Справа № 817/3113/15
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2017 р.Р і в н е 817/3113/15

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.06.2015 року №8734-17.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що протягом 2015 року за нею був зареєстрований легковий автомобіль марки "ОСОБА_2 Крузер 200", 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1, який викрадено 09.02.2015 року, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідний запис. Проте, позивачем отримано оспорюване податкове повідомлення-рішення, яким визначено зобов'язання з транспортного податку за 2015 рік в сумі 25000,00 грн. Позивач вважає таке податкове повідомлення-рішення неправомірним, на її думку, вказаний легковий автомобіль не є об'єктом оподаткування транспортним податком, як втрачений нею. Також, посилаючись на принцип стабільності, закріплений у Податковому кодексі України, позивач наголошує, що рішення органу місцевого самоврядування про визначення ставки транспортного податку на 2015 рік не були офіційно опубліковані до 15.07.2015 року, а тому, не повинні були застосовуватись протягом 2015 року. Просить позов задовольнити повністю.

У судове засідання позивач не прибула, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник відповідача подав клопотання, в якому просить вирішити заяву позивача про розгляд справи за її відсутності на розсуд суду.

Відповідачем подано заперечення на адміністративний позов, в яких зазначає, що протягом 2015 року за позивачем обліковувався легковий автомобіль, про що надано інформацію органами внутрішніх справ. Податкове повідомлення-рішення від 16.06.2015 року №8734-17 відповідач вважає правомірним, зазначає, що при його прийнятті ним було дотримано усіх необхідних вимог статі 267 Податкового кодексу України. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

За приписами ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску.

У січні 2015 року відповідач звернувся до Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області з метою отримання інформації про фізичних та юридичних осіб, які мають станом на початок 2015 року зареєстровані легкові автомобілі, що використовуються до 5 років з об'ємом циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

На зверненням фіскального органу до Управління ДАІ УМВС України в Рівненській області, останнім, надано інформацію про фізичних та юридичних осіб, які мають станом на початок 2015 року зареєстровані легкові автомобілі, що використовуються до 5 років з об'ємом циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

На підставі даної інформації відповідачем, відповідно до пп. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового Кодексу України (далі ПК України), прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 16.06.2015 року №8734-17 про визначення податкового зобов'язання з транспортного податку в сумі 25 000,00 грн.

Вказане рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку.

Рішенням від 27.08.2015 року №785/14/17-00-10-04-04/131 оспорюване податкове повідомлення-рішення залишене без змін, а скаргу залишено без задоволення.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 09.02.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено повідомлення про викрадення транспортного засобу TOYOTA LAND CRUISER 200, державний номерний знак ВК 1000АЕ та присвоєно номером кримінального провадження 0000364.

В ході досудового розслідування, у даному кримінальному провадженні, 30.06.2015 та 08.07.2015 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 Кримінального кодексу України.

Станом на час розгляду і вирішення даної адміністративної справи вказане кримінальне провадження не завершене.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.2, пп. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин), об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см. Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Пунктом 267.4 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Пунктом 267.5 статті 267 Податкового кодексу України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктами 267.6.1, 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України встановлено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Підпунктом 267.6.5 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України закріплено, що в разі переходу права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об'єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

При цьому, стаття 267 Податкового кодексу України, що регулює порядок справляння транспортного податку, введена в дію з прийняттям Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015 року.

В той же час, за змістом пункту 4.4 статті 4 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин), установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 8 Податкового кодексу України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України, до місцевих податків належить податок на майно. При цьому, за приписами пп. 265.1.2 п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України, транспортний податок належить до податку на майно.

Пунктом 10.2 статті 10 Податкового кодексу України передбачено, що місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Таким чином, безпосереднє встановлення транспортного податку, як місцевого податку, віднесено нормами Податкового кодексу України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад. Верховна Рада України не уповноважена самостійно на підставі власного рішення встановлювати місцеві податки на території територіальних громад, а може лише визначати їх перелік, граничні розміри ставок та певні критерії їх справляння.

Пунктом 4 Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи" від 28.12.2014 року №71-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів. Установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Підпунктами 12.3.1, 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України передбачено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Підпунктом 12.3.3 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено, що копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів.

В силу вимог підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

За приписами п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України, офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміни до будь-яких елементів місцевих податків та зборів не можуть вноситися пізніше як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, місцеві податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року, а опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення певних місцевих податків та зборів пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Водночас, статтею 3 Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто, у даному випадку 2015 рік є плановим періодом, 2016 рік бюджетним періодом.

Відтак, виходячи з наведених вище норм Кодексу, нові податки практично не можуть бути визнані обов'язковими до сплати принаймні в 2015 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 року рішення про встановлення таких податків і зборів.

У той же час, пунктом 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною на час існування спірних правовідносин), закріплено, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Враховуючи значний об'єм законодавчої бази, яка регулює питання встановлення розміру, порядку адміністрування та сплати транспортного податку, зважаючи на суперечність, непослідовність та неузгодженість зазначених вище норм нормативно-правових актів, суд приходить до висновку про наявність неоднозначного трактування прав та обов'язків платників податків у спірному випадку.

Основними засадами податкового законодавства є принципи, в яких визначено зміст і спрямованість правового регулювання податкових правовідносин.

Принципи, проголошені у статті 4 Податкового кодексу України повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку так і на стадії застосування норм, якими визначений обов'язок сплати податку. Так, серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України у разі, коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

У свою чергу, принцип стабільності закріплений у підпункті 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України має на меті встановлення незмінних умов оподаткування, елементів податків протягом певного часу.

Згідно з вказаною нормою зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Костопільською міською радою було прийнято рішення №1063 від 29.01.2015 року, яким затверджено Положення про порядок справляння податку на майно в частині транспортного податку, пункт 3.1. якого визначає, що об'єктом оподаткування є автомобілі, що використовувались до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Дане рішення опубліковане 07.02.2015 року.

За наведених обставин та особливостей правового регулювання, суд дійшов висновку, що застосування контролюючим органом положень статті 267 Податкового кодексу України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2015 році.

В іншому випадку, таке застосування не відповідало б нормі ст. 58 Конституції України, якою передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99 акцентується увага на тому, що вищевказана конституційна норма допускає зворотну дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи пом'якшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.

У спірних правовідносинах суд застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справах "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Цими рішеннями було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов'язань зі сплати податку. Отже, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов'язків такого платника, а також ролі рішень Європейського Суду з прав людини як джерела права в Україні, суд дійшов висновку про протиправність визначення позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку на 2015 рік.

Крім того, за приписами пп. 267.6.8 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною станом на час прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення), у разі незаконного заволодіння третьою особою легковим автомобілем, який відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктом оподаткування, транспортний податок за такий легковий автомобіль не сплачується з місяця, наступного за місяцем, в якому мав місце факт незаконного заволодіння легковим автомобілем, якщо такий факт підтверджується відповідним документом про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, виданим уповноваженим державним органом. У разі повернення легкового автомобіля його власнику (законному володільцю) податок за такий легковий автомобіль сплачується з місяця, в якому легковий автомобіль було повернено відповідно до постанови слідчого, прокурора чи рішення суду. Платник податку зобовязаний надати контролюючому органу копію такої постанови (рішення) протягом 10 днів з моменту отримання.

За наведених обставин, податкове повідомлення-рішення від 16.06.2016 року №8734-17 не відповідає критеріям правомірності та підлягає скасуванню судом, а позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

За приписами статті 94 КАС України судові витрати присуджуються на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Костопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 16.06.2015 року №8734-17.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1684 (одна тисяча шістсот вісімдесят чотири) грн. 56 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.