полягає не лише в роздрукуванні фіскального чеку, а й у відповідному своєчасному здійсненні запису в КОРО на підставі відповідного Z-звіту.

У відповідності до абз. 3 ст. 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки»у разі порушення юридичними особами норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у пятикратному розмірі неоприбуткованої суми (51 грн. 60 коп. х 5 = 258 грн.).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про правомірність застосування відповідачем до позивача штрафних (фінансових) санкцій на суму 4256 грн. 50 коп. (3318 грн. 50 коп. + 680 грн. + 258 грн. = 4256 грн. 50 коп.) є правильним.

Разом з цим, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за порушення п. п. 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»є помилковим.

Так, відповідно до пунктів 1 та 2 ст. 3 названого Закону субєкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобовязані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Зазначені вимоги Закону субєкти підприємницької діяльності зобовязані виконувати незалежно від обставин покупки, тому посадові особи податкового органу з метою здійснення контролю за додержанням субєктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги) виступають стороною в цивільній угоді по покупці товару, за результатом якої встановлюється наявність або відсутність порушення підприємцем зазначених вище вимог Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Як встановлено матеріалами справи, посадовими особами податкового органу придбано товар на загальну суму 40 грн. 30 коп.. При проведенні розрахункової операції продавцем не проведено зазначені грошові кошти в розмірі суми покупки через реєстратор розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункової операції. Особам, які отримували товар, не надано розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції, що є порушенням п. п. 1 та 2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 названого Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) за рішенням відповідних органів державної податкової служби України у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій (у разі нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки) до субєктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), застосовуються фінансові санкції у пятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг) (40 грн. 30 коп. х 5 = 201 грн. 50 коп.).

На підставі наведених вище положень Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», апеляційний суд приходить до висновку про правомірність застосування оскарженим рішенням ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області до позивача штрафних (фінансових) санкцій на суму 4458 грн., а отже про необхідність задоволення апеляційної скарги керівника податкового органу.

Оскільки висновки суду першої інстанції частково не відповідають обставинам справи, і, крім того, судом порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, постановлене судове рішення на підставі пунктів 3 та 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні вимог позивача.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу начальника Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Миколаївської області задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2010 року скасувати

Прийняти нову постанову, якою відмовити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: