Справа № 818/489/17
Суддя: О.А. Прилипчук
Дата ухвалення: 2017-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 р. Справа №818/489/17

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Прилипчука О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Волкової Ю.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Дмитрієвої М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/489/17

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач, Охтирська ОДПІ), в якій з урахуванням змінених позовних вимог просить скасувати податкові повідомлення-рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № та № від 16.10.2014.

В обґрунтування змінених позовних вимог зазначає, що згідно акту документальної планової перевірки № 187/18-23-17-1023/НОМЕР_3 з посиланням на порушення позивачем норм податкового законодавства було в тому числі донараховано податку на доходи фізичних осіб в сумі 10500 грн. та єдиний соціальний внесок на загальнодержавне соціальне страхування в сумі 23105,69 грн. Вказані донарахування зроблені з посиланням на висновок перевіряючих осіб про завищення позивачем валових витрат у 2013 році на 70 000 грн. Вищевказаний акт вручений позивачу особисто під підпис 22.09.2014. Цього ж дня позивачу була вручена податкова вимога № Ф- від 22.09.2014 про сплату донарахованої недоїмки з ЄСВ в сумі 23105,69 грн.

Вищевказана податкова вимога № Ф- від 22.09.2014 скасована постановою Сумського окружного адміністративного суду від 17.02.2015 в справі № 818/2793/14, при цьому в її мотивувальній частині судом зазначено, що позивачем не було допущено завищення валових витрат у 2013 році на 70000 грн., а отже, як вважає позивач, до нього не може бути застосовано будь-яких фінансових санкцій на вказану суму.

Окремо, за наслідками вищевказаного акту перевірки з тих же підстав, що позивачем було допущено завищення валових витрат у 2013 році на 70000 грн., йому було донараховане зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 10500 грн.

16.10.2014 Охтирською ОДПІ винесене податкове повідомлення-рішення № щодо донарахування ФОП ОСОБА_1 основного платежу по податку на доходи фізичних осіб в сумі 10500 грн. та штрафних санкцій в сумі 2625 грн.

Окремим повідомленням-рішенням Охтироької ОДПІ № від 16.10.2014 до позивача були застосовані штрафні санкції, згідно абз. 1 п. 119.2 ст. 119 ПК України за подання недостовірної податкової звітності з ПДФО та ЄСВ суму 510 грн.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно постанови Сумського окружного адміністративного суду в справі № 818/2793/14 від 17.02.2015 року встановлено, що податковим органом не доведено завищення позивачем валових витрат у 2013 році на суму 70000 грн. та відповідний висновок зроблений перевіряючими особами безпідставно, визнано протиправною та скасовано податкову вимогу № Ф- від 22.09.2014 про сплату недоїмки з ЄСВ в сумі 23105,69 грн.

Згідно ч. 4 ст. 71 КАС України вирок суду у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою."

Позивач зауважує, що відносно нього був складений адміністративний матеріал за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, в якому було зазначено про порушення встановленого порядку ведення податкового обліку шляхом заниження податку на доходи фізичних осіб - підприємців від провадження господарської діяльності на суму 10500 грн.

За результатом розгляду вказаного адміністративного матеріалу Охтирським міськрайонним судом була винесена постанова від 10.11.2014 року в справі № 583/3830/14-п, провадження № 3/583/1015/14 про закриття провадження відносно ОСОБА_1 в зв'язку з відсутністю складу адміністративного проступку. На даний час постанова набрала законної сили.

Таким чином, постановою суду в адміністративній справі, що набрала законної сили встановлено факт відсутності з боку позивача порушення податкового законодавства, що полягало би в порушенні встановленого порядку ведення податкового обліку, що в свою чергу призвело до заниження ПДФО на суму 10500грн.

В зв'язку з вищевикладеним, позивач вважає, що податкові повідомлення-рішення № та № від 16.10.2014 є незаконними по суті та такими, що не можуть бути покладені в основу формування податкового боргу.

У судовому засіданні позивач та його представник змінені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні, у письмовому запереченні зазначила, що актом перевірки підтверджено порушення позивачем вимог податкового законодавства, отже оскаржувані податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 донараховані податкові зобов'язання, є законними. На переконання відповідача, посилання позивача на постанову Охтирського міськрайонного суду є безпідставним, оскільки провадження у справі №583/3830/14-п закрито з формальних підстав - в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 не є посадовою особою, тому відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності. Питання щодо порушення ведення податкового обліку, яке привело до заниження ПДФО на суму 10500 грн. в даній справі не розглядалось.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 26.08.2014 по 08.09.2014 посадовими особами відповідача була проведена документальна планова виїзна перевірка господарської діяльності самозайнятої особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт № 187/18-23-17-0123/НОМЕР_3 від 22.09.2014 (а.с. 8-40).

Вказаним актом встановлено порушення позивачем:

- п. 177.10 ст.177 Податкового Кодексу України № 2755-VІ від 02.12.10, у книзі обліку доходів та витрат платником відображається дохід не в день його отримання, відсутні записи у графі 4 щодо реквізитів документів, які підтверджують понесені витрати, за період з 18.10.13 по 31.12.13 книга обліку доходів і витрат ведеться з порушенням, форми, встановленої Міністерства доходів і зборів з фізичних осіб від 16.09.13 № 481;

- п. 176.2 б cт. 176 Податкового кодексу України. №2755-VІ від 02.12.2010 року, а саме: подання розрахунків за формою 1-ДФ за II кв. 2013 року, в якому не відображено суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і суми утриманого з них податку за ознакою "' 157" та подано розрахунок за формою 1-ДФ в III-IV кв. 2013 р., в якому з недостовірними відомостями відображено суми доходу, нарахованого (сплаченого) па користь платників податку і суми утриманого з них податку за ознакою '"101" (заробітна плата), передбаченого Порядком, заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум, доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і суми утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 №1020;

- п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 cт. 177 Податкового кодексу України, встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб-підприємців від провадження господарської діяльності, за перевіряємий період всього в сумі 10500,00 грн.;

- п. 2 ч.1 cт. 7, ч.3 cт. 7, ч. 2 т.9 Закону України „ Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.10 встановлено заниження самозайнятою особою ОСОБА_1 за перевіряємий період єдиного внеску із суми доходу (прибутку) фізичної особи підприємця, яка забезпечує себе роботою самостійно в сумі 23105.69 грн.;

- п.1 ч.2 cт.6, ч.6 cт.7 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.10 встановлено заниження самозайнятою особою ОСОБА_1 в жовтні 2013 року єдиного внеску нарахованого з сум заробітної плати (37,66%) в загальній сумі 140,20 грн. та єдиного внеску утриманого із сум заробітної плати(3,6%) в загальній сумі 13,40 грн.

За результатами перевірки Охтирською ОДПІ сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 22.09.14 в частині донарахування сум єдиного внеску внаслідок завищення документальних витрат та невірного визначення місячних сум доходу, на які нараховується єдиний внесок у розмірі 23105,69 грн. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-117611703 від 22.09.14 в частині донарахування сум єдиного внеску, нарахованого на суми заробітної плати (37,66%) та утриманого із сум заробітної плати (3,6%) найманих працівників за жовтень 2013 р. у розмірі 153,60 грн.

На підставі висновків акту перевірки № 187/18-23-17-0123/НОМЕР_3 від 22.09.2014 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2014, яким донараховано податку на доходи фізичних осіб-підприємців від провадження господарської діяльності внаслідок завищення документальних витрат у розмірі 13 125, 00 грн., у т.ч. основний платіж - 10500,00 грн., штрафна санкція - 2625,00 грн. (а.с. 68) та податкове повідомлення-рішення № від 16.10.2014, яким донараховано штрафну санкцію по податку на доходи фізичних осіб внаслідок подання розрахунків за формою 1-ДФ в неповному обсязі та з недостовірними відомостями у розмірі 510,00 грн. (а.с. 69).

Постановою Сумського окружного адміністративного суду по справі № 818/2793/14 від 17.02.2015 (а.с. 42-44), залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2015 (а.с. 45-46) визнано протиправною та скасовано податкову вимогу № Ф- від 22.09.2014 про сплату недоїмки з ЄСВ в сумі 23105,69 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Підпунктом 14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що витратами є сума будь-яких витрат платника податків у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України до переліку витрат фізичних осіб-підприємців, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом ІІІ цього Кодексу ("Податок на прибуток підприємства").

Витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 статті 138 ПК України.

Відповідно до абз. "в" пп.138.10.2 п.138.10 ст.138 Податкового кодексу України до складу інших витрат включаються адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством, зокрема, це витрати на утримання основних засобів, до яких відноситься і амортизація.

Разом з тим, згідно з пп.139.1.5 п.139.1 ст.139 ПК України до складу витрат не включаються витрати на придбання, виготовлення, будівництво, реконструкцію, модернізацію та інше поліпшення основних засобів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням (виготовленням) нематеріальних активів, які підлягають амортизації згідно зі статтями 144-148 цього Кодексу, з урахуванням пунктів 146.11 і 146.12 статті 146 та пункту 148.5 ст.148 цього Кодексу.

Як передбачено п.144.1 ст.144 Податкового кодексу України витрати на придбання основних засобів, нематеріальних активів та довгострокових біологічних активів для використання в господарській діяльності підлягають амортизації.

Відповідно до пп.14.1.138 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України основними засобами є матеріальні активи у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 2500 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 2500 гривень і поступово зменшується у зв'язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік).

Таким чином, до складу витрат не включаються витрати на придбання основних засобів, а підлягають амортизації у порядку, визначеному ст.144-146 ПК України.

Дослідивши матеріали справи суд встановив що, ФОП ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №2 від 17.01.2013 року придбано у власність сідельний тягач Renault Magnum 2006, вартість якого позивачем віднесено до складу документальних витрат на придбання основних фондів, про що свідчать записи у Книзі обліку доходів і витрат від 08.02.2013 року гр.10 всього у сумі 63649грн.20коп. та запис від 13.03.2013 року гр.10 всього у сумі 65080грн.31коп.

Таким чином, витрати на придбаний позивачем транспортний засіб повинні відноситися до валових витрат з урахуванням положень щодо амортизації транспортних засобів.

Разом з тим суд зазначає, що контролюючий орган повинен був провести відповідні розрахунки та прийняти рішення стосовно частини відрахувань, виключивши з валових витрат не повністю суми витрат на придбання сідельного тягача, а враховуючи, що він використовується в господарській діяльності фізичної особи-підприємця, з урахуванням до витрат сум амортизаційних відрахувань.

Також суд не бере до уваги доводи податкового органу щодо неможливості проведення відповідних розрахунків внаслідок не надання позивачем під час проведення перевірки первинних документів, що підтверджують вартість об'єкта амортизації (договору купівлі-продажу транспортного засобу, актів приймання-передачі, податкових, видаткових накладних, платіжних доручень, виписок банківських установ, прибуткових, видаткових касових ордерів, оскільки такі документи надані позивачем до матеріалів справи. До того ж, пункт 6 таблиці, що наведена у розділі 1.13 Акту перевірки, вказує на використання при її проведенні документів, які підтверджують витрати підприємця на придбання ТМЦ: податкові, видаткові накладні, рахунки-фактури, акти здачі-прийняття робіт, фіскальні чеки, банківські квитанції (перевірені суцільним порядком з 01.01.2013 року до 31.12.2013 року.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає що висновок контролюючого органу про порушення позивачем п. 176.2 б cт. 176 Податкового кодексу України. №2755-VІ від 02.12.2010 року, а саме: подання розрахунків за формою 1-ДФ за II кв. 2013 року, в якому не відображено суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і суми утриманого з них податку за ознакою "' 157" та подано розрахунок за формою 1-ДФ в III-IV кв. 2013 р., в якому з недостовірними відомостями відображено суми доходу, нарахованого (сплаченого) па користь платників податку і суми утриманого з них податку за ознакою '"101" (заробітна плата), передбаченого Порядком, заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум, доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і суми утриманого з них податку, затвердженого наказом ДПА України від 24.12.2010 №1020 та п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 cт. 177 Податкового кодексу України, заниження податку на доходи фізичних осіб-підприємців від провадження господарської діяльності, за перевіряємий період всього в сумі 10500,00 грн. був зроблений із врахуванням висновку про завищення валових витрат у 2013 році на загальну суму 70000 грн., викладеного в пункті 2.1.2 акту перевірки, а тому твердження відповідача є необґрунтованими, а позовні вимоги ОСОБА_1 до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № від 16.10.2014.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Сумській області № від 16.10.2014.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складений та підписаний 06.06.2017.

Суддя О.А. Прилипчук