Справа № 226/663/17
Суддя: Петунін І. В.
Дата ухвалення: 2017-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 226/663/17
Провадження № 2-а/226/76/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2017 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Петуніна І.В.,

за участю секретаря Альберті О.В.

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Юріної Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання призначення та виплати допомоги при народженні дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 вона народила сина - ОСОБА_5. Родина мешкала у м.Донецьку, але у зв'язку з бойовими діями, позивач разом з сином, була вимушена покинути своє місце проживання та переїхати до іншого міста. 05.07.2016 року позивач отримала довідки відповідача про взяття її на та її дитини облік як внутрішньо переміщених осіб. Крім того, вона звернулась до відповідача із документами про призначення допомоги при народженні дитини у відповідності до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», однак з моменту звернення не отримала жодної виплати. На запити адвоката щодо надання інформації була отримана відповідь відповідача про те, що позивач на Обліку УСЗН Мирноградської міської ради не перебуває, у зв'язку з чим позивач була вимушена звернутися до відповідача з аналогічною заявою, повторно вже у березні 2017 року. В квітні 2017 року з відповіді відповідача позивач дізналася, що оскільки ані позивач ані її чоловік до інших управлінь на території України за допомогою при народженні дитини не зверталися, то на підставі п.12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми відсутні підстави для призначення такої допомоги, оскільки звернення за допомогою надійшло після 12 місяців після народження дитини. Вважає, що вона звернулась за виплатою державної допомоги у строк, а саме 05.07.2016 року, але жодної допомоги не отримала не зі своєї вини, оскільки загальновідомим є факт, що з 2014 року на Сході країни ведуться бойові дії, у зв'язку з чим всі державні органи припинили здійснення діяльності на непідконтрольній Україні території, до якої входить і м.Донецьк. Крім того, вважає, що ч.9 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» містить вичерпний перелік підстав, з яких виплата допомоги при народженні дитини може бути припинена, і проведення антитерористичної операції на території м.Донецьк та Донецької області не може бути підставою для припинення їй такої виплати. Позивач з об'єктивних причин не мала змоги звернутися до відповідача з заявою про виплату допомоги оскільки мешкала на тимчасово окупованій території, а тому звернулася з такою заявою лише коли змогла виїхати на підконтрольну Україні територію - в березні 2017 року, тобто після спливу 12-тимісячного строку після народження дитини. Просила суд визнати неправомірною відмову відповідача по ненарахуванню та невиплаті їй допомоги при народженні дитини і зобов'язати відповідача здійснити нарахування і виплату суми допомоги при народженні сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 за її заявою від 02.03.2017 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно з наданими заявами, просили розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали.

Представник відповідача Юріна Г.В. надала суду заяву де вказала, що позовні вимоги позивача не визнає. Позивач 02.03.2017 року звернулась до управління із заявою про призначення допомоги при народженні дитини. 02.03.2017 року Управлінням винесено рішення про відмову позивачу у виплаті даної допомоги. Статтею 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» визначено умови призначення державної допомоги при народженні дитини. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше 12 місяців з дня народження дитини. Дану норму дублює також Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року (зі змінами). З матеріалів справи вбачається, що позивач є внутрішньо переміщеною особою. Даний факт підтверджується також довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.07.2016 року № , виданою УСЗН Мирноградської міської ради. У своїй заяві про призначення допомоги при народженні дитини, позивач зазначила, що ані вона ані батько дитини за призначенням допомоги при народженні дитини на території України взагалі не зверталися. Таким чином, позивач, маючи довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи від 05.07.2016 року взагалі не зверталася за призначенням допомоги при народженні дитини відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», в порушення 12-місячного терміну звернення за даним видом допомоги. Причини пропуску строку звернення позивача Управлінню не відомі, і у зв'язку з вищенаведеними обставинами, ставиться під сумнів їх поважність. Оскільки Закон України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» не визнаний неконституційним, тому підлягає виконанню на всій території України. Вважає рішення Управління від 02.03.2017 року обґрунтованим і законним, оскільки в Управління були відсутні правові підстави для призначення і виплати позивачу означеної допомоги, у зв'язку з пропущенням строку звернення за призначенням допомоги, який чітко закріплений законодавством. Просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Маріуполь Донецької області у позивача ОСОБА_1 народився син ОСОБА_5. Батько у свідоцтві про народження дитини записаний у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, а саме зі слів матері (а.с. 4, 5-6).

З 05.07.2016 року позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебувають на обліку в УСЗН Мирноградської міської ради як внутрішньо переміщені особи. Фактичною адресою місця їх проживання/перебування у довідках зазначено: АДРЕСА_2 (а.с. 7, 8, 25).

З відповіді УСЗН Мирноградської міської ради від 23.03.2017 року вбачається, що дійсно, 02.03.2017 року ОСОБА_1 зверталась із заявою на отримання допомоги при народженні першої дитини, але, згідно з рішенням відповідача від 02.03.2017 р., позивачу відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини у зв'язку з тим, що звернення за поновленням допомоги надійшло пізніше, ніж через 12 календарних місяців після народження дитини, про що її було повідомлено 03.03.2017 року за № 08/1820-і (а.с. 11, 26, 27).

Згідно з заявою ОСОБА_1 від 02.03.2017 року, вона за оформленням допомоги при народженні дитини в жодне управління соціального захисту населення на території України не зверталась (а.с. 28). Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров'я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов'язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства», з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» та іншими законами України. Зокрема, допомога при народженні дитини є видом державної допомоги сім'ям з дітьми, закріпленим у ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Дана вимога також міститься в п.12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми від 27.12.2001 року № 1751, відповідно до якого допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

З аналізу законодавчих актів, на які посилається відповідач, вбачається що підставою відмови нарахування допомоги при народженні дитини є пропущення позивачем строку протягом якого вона повинна була звернутися за призначенням та отриманням такої допомоги.

Як вбачається з позовної заяви, позивач народила дитину на непідконтрольній українській владі території ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв'язку з проведенням на цій території, антитерористичної операції вона з дитиною вимушена була виїхати на контрольовану українською владою територію та 05.07.2016 року отримала статус внутрішньо переміщеної особи, зазначивши при цьому, що в той же день вона звернулась до відповідача з заявою про отримання допомоги при народженні дитини. Але, відповідачем було доведено, що у період зазначений позивачем вона до УСЗН Мирноградської міської ради не зверталась, натомість звернулась з такою заявою 02.03.2017 року, але їй було відмовлено у призначенні допомоги з причини пропуску строку звернення. На користь цього вказує і той факт, що у своїй заяві до УСЗН Мирноградської міської ради від 02.03.2017 року позивач власноруч зазначила, що вона за оформленням допомоги при народженні дитини в жодне управління соціального захисту населення на території України не зверталась, допомогу не оформлювала та не отримувала.

Крім того, зі свідоцтва про народження дитини, яке видано 16 лютого 2016 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, вбачається, що дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився на підконтрольній українській владі території, а саме на території м.Маріуполь Донецької області, тому об'єктивних причин, через які у позивача була відсутня можливість вчасно звернутися до органу соціального захисту населення за оформленням допомоги при народження дитини судом не встановлено.

Таким чином, суд погоджується з запереченнями відповідача і вважає, що відповідачем доведено правомірність свого рішення та законність підстав відмови позивачу в призначенні державної допомоги при народженні дитини, а тому вважає, що у задоволенні вимог позивача необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 3, 46 Конституції, ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.10, 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», керуючись ст.ст. 6, 7, 11, 17-19, 71, 99, 159, 161, 162 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради Донецької області про визнання дій протиправними, зобов'язання призначення та виплати допомоги при народженні дитини відмовити.

Постанова може бути оскаржена сторонами та іншими особами, які брали участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси чи обов'язки в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених ч.4 ст.167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя І.В.Петунін